справа №619/2821/18
провадження №1-кп/619/449/18
УХВАЛА
іменем України
02 серпня 2018 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0001436 від 25.09.2014 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, зареєстрованного за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України,
ВСТАНОВИВ:
17.07.2018 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 за фактом скоєння злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001435 від 25.09.2014.
Упідготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що відсутні підстави для прийняття рішення, передбаченого п.п.1-4 ч.2ст. 314 КПК України, перешкод для призначення судового розгляду немає, підсудність розгляду справи визначена правильно, просив призначити справу до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на порушення вимог КПК України при його складанні та затвердженні. Так, вказує, що прокурором на виконання вимог ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 13.12.2017, залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05.04.2018 та ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 14.06.2018 не усунуто недоліки, а саме не допитаний ОСОБА_7 , потерпілим зазначено тільки ОСОБА_4 , при цьому, в обвинувальному акті не зазначено у чому конкретно виразилось порушення його прав. Крім того, 09.07.2018 року слідством допитана у якості свідка ОСОБА_8 . В матеріалах провадження є її заява про відмову бути потерпілою у данному кримінальному провадженні. На підставі пояснень свідка ОСОБА_8 прокурором винесено постанову від 09.07.2018 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за №0001435 від 25.09.2014 ОСОБА_7 . Вважає дану постанову винесеною помилково, оскільки прокурором відмовлено у визнанні потерпілим не ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого адвоката, вказав, що йому взагалі не зрозуміло, в чому саме його обвинувачують і хто є потерпілим по даному кримінальному провадженню.

Потерпілий ОСОБА_4 в підготовче судове засідання з`явився, заперечував проти повернення обвинувального акту, посилаючись на його обгрунтованність і відповідність до вимог чинного законодавства.

Прокурор заперечував, щодо заявленого клопотання про повернення обвинувального акту, вказуючи, що обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами ст. 291 КПК України і підстав для його повернення немає.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогст. 291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.

За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Потерпілим у кримінальному провадженні, як визначено у ст.55 КПК України, може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Отже, завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України.

Пунктом 3 ч.2 ст.291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Згідно з вимогами ч.7 ст.55 КПК України, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

З обвинувального акту встановлено, що у зв`язку з умисними та протиправними діями ОСОБА_6 , ОСОБА_4 спричинено матеріальну шкоду у вигляді ринкової вартості вказанної земельної ділянки яка станом на 12.10.2012 складає 113858 грн., без жодних посилань чи наведення обставин, які б стверджували, чому ОСОБА_7 не визнаний потерпілий, не допитаний в якості свідка по справі, як цього вимагає закон, у чому виразилася шкода ОСОБА_4 та за яких обставин, тоді як злочин, який інкримінується ОСОБА_6 вчинено в 2011-2012 рр., а ОСОБА_4 став власником земельної ділянки 10.10.2014.

Проте відповідно до наданних до клопотання заяви ОСОБА_8 про відмову у визнанні потерпілою, протоколу допиту в якості свідка від 09 липня 2018 року ОСОБА_8 та постанови про відмову у визнанні потерпілим від 09.07.2018 року ОСОБА_7 не зрозуміло чому саме не прийнято процесуальне рішення відносно ОСОБА_8 і за яких підстав її було допитано в якості свідка.

В обвинувальному акті не зазначено у чому конкретно виразилося порушення прав ОСОБА_7 , який на підставі угоди купівлі-продажу від 10.10.2014 здійснив відчуження належної йому земельної ділянки іншій особі, не зазначено у чому саме виразилася завдана йому шкода, не зазначено у чому виразилося порушення прав ОСОБА_4 , що є недоліком обвинувального акту, свідчить про суперечливість викладених в ньому обставин і позбавляє суд можливості мати належну, достовірну та достатню інформацію щодо сторін процесу, дотримання їхніх прав та законних інтересів.

Процесуального статусу потерпілого особа набуває з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення до слідчого, прокурора. Виявивши при прийнятті заяви наявність обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідчий, прокурор вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочинає розслідування (ч. 1 ст. 214 КПК), вручивши потерпілому пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки.

А тому в ході розслідування такі особи мають бути встановлені, повідомлені про наявність відповідного кримінального провадження та з`ясована їх думка про можливість залучення до справи у якості потерпілого.

Діючим кримінальним процесуальним законом також встановлений порядок за якого слідчий чи прокурор може відмовити особі у визнанні потерпілим і даний порядок передбачає оформлення даної відмови шляхом винесення вмотивованої постанови про відмову у визнанні потерпілим.

Так, 09.07.2018 року було винесенно постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001436 від 25.09.2014 ОСОБА_7 , однак при цьому в якості свідка було допитано ОСОБА_8 того ж дня, однак суду не зрозуміло чому дана особа не фігурує в викладі фактичних обстави як свідок.

Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.

В порушення вищезазначених вимог закону в обвинувальному акті необхідні дані, які повинні бути зазначені відсутні, що свідчить про неконкретність пред`явленого обвинувачення та порушує право обвинуваченого на захист та в подальшому позбавить суд можливості належним чином роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення на виконання вимог ст.348 КПК України, та розглянути кримінальне провадження в його межах. Згідно ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною.

З даного приводу Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» зазначив, що «…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.». Всі ці обставини та порушення вимог КПК України свідчать про те, що обвинувальний акт відповідно до ст. 291 КПК України не відповідає положенням закону, і обвинувачений у даному випадку буде позбавлені можливості належним чином підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції, в судовому засіданні, та є безумовною підставою для повернення акту прокурору для дооформлення та виконання вимог КПК України з дотриманням права на захист.

З огляду на викладене вище, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Повернути прокурору обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1