Провадження № 1-кс/127/8049/18
У Х В А Л А
Іменем України
26 червня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого ЛВП ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівка, Оріховського району, Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, неодруженого, раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ ЛВП ВВП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , 25.06.2018 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 на строк 60 днів з моменту затримання, а також визначення розміру застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24.06.2018 близько 14:00 годин, ОСОБА_4 , перебуваючи на відкритій місцевості по АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає переліз через паркан на територію домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , належне ОСОБА_7 .

Після чого, перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення за допомогою заздалегідь заготовленої викрутки пошкодив віконну раму та вийняв з неї скло, а через наявний віконний отвір проник до приміщення будинку, що розташований за вищевказаною адресою. Опинившись в середині будинку, ОСОБА_4 взяв з столу 2 (два) металевих предмети невстановленого призначення та поставив кишеню

Після чого, перебуваючи всередині будинку, ОСОБА_4 помітив комп`ютерне обладнання та продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, за допомогою викрутки, почав від`єднувати належну ОСОБА_7 комп`ютерну відео-карту марки «Asus» (вартістю 5 тис. грн.) від системного обладнання.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, в момент від`єднання відео-карти марки «Asus» від системного обладнання на територію домоволодіння приїхали працівники батальйону поліції охорони ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які виявивши ОСОБА_4 затримали його під час вчинення злочину, внаслідок чого останній не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

Внаслідок вказаного затримання попереджено завдання ОСОБА_4 матеріального збитку ОСОБА_7 на суму 5 тис. грн.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, тобто в незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, вчинено повторно.

24.06.2018 о 17.00 годин ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

25.06.2018, ОСОБА_4 , уродженцю села Новоіванівка, Оріховського району Запорізької області, зареєстрованому за аресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, раніше судимому за ч. 3 ст. 185 КК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.

Будучи допитаним у якості підозрюваного, ОСОБА_4 повністю визнав вину у інкримінованому йому злочині.

Крім того, вина підозрюваного повністю підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду місця події від 24.06.2018;

- показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідкам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 перебуває в всеукраїнському розшуку Шевченківським відділенням поліції Дніпровського відділу ГУНП у Запорізькій області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, ніде не працює, не має жодних постійних чи тимчасових джерел заробітку, неодружений, не має стійких соціальних зв`язків, місця роботи та сім`ї є підстави вважити що останній, усвідомлюючи можливу міру покарання пов`язану з позбавлення волі, що свідчить про те, що останній не виконує раніше покладенні на нього обов`язки підозрюваного та з метою уникнення покарання переховується від органів досудового розслідування та суду, що дає підстави вважати, що при обранні менш суворого запобіжного заходу останній знову почне переховування від органів досудового розслідування та суду, що таким чином перешкодить розслідуванню кримінального провадження.

Також звертаючи увагу, що ОСОБА_4 , з метою уникнення свого викриття змінив місце проживання та прибув на територію міста Вінниці для вчинення корисливих злочинів проти власності, є підстави вважити, що ОСОБА_10 може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові умисні корисливі злочини.

Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, вчинення ним інших кримінальних правопорушень та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.

Враховуючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували щодо клопотання та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження №0002678, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені 24 червня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002678 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

25 червня 2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

З наданих до клопотання доказів, а саме протоколу огляду місця події від 24.06.2018, протоколу допиту потерпілого від 24.06.2018, протоколів допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 24.06.2018 слідує, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України обґрунтована.

У відповідності з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2018 року у справі №333/3752/17 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі якої призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.
Таким чином, під час розгляду даного клопотання судом було з`ясовано, що ОСОБА_4 не працює та не має постійного джерела прибутку, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, натомість підозрюється у вчиненні нового злочину, який вчинено перебуваючи на іспитому терміні відповідно до вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2018 року в справі №333/3752/17.

Крім того, відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2018 №336/1874/18 ОСОБА_4 оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, відсутність соціально стримуючих факторів, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за № 12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 35240,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого ЛВП ВВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 17 години 00 хвилин 22 серпня 2018 року.
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 22 серпня 2018 року.
Одночасно визначити ОСОБА_4 розмір застави в сумі 35240 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

1.прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя