Дата документу Справа № 310/3842/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/973/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/3842/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою (з доповненнями) обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Генічеськ, Херсонська область, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця мешкання, раніше судимого:

- 16.09.2015 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Згідно зі ст.71 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.09.2015 року та призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту затримання, тобто з 22.06.2017 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у рахунок цивільного позову 2863 (дві тисячі вісімсот шістдесят три) грн. 40 коп. майнової шкоди, 1000 (одну тисячу) грн. витрат на правову допомогу, 2000 (дві тисячі) моральної шкоди.

В іншій частині позову ОСОБА_9 відмовлено.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 08.01.2017 року приблизно о 07 годині, знаходячись на території дачної дільниці № НОМЕР_1 в СОТ «Гроно» по вул. Виноградній в м. Бердянську Запорізької області, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з приміщення сторожки, таємно викрав майно, а саме: компресор з холодильника «Дніпро», вартістю 400 гривень; стабілізатор напруження «ЗТЗ», вартістю 200 гривень; лист алюмінієвий в кількості 1 штука з холодильника вагою 2 кг. 200 гр., за один лист по ціні 27 гривень за один кілограм, на загальну суму 59 гривень 40 копійок.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з літньої кухні, яка знаходиться на вищевказаній дачній дільниці, діючи умисно,повторно,з корисливих мотивів таємно викрав майно, а саме: компресор з холодильника «Шех-0,4» вартістю 400 гривень; компресор з холодильника «Шех-0,4» вартістю 400 гривень; листи алюмінієві в кількості 2 штуки з холодильників вагою 2 кг. 200 гр., за один лист по ціні 27 гривень за один кілограм, загальною вагою 4 кг. 400 гр., на загальну суму 118 гривень 80 копійок; садову металеву тачку двоколісну вартістю 1050 гривень; подовжувач довжиною 25 метрів на суму 150 гривень.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з криши бесідки таємно викрав фіксуючий металевий (хромований обруч) діаметром 1,80 м., діаметр трубки 18 мм., вартістю 150 гривень.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_7 , залишив місце вчинення злочину розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 , майнову шкоду на загальну суму 2928 гривень 20 копійок.

В апеляційній скарзі (з доповненнями) обвинувачений ОСОБА_7 , оспорюючи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення зазначає, що злочин у вчиненні якого обвинувачують він не вчиняв. Апелянт вважає, що досудове розслідування проводилось з порушенням законодавства України, застосуванням до нього фізичного та психологічного впливу. Сліді дії відбувались із залученням колишніх працівників поліції. Під час затримання обвинуваченого захисника не було залучено, а забезпечено адвокатом лише під час судового розгляду кримінального провадження. В ході судового розгляду обвинуваченим не одноразово заявлялось про виклик свідків сторони захисту, однак вони не були допитані судом. Судом допитані лише свідки зі сторони обвинувачення, які в своїх показаннях суперечать один одному. Під час огляду місця події працівниками правоохоронних органів не була проведена дактилоскопічна експертиза та обвинувачення основане лише на показах свідка ОСОБА_10 та на показах отриманих у обвинуваченого під час досудового розслідування незаконним шляхом. Крім того, під час ухвалення вироку судом не враховано обставини, які пом`якшують покарання.

Просить переглянути вирок суду першої інстанції та постановити справедливий вирок.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Рішення в кримінальному провадженні має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин правопорушення, під час якого не може надаватися перевага правовій позиції сторони захисту чи сторони обвинувачення.

Вирок має ґрунтуватися на достовірних доказах, мають бути досліджені усі версії як обвинувачення, так і сторони захисту, а суперечності між ними з`ясовані та усунуті.

Також, стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На думку колегії суддів, вирок, ухвалений судом першої інстанції за результатами розгляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 вказаним вимогам закону не відповідає.

Перевіряючи доводи обвинуваченого, суд апеляційної інстанції встановив, що судом першої інстанції всупереч приписам ст.94 КПК України у вироку не дано оцінки доводам останнього щодо тиску на нього з боку працівників поліції і потерпілого, фальсифікацій на предмет залучення свідка ОСОБА_11 і проведення за його участі впізнання, при тому, що про наведені обставини обвинуваченим зазначалося навіть у поданому ним письмовому клопотанні. Вказане клопотання фактично судом залишено без розгляду, обставини про які зазначалося не перевірені і не спростовані, працівники поліції, потерпілий і свідок, на яких вказував ОСОБА_7 , в контексті саме тиску на обвинуваченого і фальсифікації доказів не допитувались. Доводи обвинуваченого в цій частині суд формально розцінив як невизнання вини і як позицію обраного ним способу захисту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при винесенні вироку суд приймав рішення без всебічної та повної оцінки доказів.

Обов`язковою умовою прийняття законного обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду. Порушення, які перешкоджають суду всебічно і повно з`ясувати обставини кримінального провадження та постановити судове рішення, яке відповідає вимогам, встановленим КПК України, визнається істотними і тягне за собою його скасування.

Суд апеляційної інстанції визнає вищенаведені порушення істотними та, зважаючи на характер допущених порушень, позбавлений можливості їх усунути під час апеляційного розгляду.

Відповідно ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Оскільки наведених вище вимог не було дотримано, а в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст.415 КПК України, не входять істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст.ст. 7, 370 КПК України, ст.372 КПК України, які в даному випадку були допущені судом першої інстанції, тому колегія суддів вважає, що, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ст.20 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Оцінюючи характер виявлених порушень, з урахуванням того, що місцевим судом питання допустимості і належності, а також законності отримання стороною обвинувачення ряду доказів (зокрема показів свідка ОСОБА_11 , протоколу огляду місця події від 25.01.2018, протоколу впізнання), які в подальшому були покладені в обґрунтування вироку, не вирішувалося, апеляційна інстанція позбавлена можливості прийняти обґрунтоване рішення по суті апеляційних вимог, проте доводи апеляції та доповнень до неї повинні бути вирішені під час ухвалення рішення за результатами нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

При цьому, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання. А тому, при новому розгляді районному суду належить з`ясувати всі фактичні обставини справи у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом.

Вирішуючи у відповідності до ч.1 ст.197, ст.331, п.3 ч.1 ст.419 КПК України питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів виходить із наступного.

Оскільки обвинувачений тримається під вартою до набрання вироком законної сили, у зв`язку з тим, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, і під час апеляційного розгляду не встановлені підстави для зміни зазначеного запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів вважає необхідним строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити на 60 днів до 21 жовтня 2018 року.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу (з доповненнями) обвинуваченого ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_7 , скасувати.

Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжити на 60 днів до 21 жовтня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4