Провадження № 11-кп/792/275/18
Справа № 676/3274/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000895 від 17 травня 2017 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2018 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22 січня 2018 року,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Хотина Чернівецької області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , громадянин України, із середньою освітою, не працює, одружений, раніше судимий:

- 24 грудня 2010 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 19 жовтня 2011 року цим же судом за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 14 квітня 2015 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.186, ст.69 КК України на 5 місяців арешту, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначено йому покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взято його під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 22 січня 2018 року.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J120Н», який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили ухвалено повернути власнику.

Судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 296,61 грн. стягнуто з ОСОБА_7 на рахунок держави.

Цивільний позов не заявлено.

За вироком суду, близько 23-ї години 11 травня 2017 року ОСОБА_7 перебуваючи на тротуарній доріжці неподалік виїзду із АЗС «ОККО» по проспекту Грушевського, 2 в місті Кам`янець-Подільському, скориставшись відсутністю уваги ОСОБА_9 , умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J120Н» вартістю 1 710 грн., в комплекті із СІМ-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» вартістю 30 грн., на рахунку якого були грошові кошти в сумі 10 грн., силіконовим чохлом вартістю 30 грн., який належав ОСОБА_9 і який випав в останнього з рук на землю після спричинення йому тілесного ушкодження, чим завдав потерпілому майнової шкоди на загальну суму 1 780 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив переглянути вирок суду першої інстанції щодо нього, та пом`якшити призначене йому покарання.

Уважав, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не дослідив усі обставини у справі, зокрема те, що він відшкодував потерпілому усі збитки.

Зазначав, що судом першої інстанції не було взято до уваги укладену угоду про примирення між ним та потерпілим, а також те, що він має на утриманні малолітню дитину та самотню матір, яка потребує його допомоги.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 указував, що ухвалений щодо ОСОБА_7 вирок є незаконним через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповноту судового розгляду, невідповідність викладених у вироку висновків суду фактичним обставинам справи, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалення вироку суддею, який, на думку захисника, підлягав відводу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги з внесеними до неї доповненнями; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу з внесеними до неї доповненнями з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Виходячи зі змісту положень ст.62 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції виконані у повному обсязі.

Вимогами п.2 ч.3 ст.374 КПК України передбачено, що вирок суду, серед іншого, має містити: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до положень ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Зі змісту мотивувальної частини вироку випливає, що ці вимоги місцевим судом також дотримані. Зокрема, належно сформульовано обвинувачення, визнане судом доведеним в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта з зазначенням мотиву, мети злочину, конкретного його місця вчинення, способу та переліку викраденого майна; викладено належні, допустимі та достовірні докази на обґрунтування доведеності винуватості обвинуваченого та надано вчиненому належну правову оцінку.

Тому позбавлені підстав доводи апеляційної скарги захисника про неналежне формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Доводи захисника обвинуваченого про упередженість суду першої інстанції під час судового розгляду, на переконання колегії суддів, є безпідставними та не приймаються до уваги з огляду на таке.

Як установлено, ухвалою суду від 20 листопада 2017 року у цьому кримінальному провадженні було відмовлено в затвердженні угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_10 (а.м.к.п. 109-111).

Саме за наслідками цієї ухвали суду 23 листопада 2017 року було складено новий обвинувальний акт, що й став підставою для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 (а.м.к.п.119-120).

В апеляційній скарзі не порушувалося питання про скасування ухвали суду про відмову в затвердженні угоди про примирення як незаконної, а лише вказувалось на її безпідставність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, на думку захисника, викликало сумніви в неупередженості судді і слугувало підставою для його відводу.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є повторність, належно викладений у вироку, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим.

Доводи захисника ОСОБА_8 в доповненнях до апеляційної скарги про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та не знайшли підтвердження.

Доводи апеляційної скарги захисника та обвинуваченого спростовуються дослідженими судом доказами в їх сукупності, а саме:

- витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування №0000895 про реєстрацію кримінального провадження від 17 травня 2017 року за ч.2 ст.186 КК України, що послужило підставою для збирання доказів у даному кримінальному провадженні;

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 про крадіжку із застосуванням фізичного насильства 11 травня 2017 року належного йому мобільного телефону марки «Samsung Galaxy J120Н» вартістю 2 800 грн., по АДРЕСА_3 , чим завдано йому шкоди на загальну суму 2 835 грн.;

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 у судовому засіданні, де він підтвердив обставини викрадення в нього мобільного телефону обвинуваченим ОСОБА_7 , який спочатку штовхнув його, потім ударив в обличчя і втік з викраденим телефоном;

- висновком №349 судово-медичної експертизи від 12 червня 2017 року, згідно якого в потерпілого ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді травматичного сколу коронки 1-го зубу на верхній щелепі зліва, могли утворитись за умов та обставин, вказаних у справі, тобто 11 травня 2017 року;

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 569т від 27 червня 2017 року, згідно якого вартість мобільного телефону марки «Samsung Galaxy J120Н» станом на 11 травня 2017 року становить 1 710 грн.

При призначенні покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , обґрунтовано визнано активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди. Водночас не визнано обставиною, що пом`якшує його покарання щире каяття, оскільки він в судовому засіданні неодноразово змінював показання з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Апеляційний суд вважає за необхідне погодитися з висновками суду першої інстанції в цій частині, бо вони іншими доказами не спростовані.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Відтак, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано визнав вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, виходячи з показань самого обвинуваченого та потерпілого. Тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не заслуговують на увагу.

З огляду на обставини провадження і дані про особу ОСОБА_7 , який завдані збитки відшкодував, не працює, на обліку лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи думку потерпілого ОСОБА_9 , колегія суддів погоджується з призначеним місцевим судом покаранням за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання гарантуватиме безпеку для суспільства, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Колегія суддів не знаходить підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, а також для застосування ст.75 КК України, враховуючи при цьому характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за аналогічні умисні, корисливі злочини проти власності, зокрема й до реального позбавлення волі.

На думку колегії суддів, місцевий суд з метою забезпечення виконання вироку, з урахуванням того, що ОСОБА_7 призначається покарання у виді реального позбавлення волі, обґрунтовано обрав такий запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Отже, колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону, істотних порушень норм кримінального процесуального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, які б потягнули зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, уважає його законним і обґрунтованим, призначене покарання справедливим, необхідним та достатнім.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді: /підписи/
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .