Справа № 405/2178/17
УХВАЛА

17 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвокатів: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

представник Кропивницького

ВП ГУ НП України в

Кіровоградській області ОСОБА_6

законного представника

неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника

неповнолітнього

обвинуваченого ОСОБА_8

неповнолітніх обвинувачених: ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0013799 від 05.11.2016 року за обвинуваченням неповнолітніх ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Ленінського райсуду м. Кіровограда від 06 квітня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_9 було продовжено строк тримання під вартою терміном на шістдесят днів до 04 червня 2018 року.

Під час судового розгляду постало питання щодо доцільності тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки термін перебування під вартою обвинуваченого спливає 04.06.2018 року.

Прокурор в судовому засіданні зазначила про доцільність продовження тримання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, оскільки ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, за вчинення корисливих злочинів та обвинувачується у вчиненні цілого ряду корисливих злочинів. Крім цього прокурор зазначила, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 до затримання не навчався, не займався суспільно-корисною працею, не мав постійного джерела доходу, що може бути ризиком вчинення нового злочину. Просила продовжити термін тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів.

Адвокат заперечила проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, зазначивши те, що неповнолітній обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, по даному кримінальному провадженні досліджені всі докази, судовий розгляд перебуває на стадії судових дебатів. А отже, обвинуваченому немає сенсу скриватись від суду. Вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав позицію адвоката.

Заслухавши доводи прокурора, думку адвоката, думку неповнолітнього обвинуваченого, думку інших учасників судового провадження, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, виходячи із такого.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно до ст.37 Конвенції про права дитини, арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюється згідно з законом та використовується лише як крайній захід.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

При вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. При вирішенні даного питання судом, у відповідності до рішення Європейського суду з прав людини від 27.11.2008 р. у справі «Свершов проти України» враховано вік обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, стан здоров`я, майновий стан, а також обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні у вчиненні якого він обвинувачується та існування ризиків кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий у вчиненні корисливих злочинів, судимості й встановленому законом порядку не зняті і не погашені. У даній справі обвинувачується у вчиненні ряду корисливих кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого злочину. Наведене свідчить про схильність неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 до вчинення злочинів та може бути ризиком вчинення іншого кримінального правопорушення. Також суд враховує тяжкість покарання, що загрожує неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується. Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_9 до затримання не навчався та не займався суспільно-корисною працею, не мав постійного джерела доходу, що свідчить про відсутність міцних сталих соціальних зв`язків, та є ризиком переховуватися від суду.

За таких обставин суд прийшов до переконання про наявність ризиків кримінального провадження, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватися від суду та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам кримінального провадження, передбачених статтею 177 КПК України.
З метою виконання неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 15 липня 2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строк шістдесят днів до 15 липня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1