ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2018 м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілої ОСОБА_15 , її представника ОСОБА_16 ,

перекладачів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 521/14156/15 відносно

ОСОБА_19 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, особи без громадянства, з неповною середньою освітою, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимости,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України,

ОСОБА_20 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Червоний Кут Ширяївського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до формулювання обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 обвинувачуються у тому, що 02.06.2015, перебуваючи в нічний час доби (більш точний час досудовим слідством не встановлено) в барі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по вул. Нескучній, спільно та за попередньою змовою між собою та невстановленою особою, будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи єдиний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, визначили об`єктом злочинного посягання майно, яке належить ОСОБА_23 , та яке знаходилось в будинку АДРЕСА_1 . Через незначний проміжок часу після домовленості, прибувши до будинку АДРЕСА_1 та переконавшись, що ОСОБА_23 , знаходиться у будинку за вказаною адресою, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та невстановлена особа перелізли через паркан, яким огороджується домоволодіння, підішли до вхідних дверей будинку. В цей момент, ОСОБА_23 помітивши сторонніх осіб на території свого домоволодіння, вийшов через вхідні двері будинку. ОСОБА_21 , з метою доведення злочинного умислу до кінця, відібрав у ОСОБА_23 інвалідний ціпок, яким почав наносити удари в область голови і тулуба ОСОБА_23 , в результаті чого останній впав на землю. За вказаними діями ОСОБА_21 , спостерігав ОСОБА_22 та невстановлена особа, які після падіння ОСОБА_23 на землю, підішли до останнього. ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , взявши за руки та за ноги ОСОБА_23 , занесли його до будинку. Після цього, ОСОБА_21 спільно з ОСОБА_22 з`ясували у ОСОБА_23 , де знаходяться грошові кошти. ОСОБА_22 дістав з шухляди серванта розташованого в будинку грошові кошти, в сумі 5000 гривень, на місце знаходження яких вказав ОСОБА_23 та з викраденим майном, спільно із ОСОБА_21 та невстановленою особою, з місця вчинення злочину втекли, тим самим завідомо залишивши ОСОБА_23 в небезпечному для життя стані і позбавивши його можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний, внаслідок непритомності, стан. 04.06.2015 приблизно о 08 годині 30 хвилині у приміщенні власного будинку, ОСОБА_23 був виявлений внучкою ОСОБА_24 , після чого він був доставлений в Одеську міську клінічну лікарню №1, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. М`ясоїдівська, 32, де помер 5.06.2015 о 01 годині від отриманих тілесних ушкоджень.

Таким чином, за сукупністю злочинів, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 обвинувачується у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.187 КК України: у розбої, тобто у вчиненні умисного нападу з метою заволодіння чужим майном, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України: в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому групою осіб, що спричинили смерть потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_22 свою вину в інкримінованих йому діях не визнав і пояснив, що 1.06.2015 року він, разом зі своїм знайомим ОСОБА_21 , перебував в барі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться в Малиновському районі міста Одеси. Біля 23 годин він направився додому, а ОСОБА_21 пішов до своєї знайомої на ім`я ОСОБА_25 . По путі до дому він переліз через паркан будинку по АДРЕСА_3 , де проживав раніше знайомий йому ОСОБА_23 , обійшов двір, після чого заліз через вікно у будинок. В будинку він став шукати цінні речі та гроші. Знаходячись на веранді, з шухлядки, яка там знаходилась, він викрав гроші в сумі 25 000 гривень. Після цього, через вхідні двері він вийшов з будинку і направився до ОСОБА_21 . Зустрівши його, він запропонував йому поїхати до центру міста, на що ОСОБА_21 погодився. Вони викликали таксі і поїхали до центру, де відпочивали до ранку. 3.06.2015 року, приблизно до 16 годин він разом із ОСОБА_21 відпочивали у с. Дальник Одеської області. 4.06.2015 року він був затриманий співробітниками поліції, яки його побили. В наслідок побиття, він дав неправдиві показання відносно себе і ОСОБА_21 . В дійсності, ніяких тілесних ушкоджені ні він, ні ОСОБА_21 ОСОБА_23 не наносили.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_21 свою вину в інкримінованих йому діях не визнав і пояснив, що він відпочивав у барі «Поляна» разом з ОСОБА_26 , від якого надійшла пропозиція продовжити відпочинок у центрі міста, на що він відмовився, оскільки планував завітати до своєї знайомої ОСОБА_27 . Приблизно через годину після того, як вони розійшлись, до дому де проживала ОСОБА_28 прийшов ОСОБА_22 і знов запропонував йому їхати до центра міста, при цьому він повідомив що в нього є гроші на відпочинок. Погодившись на пропозицію ОСОБА_22 , вони викликали таксі, заїхали додому переодягнутись, після чого направились до центру міста, де відвідували різні бари, вживаючи алкогольні напої до ранку. Відповідаючи на питання учасників судового засідання ОСОБА_21 пояснив, що зізнавальні показання на стадії досудового слідства він надавав внаслідок застосування до нього фізичного впливу з боку працівників поліції. Пояснюючи наявність на предметах, які знаходились у житловому приміщенні, де проживав потерпілий, належних йому відбитків пальців, ОСОБА_21 повідомив, що такі відбитки дійсно могли бути вилучені при огляді місця події, оскільки він був сусідом ОСОБА_23 , неодноразово бував у приміщенні, де він проживав та допомагав йому у хазяйстві.

Дотримуючись основних засад судочинства, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, надавши стороні обвинувачення з метою реалізації права подання до суду своїх доказів і доведеності перед судом їх переконливості, судом були безпосередньо досліджені наступні докази, яки були запропоновані стороною обвинувачення, а саме:

- показання потерпілої ОСОБА_29 , відповідно до яких ввечері 3.06.2015 та зранку 4.06.2015 року вона дзвонила своєму батьку ОСОБА_23 , але не змогла з ним зв`язатися. Тоді вона попросила сусідів провідати його. З слів сусідів ОСОБА_30 та її чоловіка ОСОБА_31 їй стало відомо, що вони відчинили двері та побачили ОСОБА_23 , який лежав на підлозі в кухні, весь побитий, з слідами крові. Потім вона приїхала до батька, побачила, що речі в будинку були розкидані. З слів батька їй стало відомо, що до нього заходили троє хлопців, сусіди, прізвища яких він не назвав. З дому пропали гроші у розмірі більш ніж 1000 доларів США та гривні. Потім було викликано швидку допомогу та поліцію. ОСОБА_23 був госпіталізований до Одеськой МКЛ №1, де помер 5.06.2015 від отриманих тілесних ушкоджень.

- показання свідка ОСОБА_30 , яка в суді пояснила, що на початку червня 2015 року, з ранку, їй подзвонила сестра та попросила зайти до ОСОБА_23 , який був її сусідом, оскільки він не відповідав на телефонні дзвінки. Далі, вона прийшла до його будинку та через вікно кухні побачила, що він лежить на підлозі, після чого вона зателефонувала доньки ОСОБА_23 ОСОБА_29 , яка викликала медичну допомогу. Потім вона повернулася до свого дома і повідомила свого чоловіка, після чого вони разом з ним підійшли до будинку, вхідні двері були не зачинені, вони зайшли до приміщення і побачили, що ОСОБА_23 лежить на підлозі, довкола було багато крові та газет, на їх запитання з приводу того що відбулося, він нічого не говорив. Потім приїхала донька ОСОБА_23 , а вона разом з чоловіком поїхали на роботу.

На запитання учасників процесу, свідок ОСОБА_32 доповнила, що дані події відбулись по АДРЕСА_1 , номер будинку їй не відомий. До ОСОБА_23 вона навідувалась рідко та в разі необхідності за проханням сестри. ОСОБА_23 на здоров`я не скаржився. З обвинуваченими вона не знайома;

- показання свідка ОСОБА_31 , який пояснив, що на початку червня 2015 року подзвонила сестра його дружини та попросила зайти до ОСОБА_23 , оскільки він не відповідав на телефонні дзвінки. Його дружина пішла до будинку ОСОБА_23 та через вікно кухні побачила, що він лежить на підлозі. Після чого вона покликала його і вони разом відкрили двері і побачили, що ОСОБА_23 лежить на підлозі. Він привів його до тями, але він нічого не говорив. Про причетність обвинувачених до вчинення злочину йому нічого не відомо.

- показання свідка ОСОБА_33 про те, що 4 червня 2015 року, близько 09:00 години, їй подзвонила сестра ОСОБА_29 , попросила підійти до будинку де проживав ОСОБА_23 . Коли вона прийшла до будинку то побачила, що ОСОБА_23 лежав на підлозі, весь у крові, його хтось побив, після чого приїхали працівники швидкої допомоги та поліції.

На запитання учасників процесу, свідок ОСОБА_33 доповнила, що відповідаючи на її запитання про те, що сталося, ОСОБА_23 відповів, що його ніхто не бив;

- показання свідка ОСОБА_34 , який пояснив, що 4 червня 2015 року, йому подзвонила його дружина та повідомила, що ОСОБА_23 лежить у будинку з травмами. По приїзду до будинку ОСОБА_23 він побачив, що його вже помістили до карети швидкої допомоги та повезли до лікарні, після чого він попрямував за ними. По приїзду до швидкої ОСОБА_23 лікарі та вказали на необхідність зробити рентген. Під час прямування до рентген кабінету він запитав у ОСОБА_23 про обставини подій, на що останній повідомив, що це були «ці негідники, які прийшли від ОСОБА_35 », при цьому будь яких прізвищ чи імен він не називав. Відповідаючи на питання учасників судового розгляду свідок пояснив, що « ОСОБА_36 » це сусід ОСОБА_23 , в якого збиралися різні антисоціальні особи, які пиячать та ведуть нетрудову діяльність, прізвище цього « ОСОБА_35 » йому не відомо, проте йому відомо, що ОСОБА_23 був для нього як батько, він всяко намагався його підтримати у житті;

- протокол огляду місця події від 4.06.2015 року, з якого вбачається, що слідчим, в присутності понятих був оглянутий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду місця події слідчим було зафіксовано розташування предметів інтер`єру, речей та предметів у вказаному житловому будинку, зроблено описання предметів, які на думку слідчого можуть мати значення у кримінальному провадженні. Текст протоколу має посилання на те, що в ході огляду слідчим не були встановлені механічні пошкодження на вхідних дверях та вікнах. При огляді слідчим встановлено наявність плям речовини бурого кольору, які були розташовані: зліва від столу на поверхні підлоги в кухонному приміщенні, на рамі дверного отвору у кухні та на уривках газет, які лежать на підлозі біля вішалки. При огляді дерев`яного трюмо, яке знаходиться у гостевому коридорі, слідчим, серед інших речей, було встановлено наявність трьох пластмасових коробок, які знаходились у перевернутому стані. При обробці цих коробок слідчим виявлені сліди (сліди чого в протоколі не конкретизовано). Під час огляду місця події слідчим вилучені три сліди пальців рук на трьох відрізках липкої стрічки, фрагменти змиву на ватних тампонах, дерев`яний інвалідний ціпок;

- протокол огляду предмета від 4.06. 2015 року, згідно якого вилучений під час огляду місця події дерев`яний інвалідний ціпок був оглянутий слідчим;

- постанова слідчого від 04.06.2015 року про визнання дерев`яного інвалідного ціпка речовим доказом у кримінальному провадженні;

- висновок судового експерта №166 від 5.06.2015 року, згідно якого слід папілярного узору пальця руки з розмірами по вісях 25x17 мм, на відрізку липкої стрічки розмірами 40x52мм, залишений безіменним пальцем правої руки на дактилоскопічній карті, заповненої на ім`я ОСОБА_21 ; слід папілярного узору пальця руки з розмірами по вісях 27x17 мм, на відрізку липкої стрічки розмірами 32х34мм, залишений середнім пальцем правої руки на дактилоскопічної карті, заповненої на ім`я ОСОБА_22 ;

- копія лікарського свідоцтва про смерть №1869 від 5.06.2015 року, відповідно до якого Одеським обласним бюро СМЕ зафіксовано смерть ОСОБА_23 . Причиною смерті вказано напад з використанням тупого предмету з метою вбивства;

- копія медичної карти стаціонарного хворого №7631, з якої вбачається що 04.06.2015 року ОСОБА_23 був госпіталізований до КУ «Одеська міська лікарня №1» з чисельними травмами. Після проведеного лікування, ІНФОРМАЦІЯ_4 хворий ОСОБА_23 помер;

- протокол огляду трупа ОСОБА_23 від 5.06.2015 року, з якого вбачається, що слідчим, в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_37 , та двох понятих був оглянутий труп потерпілого;

- акт судово-медичного дослідження №1869 від 1.07.2015 року та висновок судово-медичного експерта №511-1869/15 від 1.07.2015, згідно яких У ОСОБА_23 були наступні пошкодження:

а) закрита травма грудей: синці передньої поверхні грудей справа і зліва, крововиливи в м`які тканини передньої поверхні грудей справа і зліва, повні поперечні переломи: 4-го лівого ребра між окологрудинной і среднеключичной лініями, 2-7-го лівих ребер по передній пахвовій лінії, 2-9-го правих ребер по среднеключичной лінії, 5-9-го правих ребер по задній пахвовій лінії, 3-10 правих ребер по лінії лопатки; крововиливи під пристіночну плевру в проекції зазначених переломів ребер, розриви пристіночної плеври в проекції 5-7 правих ребер по лінії лопатки, крововилив в праву плевральну порожнину (в правій плевральної порожнини 150 мл темно-червоною, рідкої крові);

б) синець тім`яної області справа, садно в проекції правої надбрівної дуги, забійна рана правої тім`яно-скроневої області, крововилив в праву скроневу м`язу, синці в області правих плечового суглоба, плеча, передпліччя кисті, садна правих плеча та передпліччя, по одному синці в області шпалери колінних суглобів.

Вищевказані пошкодження могли бути заподіяні в результаті дії тупого предмета (предметів), індивідуальні ознаки контакту є поверхні якого (яких) в пошкоджень не відобразилися. За даними медико-криміналістичного дослідження (акт №362 від 05.06.15 р - 11.06.15 р) забита рана правої теменно- скроневої області могла бути утворена твердим тупим предметом, з обмежено контактною поверхнею, можливо, має невиражені, згладжені ребра, сходяться під кутом.

Всі вищевказані ушкодження, з урахуванням їх морфологічних властивостей, заподіяні прижиттєво, перед госпіталізацією ОСОБА_23 в ГКБ №1 04.06.15 р о 09:40, не більше ніж за три доби до момент настання смерті.

Ушкодження, вказаних в п. 1 (а) даного висновку, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, згідно «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п. 2.1.1 (а), 2.1.3 (л , о).

Забита рана правої тім`яно-скроневої області і крововилив в праву скроневу м`язу, оцінюються в комплексі, при звичайному своєму перебігу у «живих осіб», тягнуть розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день) і по цим критеріям, згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р), мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Синець тім`яної області справа, садно в проекції правої надбрівної дуги, синці в області правих плечового суглоба, плеча, передпліччя і кисті, садна правих плеча та передпліччя, і синці в області обох колінних суглобів, як в сукупності, так і окремо, при звичайній своїй течії у «живих осіб», мають незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів і згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 г.) мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_23 знаходиться в прямому причинному зв`язку з наявною у нього закритою травмою грудей у ??вигляді множинних двосторонніх переломів ребер з розривом пристіночної плеври правої плевральної порожнини, крововиливи в праву плевральну порожнину. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_23 з`явився шок.

Згідно представленої медичної карти стаціонарного хворого №7631 / 660, оформленої на ОСОБА_23 , госпіталізованого в ГКБ №1, біологічна смерть констатована 05.06.15 р о 01:10 годин, що ні суперечить об`єктивним судово - медичним даним;

- акт судово-медичного дослідження № 3439/1869 від 9.06.2015 року, відповідно до якого при судово-токсікологичному дослідженні крові від трупа ОСОБА_23 в крові етиловий спирт не виявлений;

- акт судово-медичного дослідження №575/1869 від 8.06.2015 року, з якого вбачається, що кров трупа ОСОБА_23 відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемагглютініном анті-А за ізосерологічною системою АБО;

- акт №1715/1869 від 17.06.2015 року, відповідно до якого експертом підтверджений діагноз ОСОБА_23 : крововилив в правої височної м`язі, м`яких тканинах грудей справа та зліва, «Шокова почка», атеросклероз з кальцинозом венечних і склероз інтрамуральних артерій серця, периваскулярний кардіосклероз, дистрофія міокарда;

- акт судово-медичного дослідження №362 від 11.06.2015, відповідно до якого на клапті шкіри тім`яної області з права, вилученому від трупа ОСОБА_23 , наявним є єдине двупроміневе ушкодження, яке за ознаками є забитим, яке могло бути спричинено твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею;

- дактилоскопічною карткою на ім`я ОСОБА_22 ;

- дактилоскопічною карткою на ім`я ОСОБА_21 ;

Суд надає оцінку наявним доказам сторони обвинувачення, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши вищевказані докази сторони обвинувачення, в їх сукупності, проаналізувавши їх на предмет належності та допустимості, суд визнає ці докази обвинувачення непереконливими та не належними, оскільки вони не підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

При цьому аналізуючи наданий стороною обвинувачення у якості основного доказу вини обвинувачених у вчиненні злочину, протокол огляду місця події від 4.06.2015 року, в ході якого за версією досудового слідства з місця вчинення злочину були вилучені відбитки пальців, які належать обвинуваченим і які підтверджують їх вину, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор дійсно має право провести огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Як вбачається з змісту ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Разом із тим, як вбачається з наданих до суду документів, слідчим при проведенні огляду житлового приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Патріотична, 26, не були виконані перелічені вимоги процесуального кодексу, тобто ним не була отримана добровільна згода особи, яка володіє житлом чи інших осіб, які можуть надати таку згоду, не була отримана ухвала слідчого судді з дозволом на проведення огляду. На переконання суду проведення огляду місця події не було пов`язане із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

З огляду на вищевикладене, суд обґрунтовано приходить до висновку, що огляд місця події від 4.06.2015 року був проведений слідчим з суттєвими порушеннями норм процесуального законодавства, отже протокол огляду місця події, а також докази які були вилучені під час проведення вказаної слідчої дії, у тому числі і відбитки пальців рук ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , суд визнає недопустимими доказами.

Надаючи оцінку копії лікарського свідоцтва про смерть №1869 від 5.06.2015 року та копії медичної карти стаціонарного хворого №7631, суд також не сприймає ці докази у якості належних доказів, оскільки копії цих медичних документів не відповідають критеріям документа, які визначені у ч.ч. 4,5 ст. 99 КПК України, при яких дублікат (копія) документа може бути визнаний як оригінал документа.

Відповідно до ст. 357 КПК України, речові докази повинні бути оглянути судом, а також подані для ознайомлення учасникам судового засідання. Проте, вказана вимога процесуального закону під час судового розгляду прокурором виконана не була, речовий доказ: дерев`яний інвалідний ціпок, який був визнаний постановою слідчого від 04.06.2015, суду для дослідження наданий не був, що дає суду підстави вважати його неіснуючим.

Оцінюючи позицію обвинуваченого ОСОБА_22 , згідно якої він визнав себе винним у вчиненні іншого кримінального правопорушення, обвинувачення у вчиненні якого йому не висунуто, у сукупністю з позицією захисника, який вважає таку позицію обвинуваченого самообмовою, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Разом із цим, суд, приймає до уваги, що у випадку застосування судом вищевказаної норми процесуального закону, крім необхідності зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_22 , суду належить надати і оцінку існуючим доказам в частині підтвердження наявності вини обвинуваченого у заволодінні чужим майном, яка заперечується захисником ОСОБА_22 , встановити інші обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, які суттєво відрізняється від обставин, викладених у обвинувальному акті, тому суд вважає, що такі дії суду безумовно будуть свідчити про ухвалення судового рішення поза межами судового розгляду та про відсутність правових підстав для реалізації права ухвалення такого судового рішення. Крім того, суд бере до уваги, що при встановленні під час судового розгляду нових фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, прокурором не були вчинені дії, передбачені ст.338 КПК України, тобто не було змінено обвинувачення з метою ухвалення законного рішення.

Відповідно до приписів ч. 2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Положення ч.4 цієї норми, а також положення ст. 62 Конституції України, яка є нормою прямої дії, вказують на те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що (серед іншіх) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, кримінальне провадження закривається.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у вчиненні злочинів, передбаченого ч.4 ст.187, ч.2 ст. 121 КК України органом досудового слідства не доведена, тобто склад злочинів, передбачених вказаними нормами кримінального закону відсутній, тому обвинувачених необхідно виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, кримінальне провадження щодо них закрити з підстав, встановлених п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Потерпілою ОСОБА_29 , яка визнана цивільнім позивачем, заявлений цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_21 і ОСОБА_22 про відшкодування ними у солідарному порядку матеріальної шкоди у розмірі 47 000 гривень та моральної шкоди у розмірі 500 000 гривень.

Разом із тим, відповідно до 3 ст. 129 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає цивільний позов без розгляду.

Суд вирішує долю речового доказу у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , визнати невинуватими у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст. 121 КК України та виправдати їх зв`язку з недоведеністю наявності в діях обвинувачених складу цих злочинів.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_38 та ОСОБА_39 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст. 121 КК України, закрити в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення їх винуватості в суді.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_40 до ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , залишити без розгляду.

До набрання вироком законної сили запобіжний заход у вигляді тримання під вартою ОСОБА_38 та ОСОБА_39 скасувати, звільнити обвинувачених з під варти у залі суду.
Речовий доказ у кримінальному проваджені повернути представнику власника.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_41

Судді: ОСОБА_42

ОСОБА_43