17.10.2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про накладення арешту по кримінальному провадженню № 0001454 від 28.12.2012 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту.
Як вбачається з клопотання слідчого, в провадженні СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області на досудовому розслідуванні перебувають матеріали кримінального провадження № 0001454 від 28.12.2012.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у відповідності до наказу по будинкоуправлінню ОПС від 30.07.1990 року №49, (виданого на підставі Постанови правління та профспілкового комітету Одеської облспоживспілки від 14.02.1990 №13к), матері ОСОБА_4 - ОСОБА_5 було розподілено жилплощу - 41 кв.м., яка складалась з двох кімнат комунальної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
У зазначеній квартирі також було розподілено жилплощу ОСОБА_6 у вигляді двох кімнат загальною площею 33,3 кв.м., а ОСОБА_7 - кімнату площею 26,9 кв.м.
Всього згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2 , загальна площа вказаної квартири становить 184,6 кв.м., житлова площа 108,7 кв.м., а підсобна 75,9 кв.м.
Постановою Одеської облспоживспілки №38 від 10.07.1995 було передбачено здійснити продажу мешканцям будинку АДРЕСА_3 займаних ними квартир у особисту власність. При цьому пункт 8 вказаної постанови передбачав необхідність отримання мешканцями зазначеного будинку довідок-дозволів на приватизацію квартир в будинкоуправлінні облспоживспілки.
На вказаній підставі та проведеного службовими особами Одеської облспоживспілки розрахунку продажної вартості комунальної квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_7 підлягала реалізації частина квартири АДРЕСА_5 загальною площею 46,43 кв.м., у тому числі приміщення, зазначене у технічному паспорті за № 2 площею 6,3 кв.м. Згідно вищевказаного розрахунку вартість частини квартири АДРЕСА_4 загальною площею 46,43 кв.м., мала бути реалізована ОСОБА_7 за 11469000 крб. У подальшому у грудні 1995 року ця сума грошових коштів в якості сплати за частину кв. АДРЕСА_4 з площею 46,43 кв.м. у повному обсязі була внесена ОСОБА_7 в касу будинкоуправління згідно касового ордеру №174 від 19121995 й з цього часу ОСОБА_7 отримала право на оформлення праї власності на придбану нею квартиру.
Колишня паспортистка будинкоуправління Одеської облспоживспілки ОСОБА_8 , у відповідності до покладених на неї обов`язків, склала та видала офіційні документи - довідки про склад сім`ї наймачів квартири АДРЕСА_4 та займані ними приміщення, проте у зв`язку із відсутністю в неї необхідних даних, у цих довідках інформація про підсобні приміщення спільного користування внесена не була.
Враховуючи вказані обставини, а також те, що у відповідності до вимог п. 22 Положення «Про порядок передачі квартир у власність громадян», діючи всупереч вимогам пунктів 1.1, З.1.1., 4.1-4.11. Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентеризації житлового фонду» без будь яких передбачених чинним законодавством документів, що підтверджують наявність у ОСОБА_5 права користування приміщенням кухні площею 6,3 кв.м., внесли до офіційного документу - технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 , відомості про те, що площа підсобних приміщень загального користування квартири складає не 75,9 кв.м., а 58,6 кв.м., а також про те, що кухня (приміщення №2 площею 6,3 кв.м.) на момент проведення інвентаризації на умовах найму використовуються ОСОБА_5 , що не відповідало дійсності.
Незважаючи на те, що необхідні і передбачені Постановою Одеської облспоживспілки №38п від 10.07.1995 року умови для здійснення приватизації житла дотримані не були, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що вищевказані офіційні документи, а саме: довідки про склад сім`ї наймачів та технічний паспорт на квартиру у встановленому порядку були подані до КП «Міське агентство з приватизації житла», від імені своєї матері ОСОБА_5 склав та подав до вказаного комунального підприємства заяву на приватизацію житла. З урахуванням внесених до технічного паспорту на кв. АДРЕСА_4 недостовірних відомостей, службовими особами КП «Міське агенство приватизації житла» проведені відповідні розрахунки, а органом приватизації видано розпорядження №73259 від 31.01.1996, у відповідності до якого ОСОБА_5 неправомірно визнано наймачем 438/1000 квартири АДРЕСА_4 в наслідок чого ОСОБА_4 як член сім`ї ОСОБА_5 придбав право на приватизацію та отримання у власність разом з частиною зазначеної квартири, яка на умовах найму була закріплена за ОСОБА_5 ще й приміщення №2 кухні площею 6,3 кв.м., вартістю 81000 грн., яке власником будинку було вже реалізовано ОСОБА_7 .
Це видане на підставі недостовірної інформації, рішення органу приватизації стало підставою для видачі ОСОБА_5 свідоцтва від 31.01.1996 про право власності на житло НОМЕР_1 квартири АДРЕСА_4 . Внаслідок цього 01.02.1996 року приміщення №2 кухні площею 6,3 кв.м. вийшло з відання ОСОБА_7 .
Далі ОСОБА_4 , після отримання права власності на 438/1000 вказаної, цей документ для реєстрації у вказаному порядку до КП «Одеське міське МЕТІ» не передав, та про придбання права власності на викуплене ОСОБА_7 нежитлове приміщення АДРЕСА_6 , останній не повідомив, залишивши останнє приміщення у неї в користуванні.
Лише на прикінці 2007 року, після смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , скориставшись отриманим правом власності на приміщення №2 кв. АДРЕСА_4 , самовільно вчинив дії спрямовані на позбавлення спадкоємця ОСОБА_7 - громадянки ОСОБА_9 майнових прав: володіння, користування та розпорядження приміщенням №2.
Згідно з висновком №160/2014 від 25.12.2014 судової будівельно- технічної експертизи на підставі документації, яка є в матеріалах кримінального провадження, згідно з вимогами чинного законодавства, співвласнику кв. АДРЕСА_5 , ОСОБА_7 в процесі приватизації повинно було перейти приміщення №2.
Крім того в 2015 році слідчим суддею Приморського р/с м. Одесь було накладено арешт на вказану квартиру, але в 2017 році безпідставно було його знято.
На підставі вищевикладеного, слідчий просив накласти арешт на зазначене майно.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання про накладення арешту на вищезазначене майно та просив його задовольнити в повному обсязі з наведених підстав.
Розглянувши клопотання, вивчивши надані матеріали, заслухавши слідчого, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Таким чином, з метою захисту, охорони прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженогорозслідування у кримінальному провадженні, задля встановлення істини у справі, з метою збереження вказаного майна в якості речових доказів, суд приходить до висновку про необхідність накладення арешту, оскільки існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, а його втрата - може слугувати втратою доказової бази у провадженні.
Відтак, метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні.
Аналіз наданих матеріалів дозволяє суду у відповідності до вимог ст. 173 КПК України зробити висновок про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого КПК України, та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи, що вказане в клопотанні майно, яке належало ОСОБА_4 на праві приватної власності, а саме 438/1000 квартири АДРЕСА_4 , є предметом кримінального правопорушення, та те, що незастосування арешту даного майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження даного майна та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, суд вважає, що слідчим доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Таким чином, існують всі передбачені Законом підстави для арешту зазначеного майна.
Керуючись ст.ст. 130,131, 170-173, 372,376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти на майно, яке належало ОСОБА_4 на праві приватної власності, а саме 438/1000 квартири АДРЕСА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: