Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/529/18
Провадження № 1-кп/480/182/18
ВИРОК
Іменем України
02 травня 2018 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 березня 2018 року за № 0000151 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченко Шахтарського району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

встановив:

08 березня 2018 року з 21 години 00 хвилин до 09 години 00 хвилин 09 березня 2018 року на службу по охороні громадського порядку на відрізку автодороги «Миколаїв-Одеса-Новоазовськ» заступив екіпаж «Корвет-0502» в складі поліцейського роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_6 , а також інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_7 . У зв`язку з цим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до примітки до ст. 364 КК України є службовими особами.
Під час несення служби 08 березня 2018 року приблизно о 23 годині 20 хвилин у районі с. Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області екіпажем «Корвет-0502» було зупинено автомобіль марки «ВАЗ 2108», державний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_4 .
Водій ОСОБА_4 на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - відмовився та, з метою уникнення відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, запропонував екіпажу «Корвет-0502» в складі поліцейського роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_6 , інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_7 , надати ним неправомірну вигоду в сумі 4000 гривень за не складання відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК України - пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою, в інтересах того, хто пропонує будь-якої дії з використанням влади чи службового становища..

05 квітня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000151 між начальником Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України.

ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 має понести за вчинення злочину, а саме: штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Так, злочин у вчиненні якого ОСОБА_8 визнав свою вину, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання, а тому істотно знижують ступінь тяжкості злочину, а саме: щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також особи ОСОБА_4 .

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 повністю усвідомлюють зміст угоди про визнання винуватості, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні слід залишити у матеріалах кримінального провадження.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні № 0000151, 05 квітня 2018 року, між начальником Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні: інформаційний диск з відеозаписом з грудної камери відеоспостереження, виданий Управлінням патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

02.05.2018