УХВАЛА

15 червня 2018 року м.Вінниця

Слідчий суддя Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 розглянувши заяву про самовідвід головуючого судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 по скарзі ОСОБА_2 на бездіяльність Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 11.07.2017, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2018 року до провадження Вінницького районного суду Вінницької області з Апеляційного суду Вінницької області надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 11.07.2017.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницького районного суду Вінницької області від 06.06.2018 року подання Вінницького районного суду Вінницької області про передачу скарги на розгляд до іншого суду залишено без задоволення; дану скаргу повернуто до Вінницького районного суду Вінницької області для її розгляду.

Вирішуючи питання про прийняття даної скарги до свого провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.03.2018 року (головуюча суддя ОСОБА_1 ) усну заяву ОСОБА_2 про відвід слідчому судді ОСОБА_3 по скарзі ОСОБА_2 на бездіяльність Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 11.07.2017 задоволено. Відведено слідчого суддю ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_2 на бездіяльність Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 11.07.2017 (а.с.66).

Крім цього, 26.12.2017 року з Апеляційного суду Вінницької області до провадження Вінницького районного суду Вінницької області скерована скарга ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Вінницької області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 07.04.2017 , яка згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді, надійшла на розгляд слідчого судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 .

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.03.2018 заяву ОСОБА_2 про відвід слідчому судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_4 задоволений; відведено слідчого суддю ОСОБА_4 ; скаргу передано на розгляд іншому слідчому судді- ОСОБА_1 .

В судовому засіданні, при розгляді суддею ОСОБА_1 як скарги ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Вінницької області у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 07.04.2017 так і усного відводу ОСОБА_2 судді ОСОБА_5 , останнім неодноразово зазначалося, що він не задоволений роботою Вінницького районного суду Вінницької області , керівництвом даного суду , не довіряє діючим суддям даного суду ( ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ); в судовому засіданні зазначив, що у зв`язку з тим, що при розгляді відводу згідно діючого законодавства не можливо заявити відвід судді яка розглядає такий відвід , тому він вимушений погодитися щоб відвід розглядала суддя ОСОБА_1 .

Статтею 75 КПК визначені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Суддя не може брати участь в кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (безсторонності) як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення статті 6 ЄСПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» зазначається: «Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність, чи навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу…тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений».

Таким чином, на основі зазначеного вище можна зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти.

Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу під час об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Суб`єктивними обставинами, за наявності яких можна зробити висновок про невідповідність суду вимогам неупередженості, є, наприклад, висловлювання голови суду по суті правової проблеми у засобах масової інформації до свого головування у судовому органі, покликаному вирішити справу («Сандер проти Сполученого Королівства»); нереагування судді на расистські висловлювання присяжних («Ремлі проти Франції») тощо. Так, у рішенні у справі «Бушемі проти Італії» було визнано порушення суб`єктивного критерію неупередженості суддів, адже голова суду, в якому мала розглядатися справа, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі. З огляду на це ЄСПЛ наголосив, що судді при виконанні ними службових обов`язків мають бути стриманими, щоб гарантувати репутацію безстороннього судочинства.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

При вирішенні, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

З огляду на це навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») .

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії»).

Такі самі висновки містяться також в рішенні ЄСПЛ «Білуха проти України».

Короткий аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що національне законодавство не відтворює повністю позиції ЄСПЛ щодо розмежування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв неупередженості суддів.

Пункти 1, 2 статті 75 КПК лише у загальних рисах встановлюють деякі вимоги об`єктивної безсторонності та є визначеними, тобто підлягають обов`язковому задоволенню при заявлені відводу. Натомість підстави, що містяться у пунктах 3 та 4 статті 75 КПК , не визначено чітко, а тому вони мають оцінюватися, виходячи з обставин конкретної справи, і можуть суперечити вимогам як об`єктивної, так і суб`єктивної неупередженості. Однак довести наявність таких підстав, особливо суб`єктивних, з огляду на їх оціночний характер та відсутність чіткого переліку у КПК досить складно.

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Виходячи з того, що у попередніх судових засіданнях по вищевказаних скаргах ОСОБА_2 неодноразово наголошував, що він не задоволений роботою керівництва та апарату Вінницького районного суду Вінницької області ( голова суду- ОСОБА_1 ), він недовіряє діючим суддями даного суду , в тому числі і судді ОСОБА_1 , слідчий суддя вважає , що для забезпечення права ОСОБА_2 на доступ до правосуддя, та на розгляд його скарги поза будь - яким сумнівом для нього щодо необ`єктивності та неупередженості слідчого судді ОСОБА_1 ; з метою недопущення сумнівів в об`єктивності майбутнього судового рішення по вказаній скарзі та коректним розв`язання ситуації, що створилася є заявлення самовідводу суддею ОСОБА_1 .

Відповідно до положень, викладених в чч.2, ст. 82 КПК у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею. Слідчий суддя, суддя (судді), на розгляд яких передається кримінальне провадження або справа, визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Керуючись стст. 35, 76, 82 КПК , Суддя-

УХВАЛИВ:
Заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 по скарзі ОСОБА_2 на бездіяльність Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 11.07.2017, - задовольнити.

Матеріали скарзі ОСОБА_2 на бездіяльність Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 11.07.2017, передати до канцелярії суду для подальшого розподілу відповідно до вимог ст. 35 КПК .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :