Справа № 750/1267/18 провадження № 11-сс/795/210/2018 Категорія - скарга Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 червня 2018 року,

з участю:

прокурора ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі прокурор не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, порушив питання про її скасування та постановлення нової, якою просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 червня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ВС Чернігівського ВП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000006 від 05.01.2017.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказав, що висновки суду викадені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вказав, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться в тому числі і за фактом заволодіння невстановленими особами шляхом обману грошовими коштами від продажу квартири, яка об`єктом шахрайських дій і зберегла на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використана як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим, на неї необхідно накласти арешт з метою запобігання спробам її відчуження.

Відмовляючи у накладенні арешту на майно, слідчий суддя зазначив, що в наданих суду матеріалах провадження відсутні будь-які дані щодо незаконного володіння даною квартирою ОСОБА_7 та не наведено жодних доказів на підтвердження припущень стосовно того, що власник може перешкодити проведенню досудового розслідування та що власником дійсно будуть здійснені такі дії, що призведуть до затягування розслідування з огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення стосовно яких проводяться слідчі дії.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000006 від 05.01.2017, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частини 1 статті 358 КК України, за фактом підробки невстановленою особою 12.06.2013 довіреності від імені ОСОБА_7 , якою уповноважено ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на розпорядження квартирою АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 190 КК України, за фактом заволодіння невстановленими особами 25.07.2013 під приводом продажу квартири АДРЕСА_3 , шляхом обману, грошовими коштами ОСОБА_11 в розмірі 287287,50 грн (а.п.7-8).

Постановою слідчого ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 30.03.2017 квартира АДРЕСА_4 визнана речовим доказом по кримінальному провадженню № 000006 від 05.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України (а.п.18).

Постановою прокурора Чернігівської області від 19.02.2018, матеріли досудових розслідувань, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000253 від 05.12.2017, об`єднані в одне провадження за № 000006 (а.п.24-26).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_7 (а.п. 35-37).

За змістом частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В судовому засіданні апеляційного інстанції, прокурором не наведено, які саме фактичні дані приводять до висновку, що незастосування заборони власнику вчиняти дії щодо відчуження об`єкта нерухомості, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до частини 1 статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також необхідних ризиків, передбачених абзацом другим частини 1 статті 170 КПК України.

За змістом частини 2 статті 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд зокрема повинен враховувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для інших осіб.

Враховуючи, що на час розгляду апеляційної скарги не підтверджено наявність ризиків, які б слугували підставою для накладення арешту на майно, крім того, відсутні достатні дані, які вказують на встановлення органом досудового розслідування особи підозрюваної у даних кримінальних правопорушеннях, колегія суддів, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб, приходить до висновку, що слідчий суддя місцевого суду обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про накладення арешту на дане майно.

Порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухваленого слідчим суддею рішення не вбачається.

Керуючись частиною 3 статті 407, статтею 422 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 червня 2018 року, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 червня 2018 року, про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Чернігівського ВП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000006 від 05.01.2017, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4