н/п 1-кп/490/45/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування кримінального провадження №0006133, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця смт. Арбузинка Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,
З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 ; сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В :
26.12.2016 року приблизно о 16-40 год., у ОСОБА_3 , який перебував біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , виник конфлікт з ОСОБА_6 , через те, що останній відмовився сплатити грошові кошти ОСОБА_3 у рахунок наданих послуг таксі. В ході конфлікту у ОСОБА_3 , на грунті раптово виниклих неприязненних відносин, виник злочинний умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, реалізуючи який, ОСОБА_3 , взяв із свого автомобілю марки «Daewoo Lanos» сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , металевий предмет схожий на пістолет, підійшов до ОСОБА_6 та штовхнув його своїми руками в область тулубу. Внаслідок дій ОСОБА_3 , ОСОБА_6 впав лівим боком на металевий паркан, що знаходився біля будинку. Продовжуючи свій злочинний умисел, направленний на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , однією рукою притиснув ОСОБА_6 до паркану, перешкоджаючи тим самим підвестися йому на ноги, а іншою, в якій тримав металевий предмет схожий на пістолет, наніс його рукояткою не менше 4-х ударів ОСОБА_6 в праву лобно-скроневу ділянку голови. Внаслідок вказаних дій, ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, вдавленного перелому лобно-скроневої ділянки праворуч, забійних ран голови, які згідно висновку експерта № 157 від 22.02.2017 за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень, за ознакою небезпеки для життя. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що на той час він працював у таксі. 26.12.2016 року він відвозив раніше не знайомого йому ОСОБА_6 від вул.Чигрина до вул. Новоросійська, 56 у м.Миколаєві. Ще під час руху у нього з ОСОБА_6 виник конфлікт, останній пред`являв претензії щодо маршруту руху таксі. Коли вони приїхали до місця призначення, ОСОБА_6 відмовився від оплати проїзду та вийшов із машини. Він також вийшов вслід за ОСОБА_6 , взявши із собою травматичний пістолет, так як побоювався за своє здоров`я, оскільки на той час він був інвалідом 11 групи - отримав поранення ніг під час знаходження в АТО. Коли він вийшов, ОСОБА_6 підійшов до нього та намагався його вдарити, а він ухилився від удару, та штовхнув ОСОБА_6 , який від цього впав на землю, тоді він підійшов до нього, однією рукою тримав, щоб останній не чинив опору, а іншою, в якій знаходився травматичний пістолет, наніс близько 4 ударів по голові потерпілого. Після цього він сів у машину, а потерпілий взявши камінь, розбив йому скло у машині. Тоді він викликав поліцію.
У вчиненому він щиро кається, на даний час відшкодував потерпілому заподіяну матеріальну шкоду. Із позовом потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди згоден частково, вважає обґрунтованою суму у розмірі 5000 грн. Позов прокурора в інтересах держави про відшкодування витрат на лікування потерпілого у розмірі 10588,74 грн., визнає в повному розмірі.
Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, його вина підтверджується сукупністю інших доказів, досліджених судом.
Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 157 від 22.02.2017 року, у потерпілого ОСОБА_6 мають місце тілесні ушкодження увигляді відкритої черепно-мозкової травми, вдавленного перелому лобно-скроневої ділянки праворуч, забійних ран голови, які могли утворитись від дії твердих тупих предметів. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від не менше ніж 2 ударних дій тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, незадовго до звернення у лікарню 26.12.2016 року. По ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
Пояснюючи обставини походження зазначених вище тілесних ушкоджень під час допиту у суді потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що 26.12.2016 року, близько 16-30 год., він викликав таксі, щоб поїхати додому на АДРЕСА_3 . На виклик приїхав обвинувачений ОСОБА_3 , в подальшому у них під час руху в автомобілі виник конфлікт, він висловлював претензії щодо маршруту руху таксі. На його думку, обвинувачений вів себе зухвало, тому він хотів зателефонувати на базу таксі та повідомити про це. Від оплати він не відмовлявся. Однак, в автомобілі обвинувачений заважав йому зателефонувати, так як постійно вимагав оплати, тому він вирішив вийти з машини. Одразу за ним із машини вийшов обвинувачений із пістолетом. Він зробив крок назустріч обвинуваченому, а останній руками його штовхнув в область тулубу, від чого він впав лівим боком на металевий паркан, що знаходився біля будинку (який представляє собою огорожу висотою 30-40 см із металевого профілю). Після цього обвинувачений притримував його одною рукою, а другою, в якій був пістолет, наніс руків`ям пістолету не менше 4-5 ударів в область голови. Потім обвинувачений пішов та сів у машину, а він піднявся, взяв камінь та розбив скло у машині. Тоді зайшов додому та викликав швидку і поліцію.
В цей же день він поступив до лікарні та його було прооперовано. Спочатку на лікуванні він знаходився з 26.12.2016 року по 17.01.2017 року, а потім з 02.03.2017 року по 07.04.2017 року, після оперативне лікування - резекція зони вдавленого перелому з дефектами кісток склепіння черепа, встановлення пластини. Крім того, 2 рази на рік йому потрібно проходити курси лікування.
Обвинувачений на даний час відшкодував йому заподіяну матеріальну шкоду.
Потерпілий просив суд обрати обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Доводи потерпілого про заподіяння йому тілесних ушкоджень підтверджується і протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.12.2016 року, згідно якого ОСОБА_6 звернувся до Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області та повідомив, що близько 17-00 год. 26.12.2016 року невстановлена особа біля буд.50 по вул.Новоросійській у м.Миколаєві заподіяла йому тілесні ушкодження.

Таким чином, суд вважає беззаперечно доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину за викладених вище обставин. Наведені вище дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння. При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий умисний насильницький злочин, його особу, а саме те, що він є раніше не судимим та вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , певний рід занять, характеризується позитивно, є інвалідом 111 групи, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 06.04.2017 року з діагнозом РПП внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, як обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та добровільне відшкодуання матеральної шкоди потерпілому, обставин, що обтяжують покарання судом не встанолено.
Та обставина, що обвинувачений вжив заходів для відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, підтверджується розпискою потерпілого, та його показами у судовому засіданні.
З огляду на наведене, суд вважає, що визнання обвинуваченим факту спричинення потерпілому тілесних ушкоджень та добровільне відшкодування ним матеріальної шкоди, завданої злочинами, свідчать про його щире каяття.
Згіднодосудової доповіді, підготовленої ст. інспектором Центрального районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_10 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, тому уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення чи обмеження волі можливе.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України - покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
Таке покарання відповідає особі обвинуваченого, а також характеру та тяжкості вчиненого ним злочину.
Зважаючи на його вік і враховуючи той факт, що ОСОБА_3 ніколи раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинки, подібні описаному вище, не є типовою поведінкою обвинуваченого, з урахуванням цієї обставини, а також того, що обвинувачений характеризується позитивно, має постійне місце проживання та певний рід занять, сім`ю, проходив військову службу в зоні АТО, є інвалідом 111 групи, щиро кається у вчиненому, про що свідчить вжиття ним заходів для відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, а тому й можливим звільнити його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на два роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Так, у судовому засіданні потерпілий пояснив, що обвинувачений повністю відшкодував заподіяну матеріальну шкоду, за такого, позов в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягає задоволенню у зв`язку із добровільним відшкодуванням обвинуваченим ОСОБА_3 .

Позовні вимоги потерпілого про стягнення із обвинуваченого заподіяної моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Так, потерпілий просить стягнути із обвинуваченого заподіяну йому моральну шкоду, яка полягає в наступному: стражданнями, яких він зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я, а саме: йому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що підтверджується висновком експерта № 144-к від 27.12.2017 року - у вигляді відкритої черепно мозкової травми вдавленого перелому кісток склепіння черепу у лобно-скроневій ділянці праворуч; душевними стражданнями, пережитими ним під час перебування у лікарні після отримання тілесних ушкоджень, проведення операції щодо виправлення дефекту черепу за допомогою сітчастої динамічної пластини; хвилюваннями у зв`язку із можливими наслідками отриманої черепно-мозкової травми, а саме - збою чутливості кінцівок, розладу координації рухів, розладу зору, психічних порушень. Заподіяну моральну шкоду він оцінив у 100 000 грн. Крім того, у судовому засіданні пояснив, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, спричинених злочином, йому довелось змінити нормальний життєвий уклад. На даний час наслідки отриманої травми не усунені, йому принаймні двічі на рік потрібно проходити курс лікування.

Під час вирішення вимог в цій частині суд виходить з приписів частини 3 ст. 23 ЦК України, враховує характер правопорушення обвинуваченого, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, наявність/відсутність погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також інші обставини, які мають істотне значення.
Відповідно роз`яснень, що містяться у п. 9,10 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
На підставі викладеного, відповідно до ст. 1167 ЦК України, виходячи із вимог розумності та справедливості, враховуючи встановлені вище обставини вчинення злочину обвинуваченим, характер та обсяг перенесених потерпілим душевних страждань, їх тривалість, ту обставину, що на даний час наслідки від отриманих тілесних ушкоджень не усунені, та потерпілий потребує подальшого лікування, суд вважає, що розмір відшкодування за заподіяну потерпілому моральну шкоду має становити 50 000 грн.
В задоволенні решти частини позову слід відмовити.
Заявлений прокурором цивільний позов про відшкодування витрат Міської лікарні швидкої медичної допомоги м.Миколаєва на лікування потерпілого ОСОБА_6 шляхом стягнення з обвинуваченого 10588,74 грн. підлягає задоволенню.
Так, згідно довідки бухгалтерії МЛШМД м.Миколаєва від 23.01.2018р., вартість лікування ОСОБА_6 у нейрохірургічному відділенні МЛШМД з 26.12.2016р. по 17.01.2017р. за 22 ліжко-дні складає 10588,74 грн.
Згідно ст. 1206 ч.1,3 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до п.п.2,3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ №545 від 16.07.1993р., сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Відповідно до ч.1 ст.89 п.3 а) Бюджетного кодексу України, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать видатки на: 3) охорону здоров`я: а) амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні).
Згідно ст. 103-4 Бюджетного кодексу України, зазначено, що фінансування закладів охорони здоров`я місцевих бюджетів здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету.
Оскільки фінансування закладів охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів медичної субвенції з державного бюджету, тому витрачені кошти на лікування потерпілих від злочинів підлягають стягненню на користь закладів охорони здоров`я.
Таким чином, кошти на відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину, згідно вимог ст.1206 УЦК України, мають бути стягнені на користь держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги м.Миколаєва.
Обвинувачений ОСОБА_3 із позовом прокурора згоден, судом роз`яснені наслідки визнання позову.
Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Доводи захисника щодо сумнівів у наданому лікарнею розрахунку, жодними доказами не підтверджені, та надана довідка бухгалтерії МЛШМД від 23.01.2018 року, не спростована.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України , та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги м.Миколаєва - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги м.Миколаєва (р/р 3958 ГУ ДКСУ в Миколаївській обл., МФО 826013 ) кошти витрачені Миколаївською міською лікарнею швидкої медичної допомоги на лікування потерпілого ОСОБА_6 , в сумі 10588,74 грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя : ОСОБА_1