Справа №621/1680/18
Провадження №1-кс/621/463/18
УХВАЛА

Іменем України

10 липня 2018 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , представника власника, адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Зміївського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,

встановив:
Учасник кримінального провадження слідчий Зміївського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області капітан поліції ОСОБА_4 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000565 від 08 липня 2018 року, звернувся з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: автомобіля марки Volkswagen Passat Variant р.н. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 на вищезазначений автомобіль.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 08.07.2018 до чергової частини Зміївського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 08.07.2018 о 00 год 17 хв по вул. Харківській м. Зміїв Харківської області, на перехресті поблизу школи №2, автомобіль Volkswagen Passat Variant р.н. НОМЕР_1 збив двох пішоходів.

Відомості за даним фактом 08.07.2018 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000565 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Passat Variant р.н. « НОМЕР_1 », рухався по вул. Харківській з боку м. Харкова в напрямку центру м. Зміїв, де на перехресті вулиць Залізнична та вул. Гагаріна, допустив наїзд на двох пішоходів, а саме ОСОБА_7 , 1966 р.н., та ОСОБА_8 , 1964 р.н. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 були спричинені забиття колінних суглобів, ОСОБА_8 були спричинені закритий перелом правого плеча. Автомобіль Volkswagen Passat Variant, р.н. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

В ході проведення огляду місця події на перехресті вулиць Харківська, Залізнична та Гагаріна м. Зміїв, було виявлено та вилучено автомобільVolkswagen Passat Variant р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 на вищезазначений автомобіль.

На думку слідчого, тимчасово вилучений автомобіль Volkswagen Passat Variant р.н. « НОМЕР_1 », зберігає на собі сліди злочину, та може бути використаним як докази у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів та подальшого призначення експертиз, для проведення яких необхідне дослідження автомобіля, а також, що внаслідок заподіяння шкоди, до осіб, що вчинили даний злочин, в подальшому може бути пред`явлено цивільний позов щодо відшкодування завданих збитків, забезпечення відшкодування заподіяної даним злочином шкоди

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив задовольнити у повному обсязі.

Особа, у власності якого знаходиться автомобіль, ОСОБА_5 , його представник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання в частині передачі арештованого автомобіля Volkswagen Passat Variant р.н. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 на зберігання до Зміївського ВПГУНП в Харківській області заперечували, в іншій частині клопотання, просили його задовольнити.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази, дійшов наступного.

Відповідно до витягу з кримінального провадження від 02 квітня 2016 року за № 0000565, 08.07.2018 до чергової частини Зміївського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області надійшло повідомлення прго те, що 08.07.2018, близько 00:30 год по вул. Харківській в м. Зміїв, в напрямку вул Залізнична, було порушено правила дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, що спричинило тілесні ушкодження особі (а.п. 1)

Крім того, до клопотання в якості доказів долучено копії: рапорту пом. Зміївського ВП ГУ НП в Харківській області; протоколу огляду місця події від 08.07.2018; схеми до протоколу ДТП від 08.07.2018; посвідчення водія № НОМЕР_3 (а.с. 1-6)

Із наданої вланоруч написаної копії розписки заявниці ОСОБА_8 від 09.07.2018 року вбачається, що вона матеріальних та інших претензій до власника автомобіля ОСОБА_5 не має.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
При цьому, обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.
Водночас КПК встановлює загальне положення, відповідно до якого для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 08.07.2018 року при огляді тимчасово вилученого автомобіля, цей автомобіль було оглянуто на протязі 2 год.30 хв. при штучному освітленні та свотографоно фотокамерою "Canon"

Слідчим не надано до клопотання доказів про визнання автомобіля Volkswagen Passat Variant р.н. НОМЕР_1 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 речовоми доказами у даному кримінальному провадженні, задля збереження яких слідчий звернувся із вказаним клопотанням про накладення арешту. Хоча, у самому клопотанні, мається посилання на відповідні процесуальні норми щодо можливості збереження речових доказів у спосіб накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було знаряддям злочину.

Крім того, слідчим не надано доказів де саме, та в яких умовах повинно зберігатись вилучене та арештоване майно, не зазаначено відповідальної особи, котра могла би опікуватись схоронністю переданого на зберігання примусово вилученого майна.

Зазначено у клопотанні тільки те, що це буде Зміївський ВП ГУНП В Харківській області, за адресою: Харківська обл., м.Зміїв, вул.Донецька, 26.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження (ч. 2 ст. 173 КПК України). При цьому обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладається на орган досудового розслідування.

Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1); особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2).

Відповідно до вимог ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення; засобом чи знаряддям його вчинення; набуто в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них.

Згідно із вимогами ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст.170,173 КПК України, враховує наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також правову підставу для накладення арешту щодо забезпечення доказової бази по справі, та приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

Автомобіль Volkswagen Passat Variant р.н. НОМЕР_1 , який був безпосереднім предметом скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України у кримінальному повадженні № 0000565 від 08 липня 2018 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , яе відповідно до приписів ст. 186 ЦК України є приналежністю головної речі, необхідно арештувати, та передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий судя,
постановив:
Клопотання слідчого СВ Зміївського відділу поліції ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіля марки Volkswagen Passat Variant р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 на вищезазначений автомобіль.

Автомобіль марки Volkswagen Passat Variant р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 на вказаний автомобіль передати на зберігання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: