Справа № 570/424/18
номер провадження 1-в/570/91/2018
У Х В А Л А
іменем України
20 квітня 2018 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в м. Рівному у відкритому судовому засіданні скеровану прокуратурою Рівненської області архівну кримінальну справу № 19101 стосовно ОСОБА_5 , засудженого вироком Рівненського обласного суду від 21 травня 1976 року за ч.1 ст.56, ч.1 ст.58 КК УРСР, направлену Апеляційним судом Рівненської області до Рівненського районного суду Рівненської області для вирішення питання про реабілітацію засудженого ОСОБА_5 в порядку ст.7 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні",

в с т а н о в и в:
До Рівненського районного суду Рівненської області на підставі ст.7 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» надійшли матеріали архівної кримінальної справи №19101 та звернення прокуратури Рівненської області в порядку ст.7 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» відносно засудженого ОСОБА_5 . Прокуратура області у своєму висновку зазначає, що після складання прокурором області у 1994 році відповідного висновку про відсутність підстав для реабілітації ОСОБА_5 , дана справа з вказаним висновком на розгляд до суду раніше не надсилалась.

Окрім того, в матеріалах справи наявна заява-звернення ОСОБА_3 , невістки засудженого ОСОБА_5 . Вона у своїй заяві вказує, що оскільки процедура розгляду такої справи не визначена КПК України, а розглядається таке звернення на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» просить залучити її до участі в справі, як заінтересовану особу.

ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву-звернення підтримала в повному обсязі, просила суд переглянути вирок Рівненського обласного суду від 21 травня 1976 року щодо ОСОБА_5 та реабілітувати його, як незаконно засудженого Радянською владою.

Прокурор в судовому засіданні суду виклав позицію, що ОСОБА_5 було обґрунтовано засуджено за ч. 1 ст. 56, ч. 1 ст. 58 КК УРСР, а тому підстав для перегляду вироку Рівненського обласного суду від 21 травня 1976 року немає.

Суд, заслухавши пояснення заінтересованої особи та прокурора, дослідивши матеріали провадження, матеріали архівної кримінальної справи №19101, зокрема висновок прокурора Рівненської області від 16.06.1994 року про відсутність підстав для реабілітації засудженого, приходить до наступних висновків.

Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» визначено вважати реабілітованими осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі "двійками", "трійками", особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, та визнати реабілітованими також громадян, засуджених за:

- антирадянську агітацію і пропаганду за статтею 7 Закону СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року і статтею 62 Кримінального кодексу України в редакціях до прийняття Закону Української РСР від 28 жовтня 1989 року "Про затвердження Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 14 квітня 1989 року "Про внесення змін і доповнень до Кримінального і Кримінально-процесуального кодексів Української РСР";

- поширення завідомо неправдивих вигадок, що порочать радянський державний і суспільний лад, тобто за статтею 187-1 Кримінального кодексу України;

- порушення законів про відокремлення церкви від держави і школи від церкви, посягання на особу та права громадян під приводом справляння релігійних обрядів, якщо вчинені дії не були поєднані з заподіянням шкоди здоров`ю громадян чи статевою розпустою.

В ст. 2 цього ж Закону передбачено, що реабілітації не підлягають особи, щодо яких у матеріалах кримінальних справ є сукупність доказів, які підтверджують обґрунтованість притягнення їх до відповідальності за:

- зраду батьківщини, шпигунство, диверсії, шкідництво, саботаж, терористичні акти;

- злочини проти людства і людяності, каральні акції щодо мирного населення, вбивства, мордування громадян і пособництво в цьому окупантам у період Великої Вітчизняної війни;

- збройні вторгнення на територію України, організацію збройних формувань, які чинили вбивства, розбої, грабежі й інші насильства, та особисту участь у вчиненні цих злочинів.

Не підлягають реабілітації також особи, засуджені за злочини проти правосуддя, пов`язані з застосуванням репресій, навіть якщо вони самі згодом зазнали репресій.

Із матеріалів архівної кримінальної справи №19101 вбачається, що ОСОБА_5 вироком Рівненського обласного суду від 21 травня 1976 року був засуджений за ч. 1 ст. 56, ч. 1 ст. 58 КК УРСР до смертної кари розстрілу з конфіскацією майна за те, що він, проживаючи на тимчасово окупованій нацистською Німеччиною території Рівненської області, влітку 1943 року зрадив Батьківщині, перебуваючи у збройних формуваннях, які діяли на території колишнього Олександрійського району Рівненської області разом з іншими членами вчиняв вбивства й інші насильства щодо мирного населення, а також скоїв інші злочинні дії.

Таким чином, обвинувачення, яке було сформульоване судом у вироку від 21 травня 1976 року, стверджує те, що ОСОБА_5 був засуджений за зраду Батьківщиниі, вчиняв вбивства й інші насильства щодо мирного населення, а також скоїв інші злочинні дії.

Згідно висновку прокурора Рівненської області від 16.06.1994 року встановлено наявність підстав для визнання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що згідно зі ст.ст. 2, 7 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» не підлягає реабілітації. У вказаному висновку по кримінальній справі відносно ОСОБА_5 прокурор зазначає, що вироком Рівненського обласного суду від 21 травня 1976 року ОСОБА_5 обґрунтовано засуджено за ч. 1 ст. 56, ч. 1 ст. 58 КК УРСР до смертної кари розстрілу з конфіскацією майна.

Верховна Рада України у своїй постанові "Про тлумачення Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні" роз`яснила, що політичний мотив репресій (стаття 1) - це застосування державою примусових заходів щодо противників Радянської влади у вигляді пред`явлення обвинувачення у вчиненні політичного (контрреволюційного) злочину або визнання особи соціально небезпечною у політичному відношенні за наявності достовірних матеріалів, застосування на цих підставах репресій у судовому порядку відповідно до статей 33-34 Кримінального кодексу Української РСР у редакції 1927 року та в адміністративному порядку.

Суд вважає, що зібраними у справі доказами підтверджено вину ОСОБА_5 в тому, що він зрадив Батьківщині, перебуваючи у збройних формуваннях, які діяли на території колишнього Олександрійського району Рівненської області разом з іншими членами вчиняв вбивства й інші насильства щодо мирного населення, а також скоїв інші злочинні дії.

Наведені обставини у поєднанні із вимогами діючого в Україні законодавства не дають підстави стверджувати, що в основі засудження ОСОБА_5 знаходились саме політичні мотиви. Мотивом засудження ОСОБА_5 виступав саме мотив зради Батьківщині, перебування у збройних формуваннях, які діяли на території колишнього Олександрійського району Рівненської області, а також вчинення разом з іншими членами згаданих формувань вбивств та іншого насильства щодо мирного населення. Таким чином, порівняння мотивів засудження ОСОБА_5 із положеннями ст. 1 та ст. 7 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» не вказує на необхідність визнання необґрунтованості його засудження із подальшою його реабілітацією.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що матеріали кримінальної справи містять сукупність доказів, які підтверджують обґрунтованість засудження ОСОБА_5 за зраду Батьківщини та відсутність підстави для його реабілітації.

На підставі наведеного та ст.ст. 1, 2, 7 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», керуючись положеннями Постанови Верховної Ради України «Про тлумачення Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» та ст.ст. 369-372, 537-539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати, що ОСОБА_5 обґрунтовано засуджено та піддано покаранню відповідно до вироку Рівненського обласного суду від 21 травня 1976 року за ч.1 ст. 56, ч.1 ст. 58 КК УРСР і на нього не поширюється дія статті 1 Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1