Справа № 161/6931/18
Провадження № 1-кп/161/664/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 17 вересня 2018 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

Судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника адвоката: ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих адвоката: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Луцьку кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087, від 04.02.2018 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм автобуса у ПП «Миткалик Л.У», у відповідності до ст.89 КК України, такий, що не має судимості, -

-за ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 , 03.02.2018 року, близько 17.50 год., керуючи технічно справним пасажирським автобусом, марки «Богдан А09202», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. Шевченка, неподалік буд. № 50, що в с. Липини, Луцького району, Волинської області, в напрямку центра селища, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати транспортний засіб та безпечно керувати ним, з моменту виникнення небезпеки для руху пішохода, яку він міг об`єктивно спроможний виявити, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода потерпілого ОСОБА_9 , який переходив проїзну частину дороги зліва на право, відносно руху автобуса.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 , був госпіталізований до Луцької міської клінічної лікарні №2, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи за №95, від 05.03.2018 року, потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, а саме: злам кісток склепіння та основи черепа, забій головного мозку із крововиливами під його оболонки та внутрішньо-мозковою гематомою зліва, численні злами ребер з обох сторін, множинні садна та забійно-рвані рани тіла.

Дані тілесні ушкодження, стосовно живих осіб належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і в даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_2 викликали смерть потерпілого.

Причиною смерті потерпілого ОСОБА_9 є отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження, а саме: відкрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась зламом кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку з крововиливами під його оболонки та внутрішньо-мозковою гематомою.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм - обвинуваченим ОСОБА_4 , Правил дорожнього руху України, а саме, згідно до яких:

п.2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…;

п.12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні, з приводу інкримінованого йому даним вироком злочину, обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість заперечив.

Дав показання про те, що вважає себе невинуватим, оскільки потерпілого ОСОБА_9 , він фактично до самої ДТП не бачив, так як той з`явився раптово, а тому уникнути наїзду на нього, він не мав можливості.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні, фактично підтвердила його дружина ОСОБА_10 , яка у якості свідка дала показання про те, що в момент ДТП, вона знаходилась у салоні автобуса, неподалік місця водія, звідки пішохода ОСОБА_9 було не видно, а тому її чоловік обвинувачений ОСОБА_4 , на її думку, з цих підстав не міг уникнути наїзду на потерпілого.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_10 суд до уваги не приймає, оскільки вважає їх надуманими, такими що суперечать обставинам кримінального провадження, дані ОСОБА_4 з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а ОСОБА_10 , з метою йому у цьому сприяти, які спростовуються зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в суді доказами, зокрема:

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, від 03.02.2018 року із схемою та фото таблицями до нього, якими зафіксовано: напрямок руху та місце наїзду транспортним засобом автобусом, марки «Богдан», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_4 на потерпілого ОСОБА_9 , що мало місце по вул. Шевченка, що в с. Липини, Луцького району, Волинської області, наявність характерних пошкоджень на лівій стороні лобового скла та фари вказаного автобуса, який постановою, від 04.02.2018 року, визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання його власнику;

Протоколом огляду трупа, від 11.02.2018 року та висновком експерта за №95, від 05.03.2018 року, якими було оглянуто труп ОСОБА_9 , виявлено та встановлено наявність у нього тілесних ушкоджень, а саме, зокрема:

відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась зламом кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку з крововиливами під його оболонки та внутрішньо-мозковою гематомою, які спричинені внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, стосовно живих осіб належать до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і в даному випадку 11.02.2018 року викликали смерть потерпілого;

Висновком експерта за №77, від 29.03.2018 року, відповідно до якого, транспортний засіб автобус, марки «Богдан А09202», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений ОСОБА_4 , в момент наїзду на потерпілого ОСОБА_9 , з технічної точки зору, система рульового керування, робоча гальмова система та ходова частина автобуса, знаходились в працездатному стані, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_4 , керував технічно справним транспортним засобом, а тому міг та був об`єктивно спроможний виявити, з моменту виникнення небезпеки для руху пішохода, вжити своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, з метою уникнення наїзду на пішохода потерпілого ОСОБА_9 , який переходив проїзну частину дороги зліва на право, відносно руху автобуса.

Протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 , свідків: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 із схемою та фото таблицями до нього, від 11.04.2018 року, згідно якого, зокрема, в ході перевірки видимості пішохода встановлено, що з робочого місця водія пасажирського автобуса, марки «Богдан», чітко видно пішохода на проїзній частині дороги, з відстані близько 41,66 м., що під час проведення такої слідчої дії, засвідчили всі її учасники, зокрема і ОСОБА_4 та в судовому засіданні дали про це показання у якості свідків: ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .. Крім того, останній фактично дав показання про те, що причиною даної ДТП стало те, що обвинувачений ОСОБА_4 , під час руху, розмовляючи по телефону, відволікся від спостереження за керуванням транспортним засобом, оскільки він мав змогу бачити пішохода, так як він сам знаходився поруч з водієм і бачив потерпілого ОСОБА_9 ..

Показання даного свідка суд приймає до уваги, оскільки підстав у нього оговорювати обвинуваченого не має, крім того такі показання підтверджуються:

Висновком експерта за №8286, від 20.04.2018 року судової авто-технічної експертизи дослідження обставин дорожньо-транспортної події, яким встановлено, що:

у ситуації, що розглядається водій автобуса, марки «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності до вимог, передбачених п.12.2; п.12.4 та п.12.3 ПДР, а саме: рухатись зі швидкістю не більше 50 км./год., а в момент виникнення небезпеки для руху, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, при дотриманні яких, водій обвинувачений ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 ..

Таким чином у суді здобуто переконливі докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про його особу.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд по справі не вбачає, обставини, які обтяжують його покарання досудовим розслідуванням не інкримінуються.

При таких обставинах, враховуючи характер, обставини та наслідки вчиненого злочину, а саме, що обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено тяжкий злочин, хоч і з необережності, однак внаслідок якого загинула людина, його суб`єктивне ставлення до вчиненого, яке свідчить про його підвищену небезпеку для суспільства, раніше ним неодноразово порушувались Правила дорожнього руху, збитки потерпілим не відшкодував, останні настоюють на позбавленні волі обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому суд вважає що його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства і покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі в межах санкції закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом з тим, суд призначає покарання, близьке до мінімального, за цим законом, у виді позбавлення волі, враховуючи дані про його особу, а саме те, що він вважається не судимим, злочин вчинив з необережності, те що обставини які обтяжують його покарання, досудовим розслідуванням не інкримінуються.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 призначається покарання у виді позбавлення волі, суд вважає що до нього, до в ступу вироку в законну силу, слід застосувати такий запобіжний захід як особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ч.2 ст.120; ст.ст.368; 370; 371; 373; 374 КПК України (в ред. 2012 року), суд -

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

До вступу вироку в законну силу обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

не відлучатися із населеного пункту місто Луцьк, в якому він проживає, без дозволу суду;
повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк відбуття основного покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_4 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання в частині взяття ОСОБА_4 під варту.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати, за проведення експертиз, в загальній сумі 4 576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) гривень.
Речовий доказ транспортний засіб автобус, марки «Богдан А09202», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити за належністю його власнику.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд Волинської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_1