ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2159/18

25 вересня 2018 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Костопільського районного суду Рівненської області кримінальне провадження №0000442 від 26 липня 2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Костопіль Рівненської області, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянин України, який не працює та не навчається, з неповною середньо освітою, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, державних нагород немає, раніше судимий вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 06.02.2018 по справі №564/137/18 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; востаннє вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 01.08.2018 по справі №564/1243/18 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого не з`явився

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та знову повторно вчинив умисний злочин проти власності.

Так, 12 липня 2018 року, близько 02 год. у ОСОБА_3 , який перебував на вулиці Руданського, біля сходів які ведуть до входу в кафе "Кристал", що в м.Костопіль Рівненської області, раптово виник умисел на крадіжку мобільного телефону марки "Samsung Galaxy J3", який скотився по сходах та лежав на тротуарі.

Після чого ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих спонукань, коли потерпілий стояв зверху на сходах, повторно, таємно, викрав чуже майно, а саме мобільний телефон марки "Samsung Galaxy J3", вартістю 2000 грн., який належить ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на зазначену вище суму.

Вказаними вище умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, надав показання на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті.

У судовому засіданні прокурор, враховуючи, що обвинувачений визнає свою вину та всі встановлені обставини справи, просить суд визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений не заперечив щодо визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд дійшов переконливого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно.

Відповідно до ст.65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, кваліфікується як злочин середньої тяжкості.

Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання ОСОБА_3 обставини суд враховує щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Відповідно до ст.67 КК України, суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 на диспансерному нагляді у психіатра та нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей.

Судом встановлено, що вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 06.02.2018 по справі №564/137/18 затверджено угоду від 25 січня 2018 року між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000047 про примирення, визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено узгоджене покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На даний час вирок виконано, штраф сплачено, що підтверджується відповідною довідкою.

Окрім того, вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 01.08.2018 по справі №564/1243/18 затверджено угоду від 29 травня 2018 року між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000335 про примирення, визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено узгоджене покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таким чином, кримінальне правопорушення, у якому обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, вчинено до постановлення вироку від 01.08.2018 по справі №564/1243/18, у кримінальному провадженні №0000335.
Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Санкція ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Згідно досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , останній має високий рівень ризику небезпеки для суспільства, а тому Костопільський районний відділ з питань пробації вважає недоцільним застосування покарання альтернативного позбавленню чи обмеженню волі.

Враховуючи викладене, обставини справи та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про доцільність призначення покарання у вигляді обмеження волі на певний строк у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 Кримінального кодексу України, шляхом часткового складання призначених покарань.

Водночас, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без реального обмеження волі, але в умовах нагляду за ним та звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Вирішуючи питання про речові докази суд керується приписами ст.100 КПК України.

Речовий доказ, мобільний телефон, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому, після набрання вироком законної сили вважати повернутим за належністю.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.

Керуючись ст. 118, 124, 129, 369-374 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 /два/ роки.

На підставі ч.4 ст.70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, приєднати частину покарання, призначеного вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 01.08.2018 по справі №564/1243/18 у виді 1 /одного/ року обмеження волі, та визначити остаточну міру покарання у виді обмеження волі на строк 2 /два/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 /два/ роки.

Відповідно до п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ, мобільний телефон, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому, після набрання вироком законної сили вважати повернутим за належністю.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1