Справа № 204/5818/18
Провадження № 1-кс/204/1989/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2018 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна. В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2018 року було задоволено клопотання слідчого СВ Чечелівського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, подане в рамках кримінального провадження №0001115 від 18.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме накладено арешт на автомобіль марки «Iveco Daily», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ключі від автомобіля марки «Iveco Daily», що належить на праві власності ОСОБА_4 , на бензинові пили у кількості двох штук №114 та бензинову пилу Jefco, що належить на праві власності ОСОБА_7 . У своєму клопотанні слідчий просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно без жодної конкретизації саме у яких самостійних/альтернативних діях полягає такий арешт для вилученого майна, та оскільки у клопотанні не було зазначено підстав та мети арешту майна, воно підлягало поверненню на до оформлення. Вважає, що у органу досудового розслідування та слідчого судді не було жодних підстав для вирішення питання про арешт майна, належного ОСОБА_4 . Так, необхідність такого арешту органом досудового розслідування нічим не підтверджена, а ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, відсутні. Аналізуючи як одну з підстав можливості застосування арешту майна, - з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, не вдаючись при цьому в юридичну оцінку події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, відзначає, що згідно ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. З матеріалів кримінального провадження № 000115 від 18.06.2018р за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, вбачається, що ОСОБА_4 не є підозрюваним у справі, досудове слідство триває вже майже півтора місяця, по справі не проведено жодної слідчої дії. Вважає, що накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_4 , який жодного відношення до кримінального провадження № 000115 від 18.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України не мас, грубо порушує права ОСОБА_4 , як процесуальні, так і конституційні, а також порушує завдання кримінального провадження. До того ж, ухвалою суду від 19 червня 2018 року по справі № 204/4635/18 клопотання слідчого про арешт майна було повернуто слідчому та встановлено строк для усунення недоліків у 72 години до 22 червня 2018 року до 14.00 год. Клопотання слідчого з усуненими недоліками надійшло до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 26 червня 2018 року, тобто з порушенням встановленого судом строку. Отже, у зв`язку із порушенням слідчим процесуальних строків тимчасово вилучене в ОСОБА_4 майно підлягало негайному поверненню. У зв`язку з викладеним заявник звернулась до суду з вказаним клопотанням, в якому просила скасувати повністю ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2018 року, якою було задоволено клопотання слідчого СВ Чечелівського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, подане в рамках кримінального провадження №0001115 від 18.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Заявник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримала та просила його задовольнити. Додатково повідомила, що в апеляційному порядку ухвалу про накладення арешту на майно від 26.06.2018 року, вони не оскаржували. Рішення апеляційного суду про розгляд апеляційної скарги на теперішній час не має. Також зазначила, що ухвала про арешт майна була винесена з порушеннями КПК України, і на теперішній час жодній особі не повідомлено про підозру.
Особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_4 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити та скасувати ухвалу про арешт майна. Зазначив, що йому на праві власності належить автомобіль «Iveco Daily», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Його знайомий ОСОБА_7 попросив в нього цей автомобіль для власного користування. Оскільки вони добре знайомі, він надав автомобіль ОСОБА_7 на декілька днів. Та вже наступного дня цей автомобіль був арештований. Однак він не має до кримінального правопорушення жодного відношення. Неможливість користуватися автомобілем позбавляє його доходу, оскільки цей автомобіль він використовує для здійснення підприємницької діяльності.
Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні. Суду повідомила, що автомобіль постановою слідчого визнаний речовим доказом по справі, та оскільки існує можливість його приховування власником майна, підстав для скасування арешту не має. Зазначив також, що клопотання є необґрунтованим та безпідставним, арешт на майно був накладений у встановленому законом порядку, на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а отже підстави для скасування арешту майна відсутні.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, вислухавши пояснення заявника, власника майна та слідчого, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2018 року (справа № 204/4635/18, провадження № 1-кс/204/1495/18) клопотання слідчого СВ Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, яке подане в рамках кримінального провадження № №0001115 від 18.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, було задоволено; накладено арешт на автомобіль Iveco Turbo daily 35.10 загальний легковий вантажопасажирський, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключі від автомобіля Iveco Turbo daily 35.10, державний номерний знак НОМЕР_1 , бензинові пили у кількості дві штуки № 114, бензинову пилу Jefco, спиляні дерев`яні стовбури довжиною 30-40 см у кількості 50-60 шт., які розташовані у салоні вилученого транспортного засобу, із забороною розпоряджатися та користуватися арештованим майном.
Згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 , автомобіль Iveco Turbo daily 35.10, державний номерний знак НОМЕР_1 , загальний легковий вантажопасажирський-В, 2000 року випуску, належить на праві власності ОСОБА_4 , дата реєстрації 11.11.2016 року.

Вважаю за необхідне зазначити, що посилання заявника на положення норм законодавства про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, є помилковим та безпідставним.

Так, з ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2018 року вбачається, що метою арешту майна є збереження речових доказів, а саме збереження майна, що є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а не забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
В судовому засіданні встановлено, що постановою слідчого від 18.06.2018 року, автомобіль Iveco Turbo daily 35.10 загальний легковий вантажопасажирський, червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ключі від автомобіля Iveco Turbo daily 35.10, державний номерний знак НОМЕР_1 , були визнані речовими доказами по справі.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, оскільки автомобіль Iveco Turbo daily 35.10, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , а також бензинові пили було використано як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, приходжу до висновку, що вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Враховуючи наведене твердження скаржника про відсутність підстав для арешту майна у зв`язку з тим, що власник не є підозрюваним або обвинуваченим, судом до уваги не беруться та відхиляються.

Твердження заявника про те, що у клопотанні слідчий просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно без жодної конкретизації саме у яких самостійних/альтернативних діях полягає такий арешт, тобто не було зазначено про необхідність заборони використання та розпорядження арештованим майном, судом до уваги не беруться, оскільки встановлено, що у клопотанні про арешт майна від 21.06.2018 року слідчий просив накласти арешт та заборонити розпоряджатися та користуватися цим майном.
Посилання заявника на те, що слідчим було порушено процесуальні строки для усунення недоліків клопотання про арешт майна є безпідставними та такими, що спростовуються наявними у справі матеріалами, а тому судом до уваги не приймаються.

Так, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року клопотання слідчого СВ Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, яке подане в рамках кримінального провадження № №0001115 від 18.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, було повернуто слідчому та встановлено строк в сімдесят дві години для усунення викладених в ухвалі недоліків, тобто до 14.00 год. 22 червня 2018 року.
Після усунення недоліків слідчим СВ Чечелівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 клопотання про арешт майна було направлено до суду за допомогою засобів поштового зв`язку 21 червня 2018 року, що підтверджується відміткою на поштовому конверті, наявному в матеріалах справи.

Роздруківку з сайту щодо відстеження поштового відправлення надану заявником суд оцінює критично та до уваги не бере, оскільки вона спростовується наявними в матеріалах справи № 204/4635/18 доказами, з яких вбачається, що клопотання слідчого про арешт майна після усунення недоліків, яке було здано на пошту 21 червня 2018 року, надійшло до суду 26 червня 2018 року, в той час як згідно зазначеної роздруківки з сайту датою доставки зазначено 27 червня 2018 року, тобто інформацію, яка не відповідає дійсності. Усі доводи заявника про фальсифікацію слідчим матеріалів долучених до клопотання ґрунтуються лише на його особистих припущеннях та жодними доказами не підтверджуються.

Отже, твердження заявника про порушення слідчим процесуальних строків та порядку для усунення недоліків клопотання про арешт майна, не знайшло свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Однак, клопотання заявника про скасування арешту майна не є належним чином обґрунтованим, заявником у клопотанні та в судовому засіданні не доведено належними доказами, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, та не доведено, що арешт майна накладено необґрунтовано.
В судовому засіданні встановлено, що арешт на майно, зазначене заявником у клопотанні про скасування арешту майна, накладено ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2018 року обґрунтовано, оскільки вказане у клопотанні майно є речовими доказами по справі.

Арешт на зазначене майно був накладений слідчим суддею з метою збереження речових доказів та недопущення зникнення, втрати або пошкодження зазначеного майна, яке є засобом і знаряддям вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, та яке має доказове значення по кримінальному провадженню.
Оскільки доводи клопотання про скасування арешту майна є недоведеними, а арешт майна накладено обґрунтовано та з метою збереження речових доказів, приходжу до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, задоволенню не підлягає та заявнику належить відмовити у його задоволенні.

Вважаю за потрібне роз`яснити заявнику та особі, щодо майна якої вирішується питання про арешт, їх право на оскарження ухвали суду від 26.06.2018 року про арешт майна в апеляційному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1