Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/747/18
Провадження № 1-кп/499/78/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.10.2018 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000233 внесеного до ЄРДР від 31.07.2018 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м. Бодайбо, Іркутської області Російська Федерація, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаюча: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, пенсіонерка, не одружена, на утриманні неповнолітніх дітей не маюча, раніше судима:

04.01.2018 року Іванівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном на 1 рік, вирок вступив в законну силу 05.02.2018 року

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2018 року обвинувачена ОСОБА_4 знаходячись в смт. Іванівка по вул. Комарова Іванівського району Одеської області, з метою відшукати собі житло для найму, зайшла на територію садиби по АДРЕСА_3 , для того щоб запитати, чи не здається поблизу житло. Зайшовши на територію домоволодіння, ОСОБА_4 побачила, що в будинку за столом сидить ОСОБА_6 , яка являється власником вищевказаного домоволодіння. Під час їх бесіди, ОСОБА_4 побачила на столі телефон марки «Сігма» чорного кольору, та у неї в цей час виник умисел на викрадення даного майна з ціллю особистого користування. Реалізуючи свій злочинний намір, будучи судимою за злочини проти власності, ОСОБА_4 відкрито взяла зі столу телефон, та скориставшись похилим віком ОСОБА_6 пішла з території домоволодіння, не реагувавши на зауваження ОСОБА_6 , забравши з собою телефон «Sigma Comfort 50 Light» в якому була наявна сім карта мобільного оператора «Київстар», що належав потерпілій ОСОБА_6 , яким розпорядилася на власний розсуд, заподіявши своїми протизаконними діями потерпілій ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 919,00 гривні.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

В судовому засіданні обвинувачена свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнала, безпосередньо показала суду, що вона дійсно в кінці липня 2018 року підшукувала собі житло для найму, та проходивши повз будинок АДРЕСА_3 , вирішила зайти до домоволодіння та дізнатись у господарів, чи не здає поблизу хтось житло для найму. Зайшовши на подвір`я, вона побачила в будинку за столом жінку похилого віку ОСОБА_6 , яку раніше не знала, та зайшла до неї. Вони поспілкувалися, та ОСОБА_4 вирішила попросити в неї телефон для того, щоб зателефонувати по своїм справам, на що отримала згоду. Однак, взявши телефон, та вийшовши на територію подвір`я, у зв`язку з тим, що на її дзвінок не відповіли, вона вирішила залишити телефон для власного користування та пішла по своїм справам. Надалі вона мала бажання віддати телефон, однак не могла оскільки в неї боліла нога. Телефон вона віддала працівникам поліції, які через чотири дні приїхали до неї для встановлення обставин скоєння злочину. Також показала суду, що щиро розкаюється в здійсненому, телефон повернуто власниці.

Тобто, наданими у судовому засіданні показами ОСОБА_4 підтвердила встановлені у судовому засіданні обставини, а саме показала на час місце та спосіб здійснення відкритого викрадення майна, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення.

Потерпіла у судове засіданні не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, просила призначити обвинуваченій мінімальне покарання, оскільки претензій до неї не має. У зв`язку з похилим віком потерпілої ( ОСОБА_6 1926 року народження) працівниками поліції були відібрані письмові пояснення ОСОБА_6 , відповідно до яких 30.07.2018 року приблизно о 18 годині 00 хвилин до місця її мешкання прийшла невідома особа, запитала чи не здається в оренду сусідній будинок, надалі попросила в неї телефон щоб зателефонувати, та не дочекавшись згоди, шляхом вільного доступу взяла телефон, почала комусь телефонувати та вийшла з подвір`я, на зауваження повернути телефон не реагувала.

Тобто своїми показами підтвердила встановлені у судовому засіданні обставини, а саме, щодо відкритого викрадення у неї майна.

Досліджена у судовому засіданні заява ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 30.07.2018 року та витяг із єдиного державного реєстру досудових розслідувань № 0000233 від 31.07.2018 року, виписка ЄО від 30.07.2018 року №1991, підтверджують, що потерпіла зверталась із заявою щодо скоєння відносно неї кримінального правопорушення, та орган досудового розслідування правомірно приступили до розслідування кримінального правопорушення.

Досліджена у судовому засіданні копія чеку на придбання телефону підтверджує розмір шкоди заподіяного ОСОБА_4 в наслідок її злочинних дій потерпілій на загальну суму 919,00 (дев`ятсот дев`ятнадцять) гривні.

Відповідно до довідки про судимість обвинуваченої ОСОБА_4 , вона була засуджена Іванівським районним судом Одеської області 04.01.2018 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном на 1 рік, вирок вступив в законну силу 05.02.2018 року, що підтверджує наявність повторності в діях ОСОБА_4 .

Протоколом допиту потерпілої від 13.08.2018 року підтверджуються обставини скоєного правопорушення, а саме те, що невідома особа 30.07.2018 року самовільно, відкрито здійснила крадіжку мобільного телефону.

Суд вважає, що досліджені у судовому засіданні докази є належними, так як стосуються даного кримінального провадження, докази також є допустимості так як вони отриманні у порядку, встановленому КПК України, та є достовірними так як вони узгоджуються із іншими доказами.

До показів обвинуваченої ОСОБА_4 в частині того, що вона мала намір повернути мобільний телефон потерпілій, однак у неї боліла нога, суд відноситься критично, оскільки дані покази нічим не підтвердженні та є спробою обвинуваченої уникнути відповідальності.

Виходячи із наведеного суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, вважає, що сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку дають законні підстави суду визнати ОСОБА_4 винною у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна(грабіж), вчинений повторно.

При призначенні покарання суд у відповідності до Кримінального Кодексу України виходячи із загальних засад призначення покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме що ОСОБА_4 у відповідності до ст.12 КК України вчинила тяжкий злочин, особу винної раніше неодноразово судима, на обліку і лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є пенсіонеркою

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини які обтяжують покарання вчинення злочин відносно особи похилого віку, рецидив злочину, враховуючи думку потерпілої, яка претензій до обвинуваченої не має, та просила суд призначити ОСОБА_4 мінімальну міру покарання, матеріальна шкода відшкодована, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, та приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у межах, ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи встановлене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений нею злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій зазначеної статті, визначивши остаточне покарання за правилами ст.71 КК України, вважаючи, що її виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Що стосується міри запобіжного заходу, то суд вважає за можливе залишити її без змін до набрання вироком законної сили, оскільки судом призначається обвинуваченій покарання пов`язане з позбавленням волі.

Керуючись: ст. 374, 377, 395, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Іванівського районного суду Одеської області від 04.01.2018 року, визначивши остаточно ОСОБА_4 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (роки) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання тобто з 28.08.2018 року

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 залишити без змін.

Речові докази: мобільний телефон «Sigma Comfort 50 Light» та сім карту мобільного оператора «Київстар» - залишити у власності ОСОБА_6 .

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченій, а також не пізніше наступного дня після ухвалення направити учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1