Провадження № 1-кс/520/5113/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003873 від 05.10.2018 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді надійшло клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідування встановлено, що 04.10.2018 року о 20 годині 54 хвилин, автомобіль марки «ВАЗ-21070» р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , рухаючись з боку вул. Довга в напрямку вул. Фонтанська дорога, по вул. Львівській, перетинаючи перехрестя з вул. Новгородською, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину поза межами пішохідного переходу, з права на ліво за напрямком руху автомобіля, в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, які містять ознаки середньої тяжкості.

04.10.2018 року, в ході огляду місця події було вилучено автомобіль марки «ВАЗ-21070» р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , та направлено до майданчика тимчасового утримання транспортних засобів №1 МПФ ДП «Інформ ресурси» МВС України за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 89-а.

05.10.2018 року за вказаним фактом дорожньо-транспортної пригоди розпочато досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортних засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

05.10.2018 року вищевказаний транспортний засіб було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор в судовому засіданні вимоги заявленого клопотання підтримав у повному обсязі.

Володілець майна в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання, згідно долученого рапорту, був повідомлений належним чином.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

В судовому засіданні встановлено, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучений транспортний засіб міг зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження тимчасово вилученого майна.

Викладене підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 05.10.2018 року, згідно якої тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження №0003873 від 05.10.2018 року.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки наявні достатні підстави вважати, що тимчасово вилучений транспортний засіб являється доказом у кримінальному провадженні, що в свою чергу обумовлює необхідність в забезпеченні його збереження. В свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, пошкодження, відчуження, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи наявні ризики можливого знищення, приховання, пошкодження, відчуження автомобілю марки «ВАЗ-21070» р/н НОМЕР_1 , що в подальшому ускладнить процес встановлення істини в рамках кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність накладення заборони на користування та розпорядження таким майном.

Згідно долученої до матеріалів копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобілю марки «ВАЗ-21070» р/н НОМЕР_1 являється ОСОБА_7 , на момент ДТП, вказаний транспортний засіб перебував у володінні ОСОБА_5 .

Згідно п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003873 від 05.10.2018 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21070» р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_7 , з забороною розпорядження та користування таким майном та подальшим його утриманням на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів №1 МПФ ДП «Інформ ресурси» МВС України за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 89-а.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1