Постанова

Іменем України

9 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 643/5553/15-к
провадження № 51-5111км18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 .

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеногоОСОБА_7 за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 3 червня 2016 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, визначено йому остаточне покарання у виді двох років позбавлення волі.

На вирок місцевого суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яку ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 червня2017 року залишено без руху через невідповідність її вимогам ст. 396 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року закінчено підготовку за апеляційною скаргою прокурора та призначено апеляційний розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на 19 жовтня 2017 року. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2017 року повернуто апелянтові, оскільки він не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк, а про причини невиконання ухвали суду не повідомив.
Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 19 жовтня 2017 року закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора в зв`язку з тим, що прокурор відмовився від апеляційної скарги.

Вимоги касаційної скарги і узагальненні доводи особи, які її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує на порушення права ОСОБА_7 на захист. Мотивує тим, що захисник, участь якого відповідно до вимог ст. 52 КПК була обов`язковою, не подавав апеляційну скаргу, натомість обвинувачений подав апеляційну скаргу особисто; ухвала апеляційного суду про залишення без руху апеляційної скарги ОСОБА_7 захиснику не направлялась та апеляційний розгляд 19 жовтня 2017 року відбувся без участі захисника. Крім того, захисник указує на порушення принципу безпосередності дослідження доказів судом першої інстанції, тобто по суті оскаржує вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 .

Позиції інших учасників судового провадження
прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу необґрунтованою та просив ухвалу апеляційного суду залишити без зміни.

Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що в задоволенні касаційної скарги необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Захисник ОСОБА_6 подала касаційну скаргу в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року, якою повернуто обвинуваченому його апеляційну скаргу, але поряд з цим оспорює висновки суду першої інстанції щодо допустимості доказів винуватості ОСОБА_7 та зазначає про порушення вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом в ході судового розгляду 19 жовтня 2017 року.
Однак наведені нею доводи не входять до предмету перегляду ухвали Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року та зв`язку з цим не можуть бути перевірені касаційним судом.
У ч. 1 ст. 399 КПК визначено, що суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
Якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк, апеляційна скарга повертається (п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2017 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без руху через невідповідність її вимогам ст. 396 КПК та надано достатній строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.
Копію ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху надіслано обвинуваченому ОСОБА_7 та захиснику (т. 1, арк. 241).
Відповідно до повідомлення про отримання поштового відправлення копію ухвали Апеляційного суду Харківської області від 26 червня 2017 року ОСОБА_7 отримав особисто 3 липня 2017 року (т. 1, арк. 242).
У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_7 у встановлений судом строк не усунув недоліки апеляційної скарги та не повідомив про причини невиконання ухвали суду, апеляційний суд повернув йому апеляційну скаргу майже через місяць після залишення апеляційної скарги без руху.
Доводи захисника ОСОБА_6 про порушення права ОСОБА_7 на захист при реалізації права на апеляційне оскарження є безпідставними.
Відповідно до ст. 20 КПК, яка розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, однією з форм реалізації цього права є самостійна реалізація підозрюваним, обвинуваченим, виправданим, засудженим свого права на захист шляхом надання усних або письмових пояснень з приводу підозри чи обвинувачення, збирання і подання доказів, особистої участі у кримінальному провадженні, а також реалізації інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (право на особистий захист).
З огляду на вказані положення та зміст ч. 4 ст. 42 КПК, згідно з якою обвинувачений має право оскаржувати в установленому цим Кодексом порядку судові рішення, та обставина, що ОСОБА_7 особисто подав апеляційну скаргу та скористався своїм правом як обвинуваченого, жодним чином не вказує на порушення його права на захист.
Крім того, захиснику, який надавав правову допомогу ОСОБА_7 в суді першої інстанції, також було направлено копію ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху.
Отже, суд апеляційної інстанції, дотримуючись вимог п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК, обґрунтовано повернув апеляційну скаргу обвинуваченому ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 18 травня 2017 року.
Ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
А тому підстав, передбачених ст. 438 КПК, для скасування оскаржуваного судового рішення та задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 440442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, Суд

у х в а л и в:
ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3