Справа № 352/118/18
Провадження № 1-кп/352/116/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000553 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, підприємця, розлученого, перебуваючи у фактичних шлюбних стосунках в якому народилася одна дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаного, депутатом не обирався, українця, громадянина України, судимого 02.12.2013 р. Тисменицьким райсудом за ст. за ст. 164 ч. 1 КК України до 80 год. громадських робіт, покарання відбув повністю, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 164 ч. 2 КК України,-

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_5 , який 02.12.2013 р. був засуджений Тисменицьким райсудом за ст. 164 ч. 1 КК України т а будучи батьком, починаючи з 01.01.2014 р. злісно ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні та сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказаний злочин підсудний вчинив при таких обставинах:

Івано-Франківським міським судом 19.08.2009 р. винесено рішення про стягнення зі ОСОБА_5 , який 02.12.2013 р. був засуджений Тисменицьким райсудом за ст. 164 ч. 1 КК України, аліментів в користь ОСОБА_8 , мешканки АДРЕСА_3 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердому грошовому розмірі по 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У ВДВС Тисменицького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження згідно виконавчого листаІвано-Франківського міського суду від 19.08.2009 за№ 2-4237/2009 про стягнення зі ОСОБА_5 аліментних платежів на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_10 .

У період з 01.01.2014 року по 22.04.2015 року ОСОБА_5 ,не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я на офіційну роботу не влаштовувався, на обліку в Тисменицькому центрі зайнятості, не перебував. Однак, ОСОБА_5 будучи підприємцем та здійснював роботи по виготовленню меблів на території Івано-Франківської області. За виконані роботи ОСОБА_5 отримував грошові кошти, та у порушення ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття, а також ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», виплату аліментів не здійснював.

У подальшому з 23.04.2015 р. по 22.07.2016 р. ОСОБА_5 перебував на військовій службі за призовом на час мобілізації відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». У вказаний період часу ОСОБА_5 отримував грошові кошти в загальній сумі 36151,51 грн., які витрачав на власні потреби та надавав їх своїй співжительці, ухиляючись при цьому від сплати аліментних платежів.

22.07.2016 р. ОСОБА_5 звільнений із військової служби у запас. З вказаного періоду часу по 01.12.2017 р. ОСОБА_5 не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я на офіційну роботу не влаштовувався, на обліку в Тисменицькому центрі зайнятості, не перебував. Однак, ОСОБА_5 здійснював роботи на території Івано-Франківської області. За виконані роботи ОСОБА_5 отримував грошові кошти, та у порушення ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття, а також ст.ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», виплату аліментів не здійснював.

Також ОСОБА_5 проживає з іншою жінкою у громадянському шлюбі, утримує сім`ю та дитину, яка народилась з цією жінкою.

Таким чином, ОСОБА_5 з 01.01.2014 р. по 01.12.2017 р. внаслідок умисної бездіяльності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи ухилитись від сплати аліментів та від утримання неповнолітньої дитини, незважаючи на неодноразові попередження Тисменицького РВДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, систематично і наполегливо не сплачував кошти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_10 , внаслідок чого утворилась заборгованість у загальній сумі 21 150,00 грн.
Крім цього, ОСОБА_5 як батько неповнолітньої дитини- дочки ОСОБА_10 , яка перебуває на його утриманні, не надавав їй необхідних для існування коштів, їжі, одягу, а також не брав участі у її вихованні.

За таких обставин, ОСОБА_5 з 01.01.2014 р. по 01.12.2017 р. ,проживаючи окремо від своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_10 , будучи її батьком по крові, всупереч вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, маючи обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття та в супереч вимог Закону України «Про охорону дитинства», умисно життям дитини не цікавився, вихованням її не займався, з дитиною не спілкувався, матеріально не забезпечував.

Внаслідок своїх неправомірних дій, обвинувачений ОСОБА_5 станом на 01.12.2017 р. допустив заборгованість по аліментних платежах в загальній сумі 21 150,00 грн. (двадцять одна тисяча сто п`ятдесят гривень).

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і дав суду показання про те, що дійсно знаючи про покладене на нього згідно рішення суду зобов`язання по сплаті аліментів в користь ОСОБА_8 на утримання його неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , від проведення сплати аліментів ухилявся, проте мав матеріальну можливість таку сплату здійснювати, оскільки здійснював підприємницьку діяльність в сфері виготовлення меблів за що регулярно отримував грошову винагороду.Просить суд суворо його не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ст. 164 ч. 2 КК України, так як він будучи 02.12.2013 р. засуджений Тисменицьким райсудом за ст. 164 ч. 1 КК України т а являючись батьком, починаючи з 01.01.2014 р. злісно ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні та сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, частково погасив перед потерпілою заборгованість по аліментах.

Окрім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд також враховує і думку потерпілої ОСОБА_8 ,. яка просила суд покарати останнього на власний розсуд, як і те, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, працюючи займається суспільно-корисною працею, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, являється утриманцем однієї малолітньої дитини, щодо якої неправомірних діянь не вчиняв.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу винного, суд вважає доцільним призначити підсудному покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 342-376 КПК України, суд -

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

Речові докази по даному кримінальному провадженні : матеріали виконавчого провадження № 2-4237/2009 від 19.08.2009 р., яке знаходиться при матеріалах даного кримінального провадження повернути Тисменицькому РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, потерпілій та обвинуваченому негайно після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1