АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/453/18 Справа № 702/522/17 Категорія: ч.2 ст.187 КК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_10 на вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 20 березня 2018 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с.Олександрівка Жашківського району Черкаської області,

громадянина України, місце державної реєстрації:

АДРЕСА_1 , фактичне

місце проживання:

АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.187 КК України на підставі ч.1 ст.69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, згідно ст.98 КК України без конфіскації майна.

Керуючись ст.ст.75-76 КК України обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі звільнено з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку, з урахуванням вимог ст.104 КК України, тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

1. Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

2. Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3. Не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не було заявлено.

Питання речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішено згідно вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26.12.2017 року у справі №702/663/17 (провадження №1-кп/702/87/17) про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_8 не застосовувались.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_8 , 11 липня 2016 року, близько 02 години 00 хвилин, за попередньою змовою із ОСОБА_11 , знаходячись в парку по вул. Леніна смт. Цибулів Монастирищенського району Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, вчинили напад на ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і застосовуючи насильство, яке є небезпечним для здоров`я неповнолітнього, що виразилось в умисному нанесенні ряду ударів руками та ногами в область голови та тулубу, спричинили неповнолітньому ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синців лиця, забійних ран, саден обох губ, синців спини, які згідно висновку експерта Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №05-7-01/730 від 22 липня 2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого відкрито та незаконно заволоділи мобільним телефоном марки «Bravis Biz» IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 20 липня 2016 року становить 1282,50 грн., SІМ-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 20 липня 2016 року становить 25,00 грн., SІМ-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 20 липня 2016 року становить 25,00 грн., картою пам`яті micro SD 4 Gb, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 20 липня 2016 року становить 76,00 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 1408,50 грн..

Суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26 грудня 2017 року ОСОБА_11 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, йому призначене покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Прокурором, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції подано апеляційну скаргу в якій він, не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, просить вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 20 березня 2018 року, стосовно ОСОБА_8 за ст.187 ч.2 КК України скасувати через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Також просить повторно дослідити письмові докази по справі та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим за ст.187 ч.2 КК України і призначити покарання за цією статтею із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст.98 КК України не призначати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, без застосування положень ст.ст.75, 104 КК України. Просить формулювання обвинувачення, доведеного судом першої інстанції, змінити, виключивши слово «із ОСОБА_11 », матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, та зазначити замість цього «із особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження». В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвалюючи оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_8 суд першої інстанції недостатньо врахував ступінь тяжкості та обставини вчиненого ним злочину, рівень його суспільної небезпечності, внаслідок чого прийшов до помилкового, на думку апелянта, переконання про те, що призначене ОСОБА_8 покарання буде цілком достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Також, оскаржуваний вирок не містить обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України, а також об`єктивних даних, на підставі яких суд дійшов такого висновку. Виключно обставини, які пом`якшують покарання, не свідчать про можливість виправлення засудженого без його відбування. Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду про звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням є явно несправедливим через м`якість та немотивованим.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції з вказаних у ній мотивів, думки обвинуваченого ОСОБА_8 , його адвоката ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_9 які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши та оголосивши характеризуючи дані, перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції підлягає до часткового задоволення, а вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 20 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 до зміни з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненим за попередньою змовою групою осіб та кваліфікація його дій за ч.2 ст.187 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину будучи неповнолітнім, відношення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, засудження ним власної поведінки в судовому засіданні в суді першої інстанції, те, що злочином не завдано тяжких наслідків, він раніше не судимий, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позицію потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі, висновок досудової доповіді органу пробації стосовно неповнолітнього обвинуваченого про те, що виправлення неповнолітнього можливе без ізоляції від суспільства, та вважав їх такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому з їх урахуванням, а також з урахуванням особи обвинуваченого, місцевий суд, вірно, на думку апеляційної інстанції, вважав за можливе при призначенні основного покарання за ч.2 ст. 187 КК України застосувати положення ч.1 ст.69 КК України та призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, звільнивши ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, призначивши йому іспитовий строк, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, без конфіскації майна згідно вимог ст.98 КК України.

Призначене покарання відповідає вимогам ст.65 КК України і є достатнім для перевиховання обвинуваченого, а тому апеляція прокурора про збільшення міри покарання, як того просить прокурор до задоволення не підлягає.

Разом з тим, апеляційна скарга прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_10 підлягає до задоволення в частині виключення з мотивувальної частини вироку місцевого суду формулювання «із ОСОБА_11 », оскільки матеріали щодо ОСОБА_11 виділено в окреме провадження та вина ОСОБА_11 не доведена вироком суді від 20.03.2018 року, то необхідно зазначити у формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 , як скоєння злочину за попередньою змовою із особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 20 березня 2018 року, яким ОСОБА_8 , визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.187 КК України змінити.

Виключити з вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 20 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 слово «із ОСОБА_11 », матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, та зазначити замість цього «із особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження».

В решті вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 20 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий :

Судді :