Справа № 464/2221/18
пр.№ 1-кп/464/281/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.05.2018 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000519 від 11.02.2018 року, про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, українки, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч.2 ст. 345 Кримінального кодексу України,
з участю сторін кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,

встановив :
ОСОБА_3 11.02.2018 року, близько 04 год. 15 хв., перебуваючи по вул. Скорини, 44 у м.Львові, серед групи осіб, які розпивали спиртні напої в публічному місці та шуміли, чим порушували громадський порядок, під час того, як до них підійшли працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення опору працівникові правоохоронного органу, почала чинити активну фізичну протидію працівникам поліції, які припиняли правопорушення, зокрема, на законну вимогу працівників поліції щодо припинення правопорушення відреагувала агресивно, не виконувала законні вимоги працівників поліції щодо припинення розпивання спиртних напоїв в публічному місці та недопущення порушення режиму тиші, почала викрикувати нецензурною лайкою в сторону працівників поліції, після цього, підійшла до працівника поліції ОСОБА_6 , почала шарпати його за формений одяг та зірвала із його куртки нагрудний відеореєстратор. В подальшому ОСОБА_3 , підійшовши до працівника поліції ОСОБА_7 , умисно нанесла останньому один удар кулаком правої руки в обличчя, спричинивши такому синець в ділянці носа з переходом на підорбітальні ділянки, що згідно висновку експерта відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_3 здійснила опір працівникам правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків по охороні громадського порядку, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 345 КК України.
Окрім цього, ОСОБА_3 11.02.2018 року, близько 04 год. 15 хв., перебуваючи по вул. Скорини, 44 у м.Львові, серед групи осіб, в діях яких вбачались ознаки адміністративних правопорушень, під час того, як до них підійшли працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які представились працівниками патрульної поліції та звернулись з вимогою щодо припинення протиправних дій, які виражались в тому, що група осіб, серед яких була ОСОБА_3 , розпивали спиртні напої в публічному місці та шуміли, чим порушували громадський порядок, усвідомлюючи що вказані особи є працівниками поліції та перебувають під час виконання своїх службових обов`язків, маючи умисел на заподіяння працівнику правоохоронного органу тілесних ушкоджень, після того як вона не відреагувала на законну вимогу працівника поліції щодо припинення правопорушення та не виконала законні вимоги працівників поліції щодо припинення розпивання спиртних напоїв в публічному місці та недопущення порушення режиму тиші, ОСОБА_3 підійшовши до працівника поліції ОСОБА_7 , умисно нанесла останньому один удар кулаком правої руки в обличчя, спричинивши такому синець в ділянці носа з переходом на підорбітальні ділянки, що згідно висновку експерта відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_3 умисно заподіяла працівнику правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 342 КК України.
18.04.2018 року між прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 молодшим радником юстиції ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 , за письмовою згодою потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.
Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_3 повністю визнала свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, та зобов`язалась беззастережно визнати свою винуватість в цих діяннях під час судового провадження.
Під час укладення угоди про визнання винуватості, прокурор ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_3 узгодили вид та міру покарання останній за вчинені нею кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, а саме: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, у виді позбавлення волі на строк - 1 рік, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, у виді позбавлення волі на строк - 2 роки та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням - у виді позбавлення волі на строк - 2 роки, а також про звільнення від відбування зазначеного остаточного покарання, на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні визнала свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, та надала суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що вона повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які їй роз`яснені судом. Крім цього, обвинувачена ОСОБА_3 вказала, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена нею добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, обвинувачена ОСОБА_3 зрозуміла роз`яснені судом права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України. Зазначені кримінальні правопорушення згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним.
Вид покарання узгоджується з характеризуючими матеріалами щодо обвинуваченої та пом`якшуючими обставинами, якими є щире каяття та сприяння органам досудового слідства.
Відповідно до ч.1 ст.475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена угода про визнання винуватості і призначення обвинуваченій, узгодженого сторонами, покарання підлягає затвердженню.
В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати не понесені.
Керуючись ст.ст. 314, 371, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України,
ухвалив :
затвердити угоду про примирення від 18.04.2018 року, укладену між прокурором Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 молодшим радником юстиції ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесенему до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000519 від 11.02.2018 року.
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, та призначити їй покарання:
- за ч.2 ст. 342 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
- за ч.2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази у кримінальному провадженні диск DVD+R залишити при матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати не понесені.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, з врахуванням обмеження права оскарження даного вироку відповідно до ст.473 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1