АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1063/2018 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0004360 щодо обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від вдібування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки та покладенням на ьного обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 21.04.2017 року о 15 год.10 хв. перебуваючи неподалік будинку № 84 по проспекту Повітрофлотський в м. Києві, побачивши знайому ОСОБА_8 , заздалегідь знаючи, що у останньої на руці золота весільна обручка, вирішив її відкрито викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, тобто бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, ОСОБА_6 підбіг ззаду до потерпілої ОСОБА_8 і наніс останній один удар рукою в спину, внаслідок чого, остання відчула фізичний біль та впала на коліна, а ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, лівою рукою прикрив потерпілій очі і, подолавши таким чином її волю до опору, силоміць стягнув з безіменного пальця золоту весільну обручку, вартістю 1300 гривень.

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілій спричинені тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 1004 від 24.04.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень та завдано матеріальну шкоду у розмірі 1300 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність своєї вини та кваліфікацію дій, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому покарання за частиною статті 186 КК України, яке є співрозмірним з вчиненим діянням та відповідатиме його особі.

Зазначає, що свою вину він визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, і це є пом`якшуючою покарання обставиною, яку суд не врахував, призначивши йому максимально можливе покарання, передбачене санкцією відповідної статті, з урахуванням ст. 68 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджуються сукупністю зібраних та належним чином перевірених у суді доказів, є правильними, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, є правильною.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і також є правильним.

При винесенні рішення суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обстановку та спосіб, у який його було вчинено, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався і те, що викрадене майно повернуто.

Також, суд узяв до уваги позицію потерпілої, яка просила обвинуваченого ОСОБА_6 суворо не карати, та, з урахуванням вище наведеного, призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції інкримінованого злочину із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням, з чим колегія суддів апеляційної інстанції погоджується і вважає призначену судом міру покарання обґрунтованою та достатньою для виправлення ОСОБА_6 .

Разом з тим, судом не взято до уваги наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щирого каяття обвинуваченого, на що обґрунтовано вказує ОСОБА_6 в апеляційній скарзі.
Проте, зазначена обставина у даному випадку не впливає на розмір призначеного ОСОБА_6 покарання, оскільки суд застосував до нього мінімальне покарання, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України та звільнив обвинуваченого від відбування реального терміну, з випробуванням, що є співрозмірним з вчиненим ним злочином та відповідає його особі.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4