Справа № 201/8507/18
Провадження № 1-в/201/209/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2018 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання за хворобою за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 21 жовтня 2013 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про його звільнення від відбування покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 21 жовтня 2013 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року.

Так, в обґрунтування поданого клопотання засуджений посилався на те, що вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року він був визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України та засуджений до покарання у виді восьми років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності строком на три роки, із конфіскацією майна, яке є його особистою власністю, а також відповідно до ст. 54 КК України позбавлений дев`ятого рангу державного службовця. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року вирок суду першої інстанції було змінено, дії ОСОБА_3 перекваліфіковано з ч. 1 ст. 191 КК України на ч. 2 ст. 367 КК України, та призначено останньому за ч. 2 ст. 367 КК України і ч. 2 ст. 366 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на три роки, при цьому, ОСОБА_3 у відповідності до ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки, та на нього у відповідності до ст. 76 КК України було покладено ряд обов`язків. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2015 року вищезазначену ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року було скасовано із призначенням нового судового розгляду у суді апеляційної інстанції. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 21 жовтня 2013 року відносно ОСОБА_3 змінено, перекваліфіковано дії останнього з ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України на ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, із звільненням останнього, на підставі ст. 49 КК України, від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, вважаючи ОСОБА_3 засудженим за ч. 5 ст. 191 КК України у вигляді восьми років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на три роки із конфіскацією майна. У зв`язку з тяжким станом здоров`я, заявник просив звільнити його від відбування покарання за вищезазначеними судовими рішеннями, при цьому надав медичну довідку № 4258/11092 від 30 липня 2018 року, яка, на його думку, свідчить про достатність підстав для цього.

Дослідивши клопотання про звільнення від відбування покарання за хворобою, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироку суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно вимог ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, при цьому, частиною другою цієї статті передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання - у разі необхідності вирішення питання, передбаченого зокрема п. 6 частини першої статті 537 КПК України.

Враховуючи вищезазначені вимоги кримінально процесуального закону стосовно підсудності розгляду питань, які виникають під час виконання вироку суду, слід зазначити, що до компетенції Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська не входить вирішення клопотань про звільнення від реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі осіб, які після постановлення вироку захворіли на тяжку хворобу, оскільки ОСОБА_3 не відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції цього місцевого суду та взагалі ще не був направлений для його відбування в установи виконання покарань. В даному випадку, згідно ст.ст. 18, 86, 87, 93 КВК України, місцем відбування покарання у виді позбавлення волі є виправні колонії, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до місця проживання особи до засудження або місця постійного проживання родичів засудженого, куди засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання не пізніше десятиденного строку з дня набрання вироком законної сили або з дня надходження із суду розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили. Таким чином, межі територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська не розповсюджуються на випадки вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, яким особу засуджено до реального відбування покарання у виді позбавлення волі. Крім того, необхідно зазначити, що до клопотання заявника не було долучено жодних документів на підтвердження набрання вироком відносно нього законної сили, в той же час, даним судом не здійснювалось кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , а тому суд позбавлений можливості самостійно перевірити дані факти, вказані у клопотанні останнього. Отже, слід залишити без розгляду подане клопотання засудженого ОСОБА_3 , оскільки питання про звільнення від відбування покарання за хворобою повинно розглядатись іншим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває або буде відбувати покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись, ст. 84 КК України, ст.ст. 18, 86, 87, 93 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання за хворобою за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровськ від 21 жовтня 2013 року, зміненого ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи діб з дня проголошення ухвали суду.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1