Справа № 339/352/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2018 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за кримінальним провадженням № 0000443 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо- спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше не судимого
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 25.07.2017 року близько 15.00 год. спільно із особою 1, справи щодо якого перебуває на розгляді в суді, на автомобілі таксі приїхали до будинку по місцю проживання ОСОБА_5 , що в АДРЕСА_2 . Зайшовши на територію подвір`я, ОСОБА_3 та особа 1, почали кликати ОСОБА_5 , щоб останній відчинив вхідні двері житлового будинку та вийшов до них. При цьому, словесно погрожували, що у випадку, як потерпілий не вийде до них, вони застосують фізичну силу для того, щоб проникнути в житло та щодо нього. Однак, ОСОБА_5 вхідні двері житлового будинку не відчинив, а тому ОСОБА_3 та особа 1 вирішили незаконно проникнути до житлового будинку в якому проживає ОСОБА_5 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла, ОСОБА_3 спільно із особою 1 25.07.2017 року біля 15.00 год, без згоди власника та всупереч волі законного володільця домогосподарства, а саме ОСОБА_5 , за допомогою металічного прута, який вони знайшли на території подвір`я, шляхом віджиму, виламали вхідні двері та відчинивши їх, всупереч волі ОСОБА_5 , який протягом останніх 20-ти років проживає у вказаному будинку, незаконно проникли в середину даного житла, де знаходились ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла із погрозою застосування насильства.
Під час судового розгляду 31.05.2018 року в даному кримінальному провадженні між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення відповідно до вимог ч.1 ст. 468, ст.471 КПК України.
Згідно даної угоди ОСОБА_5 та ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 162 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за ч.2 ст.162 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні прокурор просив постановити вирок, яким затвердити вказану угоду і призначити обвинуваченому покарання, узгоджене між потерпілим і обвинуваченим в угоді про примирення.
ОСОБА_3 зазначив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті її затвердження та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю .
Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення та просив затвердити зазначену угоду.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільною, кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст. 162 КК України є правильною.

Обвинувачений розуміє, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є: обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст. 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України.
А для потерпілого - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов"язаний довести кожну обставину, інкримінованого ОСОБА_3 злочину, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявка клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому ОСОБА_3 роз"яснено і є зрозумілими.
У разі невиконання угоди про примирення потерпілий відповідно до ст. 476 КПК України має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 ч.2 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.2 ст. 162 КК України, яке, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості.
Суд вважає, що узгоджене обвинуваченому покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків), відсутності обставин, що його обтяжують та даних про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають підстави для застосування відносно ОСОБА_3 ст.69 КК України та призначення йому покарання іншого, більш м`якого, не зазначеного в санкції ч.2 ст.162 КК у виді штрафу в розмірі 1700 грн., яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Судом перевірено, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України.
Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права та інтереси сторін, або інших осіб, відсутні підстави вважати, що обвинувачений не виконає взяті на себе зобов`язання, а тому угода підлягає затвердженню судом.
Керуючись ст.314,370,373,374,469,471,474-475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 31 травня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000443.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 162 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехіський міський суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення :
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; не роз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.6, 7 ст. 474 КПК України;
- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1