Справа № 199/2684/18
ВИРОК
іменем України

22.05.2018 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001588 від 11.07.2014 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Дніпропетровська, громадянинаУкраїни, освіта середня технічна,неодруженого, який працює за договорами, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчинені злочину, передбаченогоч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2014 приблизно о 16:40 годині ОСОБА_3 , перебуваючи біля торгівельної палатки в районі ТРЦ «Вавілон» по вул. Маршала Малиновського, 2 в місті Дніпрі, побачив на бочці з пивом жіночу сумку, всередині якої знаходились грошові кошти в сумі 550 гривень, що належать ОСОБА_6 . В цей момент у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), при цьому грошові кошти ОСОБА_3 визначив як предмет свого злочинного посягання.
Далі ОСОБА_3 11.07.2014 приблизно о 16:41 годині, реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки потерпіла ОСОБА_6 відійшла до сусідньої торгівельної палатки, усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, діючи умисно, з корисливих спонукань, наблизився до сумки, що знаходилась в торгівельній палатці, звідки взяв майно ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти в сумі 550 гривень, які поклав в належну йому футболку сірого кольору, котру тримав у руці.
Однак, в момент крадіжки, дії ОСОБА_3 були помічені потерпілою ОСОБА_6 , яка зробила йому зауваження та попрохала повернути належне їй викрадене майно, при цьому покликавши на допомогу свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Того ж дня, тобто 11.07.2014, приблизно о 16:45 годині, ОСОБА_3 , розуміючи, що його протиправні дії стали явними для оточуючих, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), утримуючи при собі викрадене майно, а саме грошові кошти в сумі 550 гривень, почав рухатись в бік будинку №4 по вул. Маршала Малиновського в місті Дніпрі, біля першого під`їзду якого був зупинений свідком ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин,що не залежали від його волі, тобто не зміг розпорядитися викраденим майном, оскільки був зупинений свідком злочину.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 намагався спричинити потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 550 гривень.
Умисні дії ОСОБА_3 ,які виразилися у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), кваліфікуються за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 ч. 1 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, визнав у повному обсязі, заявив про щиросердне каяття у вчиненому і пояснив, що дійсно він намагався вчинити крадіжку грошей, а після того, як його дії були помічені потерпілою, намагався відкрито заволодіти грошима у розмірі 550 гривень, однак в подальшому з грошима був затриманий свідком події.
Відповідно до протоколу огляду від 11.07.2014 ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції грошові кошти купюрами 200 гривень серія № КН8908131, 100 гривень серія № ЕГ1863368, 100 гривень серія № ЗД2896178, 100 гривень серія № МК4081127, 50 гривень серія КС8301552, загальною сумою 550 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_6 . Вказані грошові кошти визнані речовими доказами та передані потерпілій на відповідальне зберігання.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.07.2014 оглянуто торгівельну палатку, яка розташована неподалік ТРЦ «Вавілон» за адресою: місто Дніпро, вул. М.Малиновського, 2. Вказана палатка має брезентове покриття червоного кольору, в якій знаходяться три холодильники та інші побутові речі, які належать потерпілій ОСОБА_6 .
Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст. 65-68 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: 1) його повне визнання своє вини; 2) щире каяття обвинуваченим у вчиненому;3) активне сприяння ОСОБА_3 в розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 в 2014 році вперше вчинивнезакінчений умисний злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, після вчинення злочину і по цей час до кримінальної відповідальності іншого виду або до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, займається суспільно-корисною працею за договорами, має на утриманні малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого виховує самостійно.

При визначенні виду покарання суд також враховує думку потерпілої ОСОБА_6 , яка в своїй письмовій заяві повідомила суду про повернення їй викрадених коштів та про відсутність будь-яких претензій дообвинуваченого ОСОБА_3 .Крім того, суд враховує правила ч. 3 ст. 68 КК України, відповідно до якої особам, яким призначається покарання за вчинення замаху на злочин, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
З урахуванням вищевикладеного, а також наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.
Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 371-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речові докази:грошові кошти в сумі 550 гривень повернути ОСОБА_6 .
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1