Постанова
Іменем України
08 травня 2018 року

м. Київ
справа № 225/4754/14-к
провадження № 51-2229км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року у кримінальному провадженні № 0001879 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ясинувата Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 28 вересня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено до покарання у виді позбавлення волі за: ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України на строк 6 років із конфіскацією всього майна, що є його власністю; ч. 2 ст. 289 КК України на строк 7 років із конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року у виді позбавлення волі на строк 6 місяців і остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 на відшкодування матеріальної шкоди 27 008 грн, моральної шкоди 20 000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 скасовано в частині призначеного покарання. Постановлено вважати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України 5 років; за ч. 2 ст. 289 КК України 7 років, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року та постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він приблизно о 01 год. 16 листопада 2014 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, біля подвір`я буд. АДРЕСА_2 , маючи намір заволодіти автомобілем марки OPEL KADETT ЗНГ реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, що знаходився у законному користуванні ОСОБА_7 , шляхом підбору ключа відчинив двері та, розмістившись на місці водія, попрямував у напрямку вул. Піонерської смт. Новгородське м. Дзержинська Донецької області, тобто заволодів транспортним засобом, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди у розмірі 27 000 грн.

Крім того, ОСОБА_6 о 02 год. 50 хв. 16 листопада 2014 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, біля подвір`я будинку АДРЕСА_3 , маючи намір заволодіти автомобілем марки «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1979 року випуску, що знаходився у законному користуванні ОСОБА_8 , шляхом пошкодження скла заднього правого вікна, умисно, повторно, проник до салону автомобіля та, розмістившись на місці водія, спробував завести автомобіль, однак у цей час був помічений ОСОБА_8 , тобто злочин не був закінчений ОСОБА_6 з причин, що не залежали від його волі, а останній втік із місця події.
Він же о 04 год. 16 листопада 2014 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, біля подвір`я буд. № 1 на вул. Піонерська у смт. Новгородське м. Дзержинська Донецької області, маючи намір заволодіти автомобілем марки «ВАЗ 2105» реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1983 року випуску, що знаходився у законному користуванні ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу, діючи умисно, повторно, через незамкнені двері проник до салону автомобіля, однак незумівши його привести у робочий стан, відштовхав його у напрямку автовокзалу на вул. Піонерській смт. Новгородське м. Дзержинська Донецької області, тим самим заволодів транспортним засобом, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди у розмірі 22 540 грн.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що суд апеляційної інстанції в порушення вимог статей 370, 407 КПК України, не ухвалюючи свій вирок, скасував вирок місцевого суду в частині призначеного покарання та призначив ОСОБА_6 покарання, чим вийшов за межі своїх повноважень.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу та просила скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у межах касаційної скарги.
Правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеність винуватості та юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України у касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.
Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито; судове рішення ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи ст. 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; порушено правила підсудності; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на вирок місцевого суду від 28 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просив зазначений вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити покарання ОСОБА_6 : за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначити 7 років позбавлення волі й на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Апеляційний суд, переглянувши кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за апеляційною скаргою прокурора, у порядку, встановленому ст. 405 КПК України, дійшов висновку про часткову обґрунтованість доводів прокурора, наведених у його апеляційній скарзі, скасував вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 у частині призначеного покарання. Проте, не ухвалюючи нового вироку, суд постановив вважати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 і ч. 2 ст. 289 КК України, та призначив йому покарання: за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначив покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднав невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року та постановив вважати ОСОБА_6 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією всього майна, що є його власністю.
За своїм змістом ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України. Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що судом апеляційної інстанції було допущено помилку у формулюванні резолютивної частини ухвали.
Однак колегія суддів приходить до висновку, що зазначене порушення кримінального процесуального закону, на яке указує в касаційній скарзі прокурор, не є тим істотним порушенням в розумінні ст. 412 КПК України, що тягне за собою скасування судового рішення, і не вплинуло на законність і обґрунтованість ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 .
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3