Справа № 449/405/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2018 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Перемишляни кримінальне провадження щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, раніше несудимий, житель АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в :

21 березня 2018 року близько 13 години 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на території майстерської дільниці №3 кварталу №36 виділу 2 Свірського лісництва ДП Бібрське лісове господарство, що відноситься до території та об`єктів природно-заповідного фонду заказнику місцевого значення Свірський, умисно, за допомогою бензопили, шляхом спилювання, відокремив від кореня одне дерево породи бук та два дерева породи граб, не маючи на це жодних дозвільних документів. Внаслідок чого ДП Бібрське лісове господарство завдано шкоду на загальну суму 4928 гривень. Після чого зрізане дерево порізав на колоди та в подальшому 22.03.2018року хотів завантажити на підводу, але був зупинений працівниками поліції та ДП Бібрське лісове господарство. Кримінальним правопорушенням завдано матеріальну шкоду ДП Бібрське лісове господарство на суму 4929 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро розкаявся, просив його суворо не карати. Від дачі показів, скориставшись своїм правом передбаченим ст.63 Конституції України та ст. 18 КПК України відмовились.

Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України його винність у скоєному злочині повністю стверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Зокрема, даними в судовому засіданні показаннями представника потерпілого ОСОБА_5 з яких вбачається, що 22.03.2018року його викликали працівники Свірського лісництва і повідомили, що в заказнику місцевого значення Свірський самовільно вирубано три дерева. Коли він прибув на місце пригоди, то ОСОБА_4 був затриманий майстром лісу;

висновком судово-психіатричного експерта КЗ Львівської Обласної Ради Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні №172 від 11.04.2018року, згідно якого ОСОБА_4 психічною хворобою не страждає, виявляє розумову відсталість в ступені дебільності з емоційно вольовими розладами, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_4 також хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового або будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує (а.с.22-23);

протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2018року, згідно якого ОСОБА_4 розказав, показав та продемонстрував, як, де та коли він вчинив самовільну рубку дерев в заказнику місцевого значення Свірський, що в с. Любешка Перемишлянського району Львівської області, що мало місце 21.03.2018року (а.с.24-26);

протоколом огляду місця події від 22.03.2018року, згідно якого проведено огляд місця події, ділянки лісу, яка знаходиться в майстерській дільниці №3, кварталі №36, виділ (обхід) №2, що в заказнику місцевого значення Свірський Свірського лісництва ДП Бібрське лісове господарство. Даний заказник знаходиться в с. Любешка Перемишлянського району Львівської області (а.с.27-29)

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства за ч.1 ст. ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду кваліфіковано правильно, оскільки орган котрий проводив досудове розслідування за наявних для цього об`єктивних підстав вжив всіх необхідних заходів для з`ясування та встановлення істини у кримінальній справі, здобувши усіх можливих доказів та давши правильну оцінку, як показанням свідків так і висновкам проведеної експертизи, і прийшов до правильного висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст.246 КК України.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.246 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, а також те, що обвинувачений є особою молодого віку, вину у вчиненні правопорушень визнав повністю, раніше несудимий (а.с.30), по місцю проживання характеризується позитивно (а.с.31), перебуває на Д обліку в психіатричному кабінеті з діагнозом: F 70.0 (а.с.32), а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 246 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, с у д , -

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, й призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 246 КК України - 1 /один/ рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 /один/ рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Львівської області

шляхом подання апеляційної скарги через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1