Справа № 760/8908/18
Провадження 1-кс/760/5081/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні Солом`янського районного суду м.Києва скаргу ОСОБА_3
на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України з нерозгляду клопотань у кримінальному провадженні за №0000277, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 з нерозгляду клопотань у кримінальному провадженні за №0000277 від 21.03.2018 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, яка обгрунтовується наступним.

В порядку ст. 220 КПК України ОСОБА_3 30.03.2018 р. подав три клопотання №1, №2, №3 і №4, в яких, з метою дотримання розумних строків, визначених ст.28 КПК, просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань уточнені відомості та провести слідчі дії у цьому провадженні.

Проте, станом на день подачі скарги ці клопотання розглянуті не були.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_3 просивзобов`язати детектива ОСОБА_4 розглянути його вищевказані клопотання по суті.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою скаргу підтримав, просив її задовольнити.
Детектив Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, надав слідчому судді пояснення, згідно з якими, серед іншого, кримінальне провадження № 0000277 від 21.03.2018 було закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, про що ОСОБА_3 поінформовано шляхом направлення копії постанови про закриття кримінального провадження листом від 30.03.2018 №131-188/13325. На підставі викладеного детектив НАБУ просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає в нерозгляді клопотань №№ 1-4 у кримінальному провадженні № 0000277.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що 30.03.2018 р. ОСОБА_3 подав три клопотання №1, №2, №3 і №4, в яких, з метою дотримання розумних строків, визначених ст.28 КПК, просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань уточнені відомості та провести слідчі дії у кримінальному провадженні № 0000277. Оскільки станом на день подачі скарги ці клопотання розглянуті не були, ОСОБА_3 було подано скаргу до слідчого судді.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Разом з тим слідчим суддею встановлено, що 30.03.2018 р. було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000277 від 21.03.2018 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно зі ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.2 ст.8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу.
Наведене положення ст.19 Основного Закону є закріпленням такої вимоги принципу правової визначеності, а, відповідно, і верховенства права, як спеціально-дозвільний тип правового регулювання діяльності органів державної влади. При цьому, вчинення державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними та незаконними.

Як передбачено п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Отже, закриття кримінального провадження унеможливлює здійснення слідчим суддею будь-яких дій у вказаному провадженні. В протилежному випадку, вчинення слідчим суддею дій у закритому кримінальному провадженні становило би порушення вищенаведених норм законодавства України та спричинило незаконність рішень слідчого судді, ухвалених внаслідок такого розгляду.

На підставі викладеного, та керуючись стст.8, 19 Конституції України, п.18 ч.1 ст.3, ст.303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1