Ухвала
21 вересня 2018 р.

м. Київ
справа № 552/1080/17
провадження № 51-7624ск18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 03 липня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
У касаційній скарзі засуджений та захисник порушують питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 та частин 3, 5 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування вимог та самі вимоги особи, яка подає касаційну скаргу. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
Вимоги про бажане для особи судове рішення касаційної інстанції зазначаються з урахуванням статей 436, 438 вказаного Кодексу.
Проте наведених положень кримінального процесуального закону засудженим та захисником не дотримано. Зокрема, у поданій касаційній скарзі не наведено обґрунтування в аспекті приписів статей 370, 412, 413, 419 КПК України у їх взаємозв`язку допущення судом апеляційної інстанції неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність та таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою обов`язкове скасування ухвали на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Крім того, скарга містить суперечності, оскільки, зазначивши, що її подано на вирок районного суду та ухвалу апеляційного суду, у вимогах до суду касаційної інстанції засуджений та захисник зазначають про необхідність скасування вироку суду першої інстанції. При цьому не наводять мотиви незаконності постановленого вироку та необхідності його скасування на підставах, передбачених ст. 438 КПК України. Наведені протиріччя породжують сумніви щодо того, яке саме судове рішення є предметом оскарження.

Виходячи з цього, зазначена у касаційній скарзі вимога про скасування вироку місцевого суду й призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено рішення, які вправі ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

За правилами ч. 3 ст. 427 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо вказаної обставини.
Також у порушення ч. 5 ст. 427 вказаного Кодексу до касаційної скарги не додані копії судових рішень, які оскаржуються.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_5 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 03 липня 2018 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі неусунення зазначених в ухвалі недоліків в установлений строк, скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3