Справа № 216/1104/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчої - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання винесене в кримінальному провадженні № 0000021 від 14.02.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.3 КК України, слідчої СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 погодженого із прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Могилів-Подільський Вінницької області, українця, громадянина України, не одруженого, освіта професійно-технічна, раніше не судимого, військовослужбовця строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 НГУ, який обіймає посаду стрільця 2-го відділення 2-го патрульного взводу 4-ї патрульної роти 2-го патрульного батальйону, у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.3 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

13.03.2018 року слідча СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч. 3 КК України, яке погоджене з заступником прокурора Військової прокуратури Південного регіону ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він проходячи строкову військову службу на посаді стрільця 2-го відділення 2-го патрульного взводу 4-ї патрульної роти 2-го патрульного батальйону, у військовому званні «солдат», військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , діючи в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, 03.01.2018 року о 16.00 год. не з`явився з метою ухилитись від військової служби з відпустки до пункту постійної дислокації зазначеної військової частини та до теперішнього часу не з`являтися на службу з тією самою метою, проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 408 КК України дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби з відпустки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
12.10.2017 року ОСОБА_5 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на строкову військову службу та направлено для подальшої її проходження до військової частини НОМЕР_1 НГУ.
Відповідно до наказу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 256 від 13 жовтня 2017 року солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільцем 2-го відділення 2-го патрульного взводу 4-ї патрульної роти 2-го патрульного батальйону зазначеної військової частини.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 , відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-ХІV (далі Статутів), ст.ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Крім того, Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VIII від 15.01.2015 року, відповідно до ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20, ст.112 Конституції України та ст.ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року оголошено проведення, зокрема, на території Вінницької області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 року та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до наказу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 321 від 27.12.2017 року солдату ОСОБА_5 , надано додаткову відпустку за сімейними обставинами на 8 календарних днів у період з 27.12.2017 року до 03.01.2018 року, яку останній проводив за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення з метою ухилитися від військової служби з відпустки, будучи придатним для проходження військової служби, 03.01.2018 вирішив не з`явитися з метою ухилитися від військової служби з відпустки до військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_5 03.01.2018 року о 16.00 год. не з`явився з метою ухилитись від військової служби з відпустки до зазначеної військової частини та до теперішнього часу не з`являтися на службу з тією самою метою, проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Протягом зазначеного часу солдат ОСОБА_5 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, командування військової частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляє, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не має.
Таким чином, солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 НГУ та проходячи військову службу на посаді стрільця 2-го відділення 2-го патрульного взводу 4-ї патрульної роти 2-го патрульного батальйону, на порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №551-ХІV, ст.ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення з метою ухилитись від військової служби з відпустки, діючи в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, будучи придатним для проходження військової служби, 03.01.2018 року о 16.00 год. не з`явився з метою ухилитися від військової служби з відпустки до військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до теперішнього часу не з`являтися на службу з тією самою метою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.
Викладені обставини, що дають підстави підозрювати солдата ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними матеріалами службового розслідування, протоколами допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.
27.02.2018 року до територіального підрозділу ГУНП за місцем проживання солдата ОСОБА_5 в порядку ст.110, ч.6 ст.218 КПК України направлено постанову про проведення процесуальних дій на іншій території з метою встановлення місцезнаходження останнього, в ході виконання доручення позитивного результату досягти не вдалося.
У зв`язку із наведеним 12.03.2018 року відносно солдата ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України.
Всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії для встановлення місцезнаходження підозрюваного виконані, але місцезнаходження солдата ОСОБА_5 тривалий час встановлено не було, підозрюваний переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, 12.03.2018 року слідчим оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_5 .
Кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачене ч. 3 ст. 408 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.
На даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування, суду; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення, в зв`язку чим просить суд задовольнити клопотання.
Слідча підтримала клопотання в повному обсязі, просить задовольнити його.

Прокурор просить суд задовольнити клопотання, обрати запобіжний захід підозрюваному взяття під варту, визначити максимальний розмір застави підозрюваному.

Захисник просить суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, врахувати те, що підозрюваний хворів тривалий час, після операції не міг фізично працювати, однак військовослужбовці примушували його до фізичної праці, в даний час хворіє його мати серцевим захворюванням інфаркт.

Підозрюваний підтримує думку захисника.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Згідно вимогам п. 1, 2, 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а також спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також за приписами п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії» зазначено, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» - «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою».
Вище перераховані обставини дають достатні підстави вважати, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаній кримінальній справі. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд згідно вимогам ст. 178 КПК України також враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , який за правилами ст.12 Кримінального кодексу України є важким злочином.

Судом приймаються до уваги показання підозрюваного стосовно його захворювання та захворювання його матері, однак без надання будь-яких підтверджуючих доказів не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на його переховування від органів досудового розслідування.

Додатково слід звернути увагу на те, що в силу вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Вищевказане дає суду правові підстави визначити підозрюваному заставу в даному кримінальному провадженні згідно п.2 ч.5 ст. 182 КПК України 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 70 480 грн., з урахуванням обставин передбачених статтями 177 та 178 цього Кодексу.

Керуючись вимогами ст.ст. 177, 183, 193-196, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів, тобто до 19.25 год. 12.07.2018 року, включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання, тобто з 19.25 год. 14.05.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1