Провадження № 1-в/193/202/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
30 серпня 2018 року сел.Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі: судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
представника Державної установи
«Софіївська виправна колонія ( № 45 )»: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення, -
13 серпня 2018 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотаннями про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, обґрунтовуючи його тим, що на даний час відбуває покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)», просить звільнити його умовно-достроково.
ОСОБА_5 засуджений 10 березня 2016 року Центрально-Міським районниим судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання час перебування під вартою з 26.01.2016 року по день ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Знову засуджений: 14 лютого 2017 року Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.2 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього утримання з 12.04.2016 року по 14.02.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.04.2017 року вирок Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2017 року скасовано, кримінальне провадження направлено на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.
Знову засуджений 22 листопада 2017 року Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч.2 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього утримання з 26 січня 2016 року по 20 червня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З 07 березня 2018 року покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія ( № 45 )». За час відбування покарання характеризується наступним чином, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, за що був заохочений один раз правами начальника установи. Стягнень не має. Бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу «Правова просвіта». Позову не має.
Засуджений у судовому засіданні підтримав своє клопотання, просить звільнити його умовно-достроково.
Прокурор у судовому засіданні вважає, що не доцільно застосувати до ОСОБА_5 умовно-дострокове звільнення.
Представник адміністрації просив вирішити клопотання на розсуд суду.
В силу ст. 81 КК України, особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Відмовляючи у задоволенні подання суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.
Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальне. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_5 зазнає позитивних змін. До того ж процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 01 листопада 2020 року, а на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень. До того ж сама по собі наявність заохочень у виправній установі не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_5 на даний час не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України ст. 537, 539, ч. 2 ст. 376 Кримінально процесуального кодексу України, суд,
У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення, відмовити як необгурнтованого.
На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області в семидобовий строк з часу її оголошення, засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1