Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/353/18
Провадження №: 1-кп/332/126/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя:
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003067 від 18.11.2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
20.04.2004 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 17.06.2003 року на остаточно призанчено покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 28.09.2005 року, невідбутий строк склав 1 рік 5 місяців 2 днів;
06.11.2007 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням, на підставі ст.ст.75,76 КК України, на 1 рік;
07.09.2010 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч.1 ст.122, ч.2 ст.186 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на 4 роки. Звільнений 20.05.2013 року за відбуттям строку покарання;
19.11.2015 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч.1 ст.125 КК України до громадських робіт 200 годин. Знятий з обліку Заводського районного сектору Запорізького МРВ з питань пробації 01.04.2016 року у зв`язку з відбуттям покарання.
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
17.11.2017 року близько 23-50 години ОСОБА_4 , з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, прибув до будинку 34 по вул.Вроцлавській в місті Запоріжжі, де, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає ,підійшов до кабельного колодязю телефонного зв`язку, розташованого на тротуарі біля вищевказаного будинку та спустився до колодязю телефонного зв`язку, де виявив два фрагменти телефонного кабелю, що належить ПАТ «Укртелеком». Після цього, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємно викрадення чужого майна, діючи повторно, витягнув вищевказані фрагменти кабелю, змотав їх та склав поруч із собою. Таким чином, реалізуючи свій злочинний умисел ,спрямований на таємне викрадення чужого майна, використовуючи власну фізичну силу, витягнув, змотав та підготував до витягування кабель марки ТППеп 10х2х0,4, довжиною 20 метрів, вартістю 14,10 грн. за 1 метр та загальною вартістю 282,09 грн. Однак, злочинні дії ОСОБА_4 були помічені та припинені співробітниками ПАТ «Охорона-Холдинг», які в подальшому викликали на місце вчинення злочину працівників поліції. Таким чином, ОСОБА_4 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив, мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що дійсно у листопаді 2017 року близько 23-00 години намагався викрасти телефонний кабель довжиною близько 20 метрів. Так, він виявив останній у кабельному колодязі, змотав та намагався витягнути, проте був затриманий працівниками поліції. Також ОСОБА_4 пояснив, що намагався вчинити крадіжку кабелю з метою його подальшого збуту до пункту металобрухту та отримання грошових коштів. Цивільний позов визнав у повному обсязі.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи.
Представник потерпілого, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву з проханням розгляду кримінального провадження за його відсутності.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у даному кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують їх особу.
Суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при вищевикладених обставинах доведена повністю та кваліфікує його дії - за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до вимог ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, його наслідки, дані, що характеризують особу винного, зокрема те, що ОСОБА_4 раніше судимий, міцних соціальних зв`язків не має, суспільно-корисною працею не займається, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, з 1996 до 2002 року знаходився на обліку у лікаря-психіатра.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочину.
За наведених обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та принципу індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, і саме таке покарання буде мати для нього достатню превентивну роль.
З урахуванням викладеного у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, наявності пом`якшуючих покарання обставин, а також того, що ОСОБА_4 під час розгляду кримінального провадження у суді дотримувалися загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, суд прийшов до висновку, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить, соціально адаптований.
Враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, суд приходить до висновку, що забезпечити виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків уповноваженим органом з питань пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.
Питання про долю речових доказів у даному провадженні суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Вирішуючи цивільний позов ПАТ «Укртелеком» на суму 1031, 34 гривень про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, суд приймає до уваги таке.

У відповідності до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки в судовому засіданні встановлена винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, цивільний позов ним визнано у повному обсязі, обов`язок з відшкодування спричиненої шкоди суд покладає на обвинуваченого, тобто задовольняє позовні вимоги повністю.

Під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового провадження не надходило, підстави для цього суд не вбачає.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.
Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи , не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Цивільний позов ПАТ «Укртелеком» задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укртелеком» у рахунок відшкодування матеріальних збитків 1031 гривню 34 копійки.

Речові докази по кримінальному провадженню: два фрагменти кабелю довжиною по 10 метрів кожний, що передані на відповідальне зберігання представнику ПАТ «Укртелеком» залишити власнику ПАТ «Укртелеком».
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1