Справа № 696/344/17
1-кп/703/56/18
УХВАЛА

01 жовтня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0000026 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки такий спливає 13 жовтня 2018 року. Своє клопотання обґрунтував тим, що продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, які враховувалися при обранні запобіжного заходу та які не зменшилися та можуть виражатися у можливості переховування обвинуваченого від суду, крім того зазначив, що ОСОБА_5 не працює, не має достатніх матеріальних цінностей для проживання в зв`язку з цим може вчинити інші кримінальні правопорушення, вважає, що будь-який інший запобіжний захід є недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання, заявленого прокурором.

Обвинувачений просив відмовити в продовженні дії запобіжного заходу та змінити такий на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого просив у задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному строку тримання під вартою відмовити та змінити його на домашній арешт посилаючись на те, що останній має постійне місце проживання, хоча і не має постійного місця роботи однак буде перебувати на утриманні батьків, які є працездатними. Зазначив, що якщо ризики, на які звертав увагу прокурор і мають місце то їх можливо уникнути шляхом обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того зауважив, що свідки по кримінальному провадженні допитані, а будь-якого впливу на експерта, якого необхідно заслухати в судовому засіданні його підзахисний не має.

Заслухавши пояснення учасників процесу, прокурора, потерпілого, обвинуваченого та захисника обвинуваченого суд вважає, що строк тримання під вартою ОСОБА_5 підлягає продовженню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою спливає 13 жовтня 2018 року.

Згідно з ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При розгляді питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте на шлях виправлення не став та знову обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, передбачених пунктами ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , можливість уникнення від явки до суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, а тому з метою охорони загальносуспільних прав та інтересів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою ще на два місяці.

Доказів в обґрунтування клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, які б свідчили про можливість його задоволення останнім не надано.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 372 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практикою Європейського суду з прав людини, -

ухвалив:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Олянино Кам`янського району Черкаської області, проживаючого в АДРЕСА_1 на 2 місяці, тобто до 13 грудня 2018 року.

Копії ухвали направити начальнику Смілянського ВП, начальнику СІЗО м. Черкаси та вручити обвинуваченому ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1