ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9584/18
провадження № 1-кп/753/1376/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" вересня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Перещепина, Новосанжарського району, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не офіційно працюючого вантажником на кінному ринку у м. Харків з 01.06. 2018 року, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В: ОСОБА_5 , 25.02.2018 року близько 07 годин 55 хвилин, керуючи автомобілем марки «MAN», д.н.з, НОМЕР_1 , допустив порушення вимог п.п.2.9.а, 19.3, 31.4.1.е, 31.4.5.а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306 (далі - ПДР), а саме:

- п. 2.9.а ПДР України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; - п. 19.3 ПДР України - у разі погіршення видимості у напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а у разі засліплення - увімкнути аварійну світлову сигналізацію і, не змінюючи смуги руху, зупинитися. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення; - п. 31.4.1.е ПДР України - гальмові системи: не змикається важіль (рукоятка) стоянкової гальмової системи в робочому положенні; - 31.4.5.а ПДР України - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і не відповідності таким вимогам: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиновані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів; Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 виразились в тому, що він знаходячись в стані алкогольного сп`яніння (згідно висновку щодо результатів медичного огляду лікаря нарколога №002313 від 25.02.2018), керуючи вище вказаним транспортним засобом (у якого виявлено невідповідності гальмівної системи та ходової частини), рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год. проїзною частиною автодороги Київ-Харків (в межах міської смуги м. Києва), зі сторони площі «Харківська» в напрямку м. Бориспіль. Неподалік електроопори №90, під час погіршення видимості в напрямку його руху, що в свою чергу було викликано світлом сонця (засліплення), не зменшив швидкості свого автомобіля і не зупинився застосовуючи гальмування, а навпаки змінив напрямок руху свого автомобіля та виїхав за межі своєї смуги руху, де здійснив зіткнення з нерухомим автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 поруч з яким перебував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який отримав тілесні ушкодження. Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянню пішоходу ОСОБА_7 , який знаходився поруч з нерухомим автомобілем «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_2 , тяжкого тілесного ушкодження та середньої тяжкості тілесного ушкодження, які виразилися у вигляді крововиливів голови, тулуба; закритої травми живота і тазу у вигляді розриву здухвинної кишки, численних розривів брижі тонкої кишки, поширеної тазової та заочеревинної гематоми, переломів бокових мас крижі справа зі зміщенням уламків, обох лонних та сідничних кісток зі зміщенням уламків, поширеної підшкірної гематоми ділянки правого кульшового суглоба; закритої травми лівої гомілки у вигляді перелому проксимального кінця діафізу лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків. Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, зазначив, що вчинив злочин при обставинах зазначених у обвинувальному акті. В скоєному сильно жалкує, просить суд його суворо не карати. Збитки, які ним спричиненні потерпілому ОСОБА_7 визнає у повному обсязі та зобов"язується відшкодувати. Просив суд не позбавляти його волі, надати можливість відшкодувати шкоду будучи на волі, а також на утриманні має неповнолітнього сина. Також обвинувачений підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося, у вчиненому щиро кається.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, перевіривши, що вони вірно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілої, обвинуваченого, дослідженням письмових документів та матеріалів, що характеризують обвинуваченого як особу.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 2ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкого тілесного ушкодження та тілесного ушкодження середньої тяжкості. Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу ОСОБА_5 , а саме те, що останній не перебуває під наглядом лікаря-нарколога та психіатра, раніше не судимий, має позитивну характеристику за місцем проживання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання в межах санкції частини 2 статті 286 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом. Однак, беручи до уваги, обставини справи, при призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, форму вини вчиненого діяння, щире каяття обвинуваченого, дані, що характеризують особу обвинуваченого, ставлення до скоєного, позицію прокурора та представника потерпілого ОСОБА_4 те, що він давав правдиві та послідовні покази як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час судового розгляду, свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується, тому виправлення його на думку суду можливе без ізоляції від суспільства, і покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України з подальшим звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України з покладенням на обвинуваченого певних обов"язків на підставі ст. 76 КК України і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому. Питання заявленого та підтриманого потерпілим цивільного позову, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України.
Дослідивши докази на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог потерпілого ОСОБА_7 суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Потерпілим ОСОБА_7 в обґрунтування цивільного позову були надані чеки, які підтверджують витрати, які пов`язані з лікуванням та послідуючою реабілітацією потерпілого, а також втрачений заробіток, що становить 83 209, 96 гривень. Разом з тим, загальний розмір витрат за чеками, долученими до цивільного позову судом розрахований та становить 75 200 ( сімдесят п"ять тисяч двісті ) гривень 08 копійок.
Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 документально підтверджений розмір матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням в загальній сумі 75 200 ( сімдесят п"ять тисяч двісті ) гривень 08 копійок, щодо втраченого заробітку вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Щодо вимог потерпілого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_5 , судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
У відповідності ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом об`єктивно встановлено, що потерпілому внаслідок протиправних дій обвинуваченого були заподіяні тяжке тілесне ушкодження та тілесні ушкодження середньої тяжкості, що потягло необхідність тривалого лікування та реабілітації та отримання у зв`язку з цим душевних страждань, що порушило його нормальний життєвий ритм, що свідчить про заподіяння потерпілому з вини обвинуваченого моральної шкоди.
На підставі аналізу наведених обставин та наявних доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про те, що потерпілому була заподіяна моральна шкода в розмірі 80 000 грн.
Судові витрати на залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи (висновок експерта №769/е від 14.05.2018 року), що становлять 1796 гривень 90 копійок; для проведення авто технічної експертизи ( висновок експерта № 12-1/432 від 19.03. 2018 року), що становить 1716 гривень; ( висновок експерта № 12-1/567 від 16.04. 2018 року) , що становить 858 гривень; ( висновок експерта № 12-1/895 від 16.05. 2018 року), що становить 1430 гривень, слід стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, ЗАСУДИВ: ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді п"яти років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк у три роки. На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 5 850 гривень 90 копійок за проведення судових експертиз. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 75200 ( сімдесят п"ять тисяч двісті ) гривень 08 копійок матеріальної шкоди. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 80000 ( вісімдесят тисяч) гривень моральної шкоди. Речові докази - автомобілі "MAN" д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні в обвинуваченого ОСОБА_5 та "Huyndai" д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 після вступу вироку в законну силу, залишити в володінні останніх. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_9