Справа № 638/5045/15-к
Провадження № 1-кс/638/2118/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного
для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу,
у вигляді тримання під вартою

30 травня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону капітана юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000210 від 15 серпня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , стрільця 2 відділення 2 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2018 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону капітана юстиції ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Одночасно прокурор звернулась до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_4 ., запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем строкової військової служби та проходячи службу на посаді стрільця 2 відділення 2 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 2, 12 Закону України «Про Національну гвардію України», діючи в умовах особливого періоду, з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без поважних на те причин, 05 серпня 2014 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , та станом на 23 грудня 2014 року до місця служби військової частини НОМЕР_1 не повернувся, а вільний час, що з`явився у зв`язку із відсутністю на військовій службі, використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків по військовій службі, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних на те причин тривалістю понад один місяць.

В ході досудового розслідування направлено доручення до ГУНП України в Донецькій області, в якому доручено оперативному підрозділу в порядку ст. ст. 40, 41 КПК України, встановити місце знаходження ОСОБА_4 . В ході виконання доручення, оперативним працівником ГУНП України в Донецькій області місце фактичного знаходження ОСОБА_4 встановити не вдалося.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме, що відповідно до ст.ст. 280, 281 КПК України є підставою для оголошення його розшуку та зупинення досудового розслідування.

Враховуючи, що під час досудового розслідування місце знаходження підозрюваного ОСОБА_4 невідоме, останнього оголошено у розшук 23 грудня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

З врахуванням викладеного вище, рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права й свободи підозрюваного, відповідає характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Враховуючи зазначені вище обставини, слідчий суддя вважає, що застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить запобіганню ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 189-191 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону капітана юстиції ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , стрільця 2 відділення 2 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії ухвали 12 місяців - до 30 травня 2019 року.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законної сили з моменту приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення п`яти місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; відкликання ухвали прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1