Справа № 645/1000/18
Провадження № 1-кс/645/1391/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,

представника заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою, якою просив скасувати постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області від 11.06.2018 року про відмову у визнанні його потерпілим, визнати його потерпілим у кримінальному провадженні № 002613 від 03.10.2017 року. В обґрунтування скарги зазначалося, що він звернувся 09.07.2018 року до СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про визнання потерпілим по кримінальному провадженню № 0002613 від 03.10.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. 30.07.2018 року з Немишлянського відділу місцевої прокуратури № 3 отримав лист, в якому зазначалося, що на його заяву про визнання потерпілим 11.06.2018 року винесено постанову про відмову у визнанні його потерпілим. Також ОСОБА_5 зазначав, що 04.11.2017 року між ним та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 , реєстровий номер 2522. На виконання умов зазначеного договору купівлі продажу він сплатив за квартиру ОСОБА_7 суму у розмірі 697950 грн., що еквівалентно 25850 доларів США. З моменту придбання квартири він здійснив вкладення коштів в ремонт квартири на суму більше 12000 грн. Але згодом дізнався, що на підставі ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.02.2018 року був накладений арешт на дану квартиру. Таким чином, шахрайськими діями ОСОБА_7 йому були завдані збитки на суму більше 700 000 грн..

На підставі викладеного до суду було подано відповідну скаргу.

У судовому засіданні ОСОБА_9 , та його представник адвокат ОСОБА_6 підтримала скаргу у повному обсязі, просивши про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0002613 від 03.10.2017 року, зазначаючи, що слідчим винесена дана постанова всупереч вимогам КПК України, та дана постанову не відповідає принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Вислухавши пояснення заявника, та його представника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за № 0002613 від 03.10.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Підставою для внесенні відомостей до ЄРДР стало звернення Департаменту реєстрації Харківської міської ради про те, що ОСОБА_7 подала до Територіального підрозділу Центру надання адміністративних послуг Немишлянського району м. Харкова підроблені документи для здійснення адміністративних дій.

11.06.2018 року постановою слідчого СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання у визнанні ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0002613 від 03.10.2017 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. В постанові зазначалося, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 14.09.2017 року до територіального підрозділу ЦНПА м. Харкова Немишлянського району звернулася ОСОБА_7 з заявою про зняття з місця реєстрації ОСОБА_10 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 . Заступником начальника відділу адміністратором Управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Харківської міської ради ОСОБА_11 було прийнято зазначену заяву та зареєстровано адміністративну справу, яку передано для виконання в установлений законом строк до відділу реєстрації місця проживання у Немишлянському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради. Підставою для зняття ОСОБА_12 з місця реєстрації є припинення права користування житловим приміщенням, а саме: у зв`язку з його відчуженням, що підтверджено оригіналом договору купівлі продажу від 28.04.2017 року, зареєстрованого в реєстрі під номером 2247, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_13 , витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.04.2017 року № 86174226. Департамент реєстрації Харківської міської ради повідомляв, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була знята з реєстрації місця проживання Відділом реєстрації 29.12.2016 року у зв`язку зі смертю, в порядку передбаченому правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року на підставі повідомлення Фрунзенського районного відділу у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, відмовлено ОСОБА_7 у знятті з місця реєстрації ОСОБА_10 . Також досудовим розслідуванням встановлено, що згідно актового запису про смерть № 17281 від 25.11.2016 року, ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, 28.04.2017 року був укладений договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 , відповідно до якого право власності на вищезазначену квартиру набула ОСОБА_7 04.11.2017 року укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 , відповідно до якого право власності на вищезазначену квартиру набув ОСОБА_5 . Під час проведення досудового розслідування в якості свідка був допитаний ОСОБА_5 , який надав показання про обставини набуття ним права власності на квартиру АДРЕСА_2 . 13.04.2018 року від ОСОБА_5 надійшла заява про внесення відомостей про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме з приводу того, що невстановлена особа, шахрайським шляхом, під приводом продажу заявнику квартири АДРЕСА_2 , заволоділа належними останньому грошовими коштами. За результатами розгляду заяви ОСОБА_5 СВ Немишляснького ВП ГУНП в Харківській області 14.04.2018 року внесені відомості до ЄРДР за № 0000805, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_5 визнано потерпілим, вручена пам`ятка про права та обов`язки потерпілого та 03.05.2018 року допитано в якості потерпілого. Проте до СВ Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області надійшло клопотання ОСОБА_5 про визнання його потерпілим по кримінальному провадженню № 0002613 від 03.10.2017 року.

Слідчий відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_5 про визнання потерпілим зазначав, що на момент смерті ОСОБА_10 , остання заповіту не залишала, близьких родичів не мала, у зв`язку з чим існують підстави для визнання спадщини відумерлою та звернення майна померлої у власність територіальної громади та в рамках кримінального провадження № 0002613 від 03.10.2017 року наявні підставі для визнання потерпілим уповноважених органів територіальної влади (територіальну громаду), оскільки внаслідок протиправних дій, досудове розслідування по яким проводиться в рамках зазначеного кримінального провадження, шкода була спричинена саме територіальній громаді. Стосовно обставин, на які посилається ОСОБА_5 розпочато окреме кримінальне провадження, відомості про яке були внесені до ЄРДР за № 0000805 від 14.04.2018 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Тобто, за умови наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим. "Очевидність та достатність" таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у відсутності шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву.

Дослідивши постанову слідчого СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області від 11.06.2018 року про відмову у задоволенні клопотання у визнанні потерпілим на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим при винесенні постанови зроблено ґрунтовне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про факт заподіяння ОСОБА_5 моральної, фізичної або майнової шкоди злочином, передбаченим ч. 2 ст. 190 КК України.

Так, відомості внесені до ЄРДР за № 002613 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України.

Злочин, передбачений ст. 190 КК України шахрайство, вважається закінченим з моменту заволодіння майно або придбання права на майном.

Як вбачається із постанови слідчого від 11.06.2018 року, ОСОБА_10 , яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте 28.04.2017 року вже після смерті останньої було укладено договір купівлі - продажу вищевказаної квартири та право власності на яку набула ОСОБА_7 ..

Як пояснював в судовому засіданні прокурор та слідчий, спірна квартири АДРЕСА_2 належала на праві власності ОСОБА_10 , та договір купівлі продажу даної квартири від імені останньої було оформлено вже після смерті ОСОБА_10 та новим власником квартири стала ОСОБА_7 .. Після смерті ОСОБА_10 з заявами про прийняття або відмову від спадщини, ніхто не звертався.

Враховуючи викладене необхідно зауважити, що відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно ч. 5 ст. 1277 ЦК України, спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (ч. 3 ст. 1277 ЦК України).

Тобто, після смерті ОСОБА_10 існували підстави для визнання спадщини відумерлою та звернення майна померлої у власність територіальної громади, в особі Харківської міської ради.

Необхідно зауважити, що в рамках іншого кримінального провадження, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000805 від 14.04.2018 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 визнаний потерпілим, даний факт не заперечується. ОСОБА_5 , як потерпілий в рамках кримінального провадження № 0000805 від 14.04.2018 року має право звернутися до слідчого з клопотанням про об`єднання даного провадження з кримінальним провадження № 0002613 від 03.10.2017 року.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з постановою слідчого Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області від 11.06.2018 року, оскільки об`єктивних даних на теперішній час щодо наявності заподіяння моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_5 , як того вимагає ч. 1 ст. 55 КПК України, матеріали справи не містять, та в ході розгляду скарги слідчому судді не надано.

Враховуючи викладеного, скарга ОСОБА_5 на теперішній час задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги відмовити в повному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Резолютивна частина ухвали проголошена в судовому засіданні 07 серпня 2018 року. Повний текст ухвали складено не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини 08 серпня 2018 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1