ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1449/17
Провадження №1-кп/477/23/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000056, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Житомирської області, українця, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, працюючого водієм, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_6 ,
а також потерпілої - ОСОБА_7 ,
представника цивільного відповідача не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2016 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «MAN», р.н. НОМЕР_1 , разом із напівпричепом мерки «Kogel» , р.н. НОМЕР_2 , рухався по автомобільній дорозі «М-14» «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» у напрямку м. Києва, поблизу с. Зайчевське Вітовського району Миколаївської області, в темний час доби.
В цей же час, по тій же автомобільній дорозі, зі сторони м. Києва у бік
м. Херсон, рухався автомобіль марки «ВАЗ-2107», р.н. НОМЕР_3 , в якому перебувала слідчо-оперативна група Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, до складу якої також входила слідчий ОСОБА_7
Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_3 , здійснюючи обгін попутного транспортного засобу, грубо порушив підпункти в) та г) пункту 14.2., пункт 12.3. Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не впевнившись в безпеці свого маневру, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він виїжджає, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, та не переконавшись, що по завершенню обгону він зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, який він обганяє, повернутися на займану смугу руху, та в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди у виді зустрічного автомобіля «ВАЗ-2107», який ОСОБА_3 об`єктивно спроможний був виявити, та повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив зіткнення свого автомобіля «MAN» із автомобілем «ВАЗ-2107», р.н. НОМЕР_3 , який їхав назустріч, внаслідок чого пасажир цього автомобіля ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді поперечному перелому третини правого плеча зі зміщенням, післятравматичного невриту правого променевого нерву.
За вчинення даного злочину передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 286 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні у пред`явленому обвинуваченні свою вину визнав повністю. Погодився з фактом ДТП. Пояснив, що в той день, приблизно о 22:00, виконував рейс на ввіреному йому автомобілі МАN з причепом і рухався по об`їзній дорозі м. Миколаєва у бік м. Києва. На тій ділянці дороги він вирішив здійснити обгін двох попутних вантажних транспортних засобів, але не впевнився розрахував швидкість руху і не побачив зустрічний транспортний засіб, тому при виконанні обгону відбулося зіткнення між його автомобілем та автомобілем «ВАЗ», який рухався назустріч. Зіткнення відбулося вже на лівому узбіччі по ходу його руху, оскільки побачивши вже із запізненням автомобіль «ВАЗ», він почав гальмувати та зміщуватися вліво. У вчиненому розкаявся і просив не позбавляти його волі.
Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджується наступними дослідженими під час судового розгляду доказами.
1. Поясненнями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні підтвердила, що 22 березня 2016 року, близько 22:00, вона, будучи слідчим Вітовського відділення поліції, в складі оперативно-слідчої групи, прямуючи до місця правопорушення за викликом, знаходилася в службовому автомобілі «ВАЗ-2107» у якості пасажира. На ділянці об`їзної дороги м. Миколаєва, неподалік с. Зайчевське Вітовського району, їм назустріч різко виїхав вантажний автомобіль, з яким відбулося лобове зіткнення. Водій їх автомобіля намагався уникнути зіткнення і прийняв вправо, але все ж на узбіччі відбулося зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала перелом правого плеча. Під час розгляду справи вона подала заяву, якою вказала, що спричинений їй збиток обвинуваченим повністю відшкодовано.
2. Протоколом огляду місця події від 22 березня 2016 року, зі схемою огляду, згідно яких була оглянута ділянка автомобільної дороги «М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», 150 км. + 120 м, де відбулася ДТП між автомобілем марки «MAN», р.н. НОМЕР_1 , із напівпричепом марки «Kogel», р.н. НОМЕР_2 , та автомобілем марки «ВАЗ-2107», р.н. НОМЕР_3 ; під час огляду було виявлено ці автомобілі, які знаходилися на узбіччі дороги зліва по ходу руху в бік м. Києва; у кожного із автомобілів пошкоджені передня частина; на схемі зображено сліди гальмування автомобіля «МАN», сліди заносу автомобіля «ВАЗ 2107» після зіткнення.
3. Висновком експерта № 143 від 20 липня 2017 року, згідно з яким у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у виді поперечного перелому середньої третини плеча зі зміщенням, післятравматичного невриту променевого нерву, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів по механізму удару, можливо в строк та за обставин, вказаних вище, тобто в момент ДТП 22 березня 2016 року; ці тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
3. Висновком експерта № 09-1-201 від 11 квітня 2016 року, згідно з яким зіткнення автомобіля «МАN» та автомобіля «ВАЗ 2107» відбувалося в межах лівого краю асфальтованої ділянки лівого узбіччя, а саме в місці близькому, де визначено розташування першої подряпини (схема до протоколу), при цьому, під час зіткнення автомобіль «МАN» рухався по визначеній траєкторії слідів гальмування лівих та правих його коліс, а автомобіль «ВАЗ 2107» своєю передньою правою частиною розташовувався до передньої правої частини автомобіля «МAN» у відповідності встановленого вище взаємного розташування транспортних засобів та кута між їх повздовжніми осями, в момент первинного контактування. Також слід вказати, що однозначно та об`єктивно встановити де саме відносно меж проїжджої частини сталось зіткнення між транспортними засобами та як саме розташовувались транспортні засоби відносно меж проїжджої частини під час первісного контактування, в цифровому значенні, не є можливим оскільки на схемі відсутня достатня кількість слідової інформації (наведена вище) необхідної для визначення даного місця зіткнення; під час первісного контактування автомобіль «МАN» розташовувався передньою правою частиною автомобіля (передньою правою частиною декоративної накладки панелі переднього бампера) до передньої переважно центральної та лівої частини автомобіля «ВАЗ» (передньої частини переднього бамперу, передньої торцевих частин крил лівого та правого передніх коліс, нижньої та верхньої частин рамки радіатора та передньої частини капоту. Під час первісного контактування повздовжньої осі автомобіля «МАN» та автомобіля «ВАЗ» знаходилися під кутом близьким до 167° ± 5° (мал. № 3).
4. Протоколом слідчого експерименту від 19 жовтня 2016 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_9 водія автомобіля «ВАЗ, який на місці показав яким чином рухався цей автомобіль під його керуванням, а також вказав яким чином йому на зустріч рухався вантажний автомобіль; за допомогою секундоміру та іншого подібного автомобіля марки «ВАЗ» і іншого подібного вантажного автомобіля був перевірений час, за який останній проїхав відстань від виявлення та виїзду на смугу зустрічного руху до місця їх зіткнення, цей час склав 03:12 сек.
5. Протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 яка на місці показала де відбулося ДТП і за допомогою секундоміру та іншого подібного вантажного автомобіля визначено час, за який вантажний автомобіль подолав відстань від його виїзд на смугу зустрічного руху і до місця зіткнення, який склав 02:50 сек.
6. Висновком експерта автотехнічної експертизи № 1102 від 15 червня 2017 року відповідно до якого за умов, викладених в постанові про призначення експертизи, водію автомобіля «МАN», маючи намір зробити обгін, транспортний засіб, що рухається попереду, в своїх діях необхідно було керуватися пп. 14.2. (в, г), а саме: перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу. Згідно з показами водія автомобіля «МАN», приведеними в постанові, він побачив зустрічний автомобіль «ВАЗ» на відстані 150-200 м і зі слідчою оцінкою, приведеної в постанові, з цього моменту для водія автомобіля «МАN» настає момент небезпеки для руху, в своїх діях необхідно було керуватися вимогами п. 12.3. ПДР, а саме: У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. За умов, викладених в постанові про призначення експертизи, водію автомобіля «ВАЗ», з моменту небезпеки для руху виявлення автомобіля «МАN», що рухається назустріч по смузі його руху, в своїх діях необхідно було керуватися вимогами, викладеними в п. 12.3 ПДР, а саме: У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити він повинен негайно вжити заходів, для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. За умов, викладених в постанові про призначення експертизи, дії водія автомобіля «МАN» не відповідали підпунктам в) та г) п. 14.2. та п. 12.3 ПДР, а в діях водія автомобіля «ВАЗ» не вбачається невідповідності п. 12.3 ПДР. За умов викладених в постанові про призначення експертизи, належним та своєчасним виконанням підпунктів в) та г) п. 14.2., п. 12.3. ПДР водій автомобіля «МАN» мав би можливість попередити ДТП; в даній дорожньо-транспортній ситуації, яка відбулася перед ДТП, водій автомобіля «ВАЗ» своїми одноосібними діями не мав технічної можливості запобігти ДТП. За умов, викладених в постанові про призначення експертизи, дії водія автомобіля «МАN», що не відповідали пп. 14.2 (в, г), 12.3 ПДР та з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. За умов, викладених в постанові про призначення експертизи, дії автомобіля «ВАЗ», що передували ДТП, а також технічний стан транспортного засобу, з технічної точки зору, не перебувають у причинному зв`язку з ДТП, що сталося.
Крім того, його вина також підтверджується копіями квитанцій та чеків про купівлю ОСОБА_7 медичних ліків та препаратів та витрат на своє лікування, а також довідкою Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги від 15 березня 2017 року, відповідно до якої на стаціонарне лікування хворої ОСОБА_7 в період з 22 березня по 04 квітня 2016 року було витрачено 3800,55 грн.
За досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених обставин дії ОСОБА_10 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Перевіркою даних особи ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, характеризується за місцем проживання та місцем роботи позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, які обтяжують його покарання, у судовому засіданні не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує його покарання суд вважає його щире каяття.
При визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує його особистість, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його скоєння, його поведінку після ДТП, вчинення злочину вперше, добровільне вішкодування збитків потерпілій та лікувальному закладу, та приходить до висновку, що йому можливо призначити покарання у виді штрафу в межах санкції інкримінуємого злочину. При цьому, беручи до уваги ці факти, а також ту обставину, що ОСОБА_3 працює водієм і це є його постійною та основною роботою та способом забезпечення сім`ї, тому суд вважає можливим на призначати йому додаткове покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора, заявлений в інтересах держави в особі Міської лікарні швидкої медичної допомоги про стягнення з обвинуваченого вартості понесених витрат закладом охорони здоров`я, де лікувалася потерпіла ОСОБА_7 в сумі 3800 грн. 55 коп., підлягає залишенню без розгляду, так як обвинуваченим цей збиток був повністю відшкодований відповідно до квитанції від 01 вересня 2017 року.
Потерпілою ОСОБА_7 був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого відшкодування матеріального та морального збитку. Матеріальний збиток вона просила стягнути в сумі 4479 грн. 40 коп., а морального 20000 грн. В той же час, відповідно до поданої нею заяви від 31 серпня 2017 року, вона відмовилася від позову в зв`язку з добровільним відшкодуванням збитку, тому її позов також підлягає залишенню без розгляду.
Крім того, під час провадження у справі до участі у ній було залучено в якості цивільного позивача Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, яким було подано цивільний позов про стягнення зі ОСОБА_3 відшкодування збитку, завданого злочином у виді пошкодження автомобіля «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_3 , який перебуває у віданні цього управління, в сумі 46000 грн.
Також, за клопотанням представника цивільного позивача до участі в справі в якості цивільного співвідповідача було залучено приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», у якому була застрахована цивільна правова відповідальність ОСОБА_3 як водія наземного транспортного засобу «MAN», р.н. НОМЕР_1 , за страховим полісом № АЕ /4427433 від 01 червня 2015 року, строк дії якого - один рік. Згідно з умовами полісу ліміт страхової відповідальності за майновою шкодою складав 50000 грн.
Під час розгляду справи, за клопотанням представника цивільного позивача, було проведено товарознавчу експертизу, відповідно до висновку якої № 17-1137 від 07 лютого 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_3 складає 90683 грн. 53 коп. Також експертизою встановлено, що автомобіль є конструктивно загиблим, тобто вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу на момент ДТП і його відновлювати економічно недоцільно, однак він не є фізично знищеним, так як технічна можливість відновлення існує. Ринкова ж вартість автомобіля станом на 22 березня 2016 року (час ДТП) складає
72518 грн. 68 коп.
Виходячи з висновків експерта представник цивільного позивача збільшив свої вимоги і просив стягнути завданий збиток у сумі 90683 грн. 53 коп.
Обвинувачений заявлений цивільний позов ГУ НП в Миколаївській області не визнав як явно завищений.
З приводу вимог за цим позовом суд зазначає, що згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України вказують на те, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована винною особою в повному обсязі.
Відповідно до статті 21 України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон) забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Власником автомобіля «MAN», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 було застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля в страховій компанії - ПрАТ «Європейський страховий союз», відповідно до полісу серії АЕ / 4427433 від 01 червня 2015 року, строк дії якого до 31 травня 2016 року.
За положеннями статті 22 Закону ця страхова компанія, як страховик, повинна відшкодувати матеріальні збитки позивачу, оцінені і встановлені згідно з даним Законом.
Відповідно до ст. 9 Закону «Про страхування» від 07 березня 1996 року франшиза, визначена в договорі страхування, страховиком не відшкодовується та повністю покладається на страхувальника.
Також, згідно з абз. 2 п. 12.1. ст. 12, п. 37.5 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, а страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування.
Виходячи з оформленого страхового полісу страхова компанія була зобов`язана в зв`язку з настанням описаного вище страхового випадку виплатити страхове відшкодування потерпілій стороні за лімітом відповідальності в розмірі 50000 грн. (франшиза за полісом відсутня).
Таким чином з ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь ГУ Національної поліції в Миколаївській області підлягає стягненню сума відшкодування спричиненого збитку в межах страхового ліміту в сумі 50000 грн.
Виходячи з висновку експерта № 17-1137 від 07 лютого 2018 року, та враховуючи, що автомобіль є конструктивно загиблим і вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу на момент ДТП, а ринкова ж вартість автомобіля станом на 22 березня 2016 року (час ДТП) складає 72518 грн. 68 коп., тому залишок невідшкодованого збитку ГУ Національної поліції України складає 22518 грн. 68 коп.
В той же час, як вбачається із полісу страхування та трудового договору від 4 травня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_3 на час ДТП перебував у трудових відносинах із приватним підприємцем ОСОБА_11 і керував його автомобілем, тому за шкоду, завдану ним, відповідальність має нести роботодавець. В зв`язку з цим вимоги позову ГУ Національної поліції в Миколаївській області до ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.
Процесуальні витрати за положеннями ст.ст. 118-124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого підлягають на користь держави.
До набрання вироком законної сили суд не вбачає необхідним обирати обвинуваченому міру запобіжного.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за його вчинення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривен 00 копійок, без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 залишити без розгляду.
Цивільний позов прокурора в інтересах Миколаївської Міської лікарні швидкої медичної допомоги про відшкодування витрат на лікування в сумі 3088 грн. 55 коп. залишити без розгляду.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» на користь Головного управління Національної поліції в Миколаївській області відшкодування майнової шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривен 00 копійок.
В задоволенні вимог за цивільним позовом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області до ОСОБА_3 про відшкодування спричинених дорожньо-транспортною пригодою збитків, відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_3 процесуальні витрати на користь Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ витрати по залученню експерта під час здійснення досудового розслідування в сумі 3784 грн. 00 коп.
Стягнути зі ОСОБА_3 процесуальні витрати на користь Миколаївського НДЕКЦ МВС України витрати по залученню експерта під час здійснення досудового розслідування в сумі 2641 (дві тисячі шістсот сорок одна) грн. 20 коп.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області, на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1