справа № 208/4286/16-к
провадження № 1-кп/208/78/18
УХВАЛА

06 червня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурорів ОСОБА_5

ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

при вирішенні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених по кримінальному провадженню за обвинувальним актом, що надійшов до суду з Дніпродзержинської місцевої прокуратури по обвинуваченню ОСОБА_9 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_11 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України. Під час досудового розгляду до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ВСТАНОВИВ:

Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, від Дніпродзержинської місцевої прокуратури отримано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_9 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України., та ОСОБА_11 обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України

Ухвалою Заводського районного суду від 17.04.2018 року дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 було продовжено до 14.06.2018 року.

У судовому засіданні прокурор висловив думку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , оскільки ризики, визначені ст.177 КПК України не зменшилися, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу немає.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 у судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечили, треба змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт, ОСОБА_9 хворий на ноги, зір, йому нікому допомогти, він тривалий час перебуває під вартою, свідки з боку обвинувачення вже допитані.

Обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні залишив це питання на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 в судовому засіданні вказав, що обвинуваченому ОСОБА_11 треба замінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі на домашній арешт.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Також, Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання на строк до 12 років позбавлення волі, а тому, не зважаючи на наявність певних захворювань у обвинуваченого ОСОБА_9 , тривалість перебування обвинувачених під вартою, рідних, суд вважає наявними ризик, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 перебуваючи на волі, зможуть вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке їм загрожує у випадку встановлення судом їх винності.

Суд заслухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, приймаючи до уваги, що обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_11 пред`явлено обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, приходить до висновку, що обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 такого запобіжного заходу як взяття під варту, не зменшилися та не перестали існувати, обставини, що враховувалися суддею при обранні ОСОБА_9 та ОСОБА_11 заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має.

Керуючись ст.ст.177,178,183,197,315,316,331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.08.2018 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_11 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.08.2018 року.

Продовжити розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3