АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1535/18 Справа № 214/7141/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001955 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, маючого загальну середню спеціальну освіту, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року, ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, за вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.12.2017 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_6 повторно, в темну пору доби, в період часу з 31 липня 2017 року по 01 серпня 2017 року, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , підійшовши до автомобіля марки «Москвич» 2140 АЗЛК, р/н НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_8 , переслідуючи корисливу мету, скориставшись відсутністю уваги з боку можливих свідків, за допомогою заздалегідь приготовленого знаряддя злочину кухонного ножа, який був при ньому, відчинивши двері автомобіля, отримав доступ до його салону та в подальшому до моторного відсіку автомобіля, звідки таємно викрав акумулятор марки «Аmega 7» 12 V 62 Ah, вартістю 1542,75 грн., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_8 майнового збитку на вказану суму.
Окрім того ОСОБА_6 повторно, 21 серпня 2017 року, в період часу з 10 години 30 хвилин до 11 години 40 хвилин, знаходячись на території Криворізької міської лікарні №2, розташованої на пл. 30-річчя Перемоги, 2 м. Кривого Рога, переслідуючи корисливу мету, скориставшись відсутністю уваги з боку можливих свідків, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ» 2107, р/н НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_9 та за допомогою заздалегідь приготовленого знаряддя злочину кухонного ножа, який був при ньому, відчинив двері автомобіля, забезпечивши собі вільний доступ до його салону, звідки викрав трилітрову пластмасову банку з медом об`ємом 3л, після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, з моторного відсіку вказаного автомобіля таємно викрав акумулятор марки "Иста" Feon car 12 V 55 Ah, вартістю 1019,07 грн., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_9 майнового збитку на вказану суму.
ОСОБА_6 повторно, в темну пору доби, в період часу з 24 серпня 2017 року по 25 серпня 2017 року, знаходячись біля будинку №98, розташованого на вул. Співдружності в м. Кривого Розі, переслідуючи корисливу мету, скориставшись відсутністю уваги з боку можливих свідків, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ» 2103, р/н НОМЕР_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_10 та шляхом віджиму, за допомогою викрутки, вітрового скла водійської двері автомобіля забезпечив собі вільний доступ до його салону та в подальшому до моторного відсіку автомобіля, звідки таємно викрав акумулятор марки «Иста» 6 ст. 12 V 60 Ah, вартістю 1013 грн., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_10 майнового збитку на вказану суму.
Окрім того, ОСОБА_6 повторно, в темну пору доби, в період часу з 03 вересня 2017 року по 04 вересня 2017 року, знаходячись біля будинку №16, розташованому на вул. Покровській м. Кривого Рога , переслідуючи корисливу мету, скориставшись відсутністю уваги з боку можливих свідків, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ» 2106, р/н НОМЕР_4 , який перебував у користуванні ОСОБА_11 та шляхом віджиму, за допомогою викрутки, вітрового скла водійської двері автомобіля, забезпечив собі вільний доступ до його салону та в подальшому до моторного відсіку автомобіля, звідки таємно викрав акумулятор марки «Иста» 12 V 60 Ah, вартістю 1097,46 грн., після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши ОСОБА_11 майнового збитку на вказану суму.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначення покарання, просить пом`якшити покарання.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений посилається на те, що при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано визнання ним вини у вчиненому злочині. Вказує, що раніше був засуджений вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.11.2017 року до покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі. Просить застосувати до нього положення ч. 4 ст.70 КК України, шляхом поглинення більш м`якого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці.
Під час апеляційного перегляду обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив відмовити в її задоволенні.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволення з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації злочину не оспорюються сторонами, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з вимогами статей 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встанволених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи з положень статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який є особою, раніше судимою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Врахував обставини, які пом`якшують покарання винного щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Належним чином оцінивши зазначені обставини у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано та з дотриманням вимог закону призначив покарання у виді позбавлення волі за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, з чим колегія суддів погоджується зважаючи на те, що це покарання відповідає вимогам закону, є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необхідності призначення йому покарання, більш м`якого, не обґрунтовані, зважаючи на наступне.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, при вирішення питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
Суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального закону щодо остаточного призначення покарання.
Під час апеляційного провадження не встановлено обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 та одночасно настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для призначення цьому обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж ухвалено вироком суду першої інстанції. Враховуючи характер вчиненого злочину, а також дані про особу обвинуваченого та інші обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого та досягнення інших цілей покарання не можливо без ізоляції ОСОБА_6 від суспільства, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі, обравши достатній строк такого покарання в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність, яке слід вважати законним та обґрунтованим, правильно застосувавши ч.4 ст.70 КК України. Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вважає доводи апеляційної скарги слушними, тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року залишити без задоволення.

Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року щодо ОСОБА_6 , засудженого за ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4