ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/168/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.286 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001369, за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» - адвоката ОСОБА_11 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2017 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого слюсарем ТОВ ЗНА «Лідер Електрик», зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2017 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на 2 роки.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_12 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю, 36046,94 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3405 грн. 47 коп., всього стягнуто 39452 гривні 41 коп.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 18.09.2015 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по правому ряду проїжджої частини пр. Леніна в м. Запоріжжі з боку вул. Миру в напрямку бульвару Шевченко.

В цей же час, біля електроопори № 52, проїжджу частину пр. Леніна, по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному дорожньою розміткою та дорожніми знаками, переходив пішохід ОСОБА_12 , рухаючись при цьому зліва направо за напрямком руху автомобіля «ВАЗ-21093» під керуванням водія ОСОБА_8

18.09.2015 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин, водій ОСОБА_8 , рухаючись по пр. Леніна, маючи об`єктивну можливість побачити, що транспортні засоби, що рухалися попереду в попутному з ним напрямку, перед пішохідним переходом зменшили швидкість руху та зупиняються, в порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, де вказано «якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування гальмування, своєчасно заходів до зниження швидкості не вжив, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_12 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 4341 М від 15.10.2015 року пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження:

- «тупа травма живота з розривом селезінки в області судинної ніжки, що призвело до необхідності проведення спленектомії (видалення селезінки), з накопиченням крові в черевній порожнині, які кваліфікуються як тяжкі тілесні пошкодження, небезпечні для життя в момент спричинення»;

- «закриті осколкові переломи 3-9 ребер справа зі зміщенням кісткових фрагментів, з розвитком підшкірної емфіземи в області правої половини грудної клітки, які в сукупності кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я більше 21 дня»;

- «закритий перелом правої малоберцової кістки зі зміщенням кісткових відломків; велика рана правої пахвової області; велика рана в області промежини (від куприка до кореня мошонки), які кваліфікуються як тілесні пошкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечні для життя, але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я більше 21 дня»;

- «садна в області тіла та кінцівок, по зовнішній поверхні середньої третини правої гомілки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження».

Крім того, відповідно до висновку додаткової комісійної експертизи №177/к від 18.05.2017 року, призначеної на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2016 року ОСОБА_12 були заподіяні множинні ушкодження у вигляді:

- закритої травми живота з розривом селезінки зі скупченням крові в черевній порожнині, яка призвела до необхідності проведення операції - спленектомії (видалення селезінки);

- закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер праворуч (з 3-го по 10-е ребро) зі зміщенням кісткових фрагментів, пошкодженням тканини правої легені зі скупченням крові і повітря в правій плевральній порожнині;

- великої рани правої пахвової області з пошкодженням найширшого м`яза спини, глибокої фасції пахвової западини, підшкірних судин і нервів, розможуванням підшкірно-жирової клітковини;

- великої рани промежини, калитки (від куприка до кореня мошонки);

- закритого перелому правої малогомілкової кістки на рівні її верхньої третини зі зміщенням кісткових відламків;

- множинних забоїв і саден м`яких тканин тулуба, кінцівок.

Згідно до висновку експерта № 4341 М від 15.10.2015 року «велика рана правої пахвової області» у ОСОБА_12 кваліфікується як ушкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечне для життя, але яке спричинило тривалий розлад здоров`я більше 21 дня («Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р.).

За даними додатково наданої медичної документації (виписаного епікризу до історії хвороби №7026/15 з НДІ нейрохірургії ім. акад. ОСОБА_13 , медичних карт стаціонарного хворого № 354/15 та №2123 із КУ «6-а міська клінічна лікарня»), даних інструментальних методів дослідження: електронейроміографії (ЗНМГ) правої верхньої кінцівки (дослідженим від 05.11.15 року), УЗД правого плечового сплетіння, правою променевою нерва (дослідження від 21.12.15 року), ушкодження правої пахвової області у ОСОБА_12 супроводжувалось аксанально-демієлінізуючим ураженням плечового сплетіння праворуч, з грубим ураженням променевого нерва (блоком проведення 3) (22.12.2015 року проведена операція «зовнішній невроліз променевого нерва на рівні пахвової ямки і верхньої третини плеча справа») з розвитком посттравматичного правостороннього тотального брахіоплексита з переважним ураженням правої кисті і вираженим порушенням (глибоким парезом) функції правої руки. У ОСОБА_12 мають місце явища посттравматичного брахіоплекситу з легкими руховими розладами; верхнім периферичним правостороннім монопарезом (знищенням м`язової сили в одній кінцівці) до 3-4 балів з легкими трофічними порушеннями, згідно ст. 10 6 «Інструкції про порядок організації проведення лікарсько-страхової експертизи» за 1986 рік, кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили за собою стійку втрату загальної працездатності менш ніж на 1/3-15% (п. 2.2.1г) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995 року.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 598/15 від 26.10.2015 року, в діях водія ОСОБА_8 є невідповідність вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» - адвокат ОСОБА_11 вважає, що вирок районного суду в частині, що стосується вирішення цивільного позову, винесений з порушенням норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та підлягає зміні в частині стягнення з ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» матеріальної та моральної шкоди. Апелянт вважає, що суд першої інстанції при розрахунку страхового відшкодування за спричинену моральну шкоду потерпілому ОСОБА_12 стягнув зі страхової компанії суму більшу, ніж це передбачено нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд першої інстанції, розв`язуючи питання цивільного позову в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» невірно визначив розмір страхової виплати, яку добровільно сплатило ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь потерпілого ОСОБА_12 , а саме: відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 17.05.2016 року та страхового акту № АЕ-3972115-1-1 від 17.05.2016 року ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_12 , який було зазначено в заяві на виплату страхового відшкодування, 32265,16 грн., з яких 30728,72 грн. це страхове відшкодування за лікування ОСОБА_12 , згідно висновків лікарів-експертів ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а 1536,44 грн. це відшкодування моральної шкоди (5% від страхової виплати), тобто страховою компанією вже було виплачено ОСОБА_12 витрати на лікування та моральну шкоду в розмірі 32265,16 грн., однак у своєму позові позивач невірно зазначив, що 18.05.2016 року ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснила часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 32062,46 грн., а суд першої інстанції, не перевіривши розрахунки суми страхового відшкодування та не встановивши суму, що була дійсно виплачена ОСОБА_12 за лікування та моральну шкоду, у вироку суду невірно зазначив суму виплаченого страхового відшкодування 32062,46 грн., опираючись тільки на доводи позивача, викладені в уточненій позовній заяві, крім того, судом першої інстанції не було враховано, що ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» було відшкодовано потерпілому ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 1536,44 грн., згідно з положеннями ст. 26-1 спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, розмір невиплаченого страхового відшкодування за моральну шкоду ОСОБА_12 складає 1323,42 грн., а не 3405,47 грн. (як викладено у вироку суду першої інстанції).

Враховуючи викладене, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині, що стосується вирішення цивільного позову, а саме зменшити стягнення з ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь потерпілого ОСОБА_12 за лікування потерпілого до розміру 2845,62 грн., за відшкодування моральної шкоди до розміру 1323,42 грн.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» - адвоката ОСОБА_10 , який прохав задовольнити апеляційну скаргу; прокурора та представника потерпілого, які не підтримали апеляційну скаргу; обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, та його захисника, які також заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» - адвоката ОСОБА_11 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікація дій останнього, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, ґрунтуються на обставинах, які сторонами провадження не оспорюються, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Доводи апелянта на предмет невірного визначення розміру стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» на користь потерпілого ОСОБА_12 матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.

Частина 5 статті 128 КПК України передбачає, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Суд першої інстанції, дослідивши в судовому засіданні докази, встановив, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 застрахована, що підтверджується договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів полісом № АЕ/3972115 від 30.05.2015 року (Т.1, а.п. 166). Ліміт відповідальності на одного потерпілого складає 100 000 грн.

В даному випадку порядок відшкодування матеріальної та моральної шкоди регулюється нормами глави 67 та ст. ст. 1166, 1192, 1167 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року, передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В п. 22.1 статті 22 вказаного Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Зі змісту ст.ст. 23, 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що шкодою, яка підлягає відшкодуванню страховиком, є шкода, пов`язана, зокрема з лікуванням потерпілого, а саме: обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, та інше.

Суд першої інстанції, дослідивши в судовому засіданні докази, встановив, що сума витрат на лікування ОСОБА_12 , заявлена у позові, підтверджується наданими суду письмовими доказами, які є належними та допустимими, на підставі чого вважав, що сума заподіяної ОСОБА_12 матеріальної шкоди, що складається з витрат на його лікування, з урахуванням заперечень представника страхової компанії щодо не підтвердження витрат на лікування у розмірі 4458,23 грн., становить 43 305 грн. 40 коп., та підлягає стягненню з належного в даному випадку відповідача, а саме зі страховика, оскільки вона заявлена в межах страхової суми, що передбачена п.п. 9.1 та 9.3 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно яких: страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування, а розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 000 гривень на одного потерпілого (відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Враховуючи, що страховик сплатив потерпілому ОСОБА_12 страхову суму у розмірі 32 062,46 грн., тому районний суд вважав, що відшкодуванню підлягає різниця між розміром понесених потерпілим витрат на лікування та вже виплаченою страховиком страховою сумою, а саме 11242 грн. 94 коп. (43 305,40 грн. 32062,46 грн.).

Також, відповідно до п. 26.2 ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності, у разі встановлення 2 групи інвалідності, становить вісімнадцять мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленого законом на дату настання страхового випадку.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідкою МСЕК від 29.06.2017 року ОСОБА_12 встановлена 2 група інвалідності (т.2, а.п. 19-20). На дату настання страхового випадку 18.09.2015 року мінімальний розмір заробітної плати становив 1378 грн. Таким чином, завдана шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності становить 24 804 грн. (18х1378 грн.).

Крім того, відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», районний суд вважав, що страховиком підлягає відшкодуванню потерпілому моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить 3 405 грн. 47 коп. (5% від 43 305,40 грн. + 24 804 грн. = 68109,40 грн.).

Отже, суд першої інстанції прийшов до висновку, що на користь потерпілого ОСОБА_12 з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» підлягає стягненню 36 046,94 грн. в рахунок відшкодування шкоди заподіяної життю та здоров`ю, та 3 405 грн. 47 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

З вказаним висновком районного суду погоджується і колегія суддів та вважає, що розмір стягненої з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» шкоди, заподіяної життю та здоров`ю, та розмір моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_12 підтверджується наданими в суді першої інстанції доказами, а тому є обґрунтованим та справедливим, відтак підстав для скасування вироку в цій частині, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, що тягнуть безумовне скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, також не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» - адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2017 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4