Справа № 636/1434/17
Провадження № 1-кп/645/495/18
У Х В А Л А

01 жовтня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю прокурора - ОСОБА_2

обвинуваченого - ОСОБА_3

секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000134 від 09 лютого 2017 року та № 0000443 від 11 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебувають вищевказані обвинувальні акти.

Ухвалою суду від 07 серпня 2018 року ОСОБА_3 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 05 жовтня 2018 року.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з посиланням на те, що ризики, які існували при обранні запобіжного заходу, не зникли, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, так як раніше був у розшуку, незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні просив змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Потерпілі в підготовче судове засідання не з`явились.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

За ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому під час вирішення питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить з необхідності уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на те, що ризики, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, на теперішній час не зникли та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього, який раніше був засуджений, звільнився з місць позбавлення волі лише в 2016 році, під час проведення досудового розслідування переховувався від слідства, у зв"язку із чим йому було замінено запобіжний захід, суд приходить до висновку про продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів, та необхідності відмови у задоволенні його клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м"який.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 314 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 29 листопада 2018 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» для відома.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя - ОСОБА_1