Дата документу Справа № 313/295/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/632/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 313/295/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області від 30 травня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області від 30 травня 2018 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 09.01.2018 р.

Продовжено строк тримання під домашнім арештом підозрюваного ОСОБА_8 у межах строку досудового розслідування, тобто до 24.00 год. 03.07.2018 р. без застосування електронних засобів контролю, який був обраний на підставі ухвали слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області від 06.04.2018 р.

Заборонено підозрюваному ОСОБА_8 залишати своє місце проживання - будинок АДРЕСА_1 у період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора чи суду в період дії відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, чи роботи.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Згідно зі змістом судового рішення, процесуальний керівник-начальник Веселівського відділу Мелітопольської місцевої прокуратури юрист 1 класу ОСОБА_10 , звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_8 у межах строку досудового розслідування, тобто до 24.00 год. 03.07.2018 р. без застосування електронних засобів контролю. Клопотання мотивував тим, що 04.04.2018 р. ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України. Відповідно до ухвали слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області від 06.04.2018р., з урахуванням достатніх підстав та наявності обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, строком на два місяці, тобто до 04.06.2018 p. 24.05.2018 p. строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, а саме до 03.07.2018р. Завершити досудове розслідування до вказаного строку не є можливим, оскільки у справі призначено ряд експертиз, висновки яких ще не надійшли, крім того необхідно дослідити та перевірити всі доводи підозрюваного, а також усунути наявні протиріччя для остаточного та беззаперечного доведення вини ОСОБА_8 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. Оскільки строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного спливає 04.06.2018 року, а наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК доведена, підтверджена матеріалами клопотання і продовжує існувати, то можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, на думку прокурора не є можливою.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час досудового розслідування, і які не зменшилися та продовжують існувати, а також те, що по даному кримінальному провадженню при проведенні досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, дійшов висновку про відсутність підстав для зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який та вважав за можливе на даному етапі продовжити строк його дії в межах строку досудового розслідування, тобто до 03.07.2018 року.

При цьому, слідчий суддя вважала недостатнім застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, про який зазначали підозрюваний та його захисник, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні прокурора та вочевидь не відповідає тяжкості діяння, що інкриміновано ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що винесена ухвала слідчого судді не відповідає вимогам кримінального процесуального закону і повинна бути скасована з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та порушення вимог кримінального процесуального закону. Так, апелянт зазначає, що 03.04.18р. ОСОБА_8 була пред`явлена підозра у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, за кваліфікуючою ознакою - вбивство вчинене через необережність. Такий висновок слідчого обґрунтовувався лише на поясненнях самого ОСОБА_8 , але відповідно до вимог ст. 95 КПК України такі пояснення повинні бути підтверджені доказами. Пояснення допитаних у справі свідків підтверджують лише наявність факту, а не причетність ОСОБА_8 до скоєння інкримінованого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, адвокат вважає, що підозра пред`явлена ОСОБА_8 є необґрунтованою. Після пред`явлення підозри до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на два місяця, який ніким не оскаржувався. Строк дії запобіжного заходу спливав 04.06.18р., але вже 25.05.18р. процесуальний керівник Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області звернувся до слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області із клопотанням про продовження строку тримання під домашнім арештом. Основною підставою такого звернення було те, що досудове розслідування майже закінчено, але ще не надійшли висновки судово-цитологічної експертиза, тому виконати всі вимоги зазначені в ст.290 КПК України не надається можливим. Однак при розгляді клопотання слідчим суддею не врахована можливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, не врахована відсутність ризиків, на які посилався прокурор у своєму клопотанні, а саме, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинить інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. ОСОБА_8 має особисте бажання розібратися у ситуації що виникла, тому постійно при першому виклику з`являється до органів досудового слідства, має постійне місце проживання, дружину, за цей час в нього народилась донька, отже ризик переховування від органів досудового розслідування та суду в клопотанні слідчого нічим не обґрунтовується. Що стосується ризику, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то адвокат вказує, що свідки по кримінальному провадженні вже допитані, впливати на експертів та спеціалістів по зазначеному кримінальному провадженню ОСОБА_8 реально не має жодної можливості. Ризик вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється є надуманим та необґрунтованим. В ухвалі слідчого судді не мотивована доведеність існування ризиків, тому така ухвала слідчого судді є протизаконною і підлягає скасування. Крім того, ОСОБА_8 було надано слідчому судді документ, що він працює на Запорізькому залізорудному комбінаті підземним слюсарем позмінно, але суддя не взяв до уваги таку обставину, а це може привести до того, що людина буде вимушена порушувати трудове законодавство, що призведе до його звільнення з роботи. Отже, виходячи з викладеного апелянт вважає, що судове рішення щодо обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є несправедливим і протизаконним та таким, що підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, адвокат просить ухвалу слідчого судді від 30.05.2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про обрання у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який проти вимог апеляційної скарги заперечував; перевіривши матеріали провадження; вислухавши доводи сторін, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Зі змісту ст. 181 КПК України вбачається, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання особи під домашнім арештом має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під домашнім арештом і може бути задоволено при умові, що заявлений ризик, який став обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання особи під домашнім арештом, не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під домашнім арештом.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання особи під домашнім арештом лише у тому випадку, коли прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під домашнім арештом, і існують об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування до закінчення попередньої ухвали про тримання особи під домашнім арештом.

У відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання особи під домашнім арештом для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під домашнім арештом та умови, за яких таке продовження можливе.

Вищезазначена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 199, 177, 178 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, заявлені слідчим ризики існують та не зменшилися до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу і в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу в їх сукупності, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочину, колегія суддів зауважує, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

До того ж, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_8 , відповідно до ухвали слідчого судді від 06 квітня 2018 року, детально досліджувалось питання про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.119 КК України. Згідно тексту ухвали слідчий суддя на підставі наявних доказів та матеріалів кримінального провадження дійшла переконання, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила. Вказана ухвала слідчого судді оскаржена не була, набрала законної сили.

Будь-яких доказів, які б вказували про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом та при апеляційному розгляді, стороною захисту не надано.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи прокурора є обґрунтованими, заявлені у клопотанні ризики існують на час розгляду клопотання.

З вказаними висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується частково.

Так, враховуючи тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 , та усвідомлення останнім невідворотності покарання за його вчинення, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Злочин, у якому підозрюється ОСОБА_8 , вчинено проти життя та здоров`я особи. Після вчинення злочину ОСОБА_8 , не надав невідкладну медичну допомогу потерпілій, вивіз труп до лісосмуги де і залишив. Вказані дії підозрюваного необхідно розцінювати як спробу уникнути покарання за вчинене та про його бажання перешкодити кримінальному провадженню шляхом знищення або приховування слідів злочину.

З існуванням вказаних ризиків, встановлених слідчим суддею, колегія суддів погоджуються.

Однак перевіривши та врахувавши дані про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_8 , раніше засуджений не був, даних про його протиправну поведінку прокурором не надано, а інкримінований злочин є закінченим, колегія суддів вважає не доведеним існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи ризик продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України, строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжено слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до постанови керівника Мелітопольської місцевої прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР під №0000005 від 09.01.2018 року з ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.119 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 03.07.2018 року.

Закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні в межах строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_8 винесеної слідчим суддею 06.04.2018 року, тобто до 04.06.2018 p. не є можливим, оскільки 13.04.2018 р. у кримінальному провадженні призначено судово-цитологічну експертизу, щодо зроблених змивів (змив зроблений з полімерної лівої стійки заднього колеса автомобіля ЗАЗ 1102 «Таврія», реєстраційний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору та змив, зроблений з бетонованої поверхні залізобетонних плит подвір`я) під час обшуку у ОСОБА_8 . За попередніми даними завершення експертизи очікується 01.06.2018 p. Крім того, 21.05.2018 р. у справі призначено судово-біологічну експертизу за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» щодо двох об`єктів волосся придатних для ДНК-дослідження, вилучених у багажнику автомобіля ЗАЗ 1102 «Таврія», реєстраційний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, під час проведення обшуку у ОСОБА_8 (за попередніми даними завершення експертизи очікується 30.06.2018 p.).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність продовження застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування та вважає, що інша більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків, як про те було зазначено слідчим суддею.

Щодо доводів захисника з приводу неможливості виходу ОСОБА_11 у нічну зміну на підприємство де він працює, у зв`язку з забороною залишати місце свого мешкання у період часу з 22.00. до 06.00 наступного дня, то колегія суддів вважає, що вказані обставини не спростовують правильність прийнятого слідчим суддею рішення і не можуть бути підставою для його скасування. Крім того, з урахуванням зазначених обмежень робочий графік підозрюваного може бути скорегований керівництвом підприємства.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані в апеляційній скарзі доводи, з достатньою переконливістю, не містять підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді, не встановлено.

Керуючись 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Веселівського районного суду Запорізької області від 30 травня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено до 24 години 00 хвилин 03 липня 2018 року підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному залишати своє місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22 год.00.хв. до 06 год.00 хв., з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12