Номер провадження: 11-кп/785/306/18
Номер справи місцевого суду: 502/764/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 18.01.2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської обл., гр-на України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого Кілійським районним судом Одеської області:

- 09.10.1997 р. за ст. 17, 141 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 10.07.2002 р. за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч.3, ч. 1 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі,

- 02.12.2008 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

- 26.10.2010 року за ч.1 ст. 308, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, покарання відбуте 27.11.2013 року,

визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кілія, Одеської обл., гр-на України, освіта середня, неодруженого, не працюючого , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , проживаючого АДРЕСА_3 , раніше судимого :

- 23.06.2005 р. Кілійським районним судом Одеської обл., за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, від відбування покарання звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

- 21.02.2006 р. Голосіївським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2 , ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 08.10.2014 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 308, ч.2 ст. 309, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, від відбування покарання звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.309 КК України та йому призначено покарання:

- за ч.3 ст. 185 КК України - 5 (п`ять ) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_10 призначено покарання за сукупністю злочинів 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за правилами сукупності вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання, призначеного вироком Татарбунарського районного суду Одеської області від 08.10.2014 року, обвинуваченому ОСОБА_10 призначено остаточне покарання 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кілія Одеської області, гр-на України, освіта вища, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого в АДРЕСА_5 , раніше судимого :

- 28.09.2011 р. Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі , від відбування якого звільнений на підставі ст.. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців:

- 28.09.2012 р. Ізмаїльським міським судом за ч. 2 ст. 186, ч.2, 3 ст. 185 , із застосуванням ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, від відбування якого звільнений на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.08.2014 року відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»;

визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів, запобіжних заходів та судових витрат.

встановив:

Оскаржуваним вироком ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 визнані винними у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

21 лютого 2015 року, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна із корисливих мотивів, через огорожу проник на територію двору АДРЕСА_6 , де через незачинені двері проник до підсобного приміщення, звідки таємно викрав металеві вироби загальною масою 188 кг вартістю 2 грн. за 1 кг. загальною вартістю 376 грн., тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду в зазначеному розмірі.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням в приміщення, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

В період з 08 до 15 березня 2015 року, більш точної дати не встановлено, приблизно о 19-00 годині, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вступивши між собою в попередню змову, з метою таємного викрадення чужого майна з корисливих мотивів, через огорожу проникли на територію двору житлового будинку по АДРЕСА_7 , після чого, шляхом зняття скла з вхідних дверей, ОСОБА_10 проник до приміщення будинку, де демонтував піч, від`єднавши від неї чавунну плиту вартістю 630 грн., двоє пічних дверцят вартістю 630 грн. кожні на суму 1260 грн., чавунну колосникову решітку вартістю 140 грн., які передав через віконний отвір ОСОБА_9 , після чого розпорядилися з викраденим на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2030,00 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням в житло, а обвинуваченим ОСОБА_9 і за ознакою повторності, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

08 серпня 2015 року ОСОБА_10 з метою придбання наркотичного засобу прибув в м. Ізмаїл Одеської області, де у невстановленої досудовим розслідуванням особи придбав особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою у висушеному стані 0,489 гр., включений в список № 1 таблиці № 1 «Переліку наркотичних засобів , психотропних речовин і прекурсорів» , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року та Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 р. № 1890 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», обіг якого заборонено. Зазначений наркотичний засіб ОСОБА_10 зберігав при собі та на громадському транспорті в той же день перевіз в м. Кілія Одеської області.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив незаконні придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 309 КК України.
08 листопада 2015 року , приблизно о 19 годині, ОСОБА_10 з метою таємного викрадення чужого майна із корисливих мотивів, через паркан проник на територію двору Кілійської районної лабораторії ветеринарної медицини, розташованої по вул. Першотравнева, 77 в м. Кілія Одеської області, де шляхом зламу дверей на замку проник в приміщення лабораторії , звідки таємно викрав холодильник марки «Хорос» вартістю 1969 грн., електричний млин марки «ЕМ 100» вартістю 1491,87 грн., лабораторні ваги марки «СВА 1500» вартістю 2750,00 грн., електричний чайник марки «Маестро» вартістю 162 грн., чим спричинив своїми діями Кілійській ветеринарній лабораторії матеріальну шкоду на загальну суму 6372,87 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням в житло, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

12 листопада 2015 року, в денний час, ОСОБА_10 з метою таємного викрадення чужого майна із корисливих мотивів , шляхом зняття віконного скла на веранді будинку АДРЕСА_8 , проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав пилосос марки «Самсунг» вартістю 900,00 грн., конвектор марки «Термія» вартістю 800 грн., косметичку вартістю 10 грн., цифровий фотоапарат марки «Соні» вартістю 2500 грн. з флеш накопичувачем вартістю 100 грн., флеш - накопичувач на 8 ГБ вартістю 100 грн., флеш накопичувач на 32 ГБ вартістю 250 грн., 4 акумуляторні батареї на загальну суму 240 грн., фен марки «Астор» вартістю 90 грн., фен марки «Філіпс» вартістю 140 грн., срібні сережки вартістю 600 грн., срібний ланцюжок вартістю 200 грн., нетбук вартістю 600 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 6530,00 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням в житло, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

В ніч на 29 листопада 2015 року ОСОБА_10 з метою таємного викрадення чужого майна із корисливих мотивів, шляхом розбиття віконного скла та зламу метало пластикового вікна принук до приміщень житлового будинку АДРЕСА_9 , звідки таємно викрав пилосос вартістю 1000,00 грн., праску вартістю 250 грн., витяжку вартістю 800,00 грн., духовку вартістю 200,00 грн., 3 керамічні банки загальною вартістю 150,00 грн., кухлик із нержавіючої сталі зі скляною кришкою вартістю 100,00 грн., набір жаростійких скляних каструль вартістю 300 грн., пароварка вартістю 500 грн., набір емальованих каструль вартістю 700 грн., набір тарілок вартістю 400 грн., 3 кг. свинини вартістю 200 грн., каструлю із нержавіючої сталі об`ємом 2 літра вартістю 70 грн., покривало вартістю 600,00 грн., скатертину вартістю 60 грн., 6 кришталевих бокалів та кухоль вартістю 600,00 грн., 4 кришталеві оселедниці загальною вартістю 400 грн., кришталеву вазу вартістю 250 грн., кришталеву туру вартістю 300 грн., кришталеву цукерницю вартістю 100 грн., 4 кришталеві салатниці загальною вартістю 350 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 7400 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням в житло, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

03 грудня 2015 року , в період часу з 7 до 19 години ОСОБА_10 з метою таємного викрадення чужого майна із корисливих мотивів, шляхом розбиття віконного скла проник до житлового будинку АДРЕСА_10 , звідки таємно викрав телевізор марки «Самсунг» вартістю 2500 грн., конвектор вартістю 1500 грн., фен та прибор для вирівнювання волосся загальною вартістю 800 грн., мобільний телефон марки «Самсунг» вартістю 500 грн., телефон оператора «Інтертелеком» вартістю 200 грн., гроші в сумі 5.000,00 грн., флеш-накопичувач об`ємом 16 ГБ вартістю 120 грн., флеш накопичувач об`ємом 8 ГБ вартістю 80 грн., гелі « Ейвон» вартістю 65 грн. та 40 грн., пральний порошок «Гала» вартістю 15 грн. , шампунь «Ейвон» вартістю 55 грн., набір для гоління «Ейвон» вартістю 80 грн., дорожню сумку вартістю 250 грн.,, покривало вартістю 50 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 11255 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням в житло, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

10 грудня 2015 року, в період часу з 23 год. до 24 год. ОСОБА_9 з метою таємного викрадення чужого майна із корисливих мотивів, через огорожу проник на територію двору житлового будинку АДРЕСА_11 , де проник до господарських приміщень, звідки таємно викрав 8 курей вартістю 140 грн. кожна, чим спричинив потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 1120 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням в житло, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

15 грудня 2015 року приблизно о 15 годині 45 хв. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вступивши між собою в попередню змову, з метою таємного викрадення чужого майна із корисливих мотивів, через незачинені двері проникли до житлового будинку АДРЕСА_12 , звідки таємно викрали куртку чоловічу вартістю 350 грн., тюнер вартістю 350 грн., гроші в сумі 1200 грн., глюкометр вартістю 279 грн., чим спричинили потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 2179,00 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням в житло, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

В ніч на 30 грудня 2015 року ОСОБА_10 з метою таємного викрадення чужого майна із корисливих мотивів, шляхом розбиття віконного скла проник в приміщення житлового будинку АДРЕСА_13 , де з приміщення комори таємно викрав газовий балон з газом загальною вартістю 700 грн., 80 кг. картоплі вартістю 7 грн. за 1 кг. на суму 540 грн., 5 кг. рису вартістю по 18 грн. за 1 кг. на суму 90 грн., 3 кг. квасолі вартістю 25 кг. за 1 кг. на суму 75 грн., 10 кг. яблук вартістю 7 грн. за 1 кг. на суму 70 грн., 3 літрові банки вишневого варення вартістю 30 грн. за 1 банку на суму 90 грн., 30 півлітрових банок малинового варення вартістю 30 грн. за 1 банку загальною вартістю 900 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 2465 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням в житло, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України

31 грудня 2015 року , в період часу з 23 до 24 год., ОСОБА_9 з метою таємного викрадення чужого майна із корисливих мотивів , через огорожу проник на територію двору будинку АДРЕСА_14 , звідки таємно викрав 5 курей вартістю 140 грн. кожна, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_19 матеріальну шкоду на загальну суму 700,00 грн.,

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням в приміщення, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

03 лютого 2016 року в період часу з 10 до 16 години ОСОБА_10 з метою таємного викрадення чужого майна із корисливих мотивів , шляхом розбиття скла на вхідних дверях проник до житлового будинку АДРЕСА_9 , звідки таємно викрав тюнер супутникової антени вартістю 500 грн., 5 кг. грецьких горіхів вартістю 20 грн. за 1 кг. на суму 100 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_20 матеріальну шкоду на загальну суму 600 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням в житло, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

04 лютого 2016 року, в період час з 08 год. 45 хв. до 13 год. 00 хв. ОСОБА_10 з метою таємного викрадення чужого майна із корисливих мотивів, через незачинене вікно проник в приміщення житлового будинку АДРЕСА_13 , звідки таємно викрав ноутбук марки «Леново Б 570 е» вартістю 5644 грн., ноутбук марки «Делл інспайрон Н 5110» вартістю 5600 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_21 матеріальну шкоду на загальну суму 11.244,00 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням в житло, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

На початку лютого 2016 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вступивши між собою в попередню змову, з метою таємного викрадення чужого майна із корисливих мотивів, шляхом розбиття віконного скла проникли в приміщення гаражу та житлового будинку АДРЕСА_15 , звідки таємно викрали 140 кг. зерна пшениці на суму 600 грн. , двигун автомобіля марки ВАЗ 2105 вартістю 3.500 грн., 2 двигуна мотоциклів марки «ЯВА-350» вартістю 2.000 грн. кожний на суму 4.000 грн., двигун мотоцикла марки «Восход 3М» вартістю 1.000 грн., казан чавунний об`ємом 5 літрів вартістю 350 грн. казан чавунний об`ємом 2 літра вартістю 200 грн., казан чавунний об`ємом 1,5 літра вартістю 150 грн., духовку електричну вартістю 200 грн., духовку електричну марки «Сатурн» вартістю 500 грн., телевізор марки «Самсунг» вартістю 500 грн., килим розміром 3х2 м. вартістю 1.000 грн., палас розміром 4х2 м. вартістю 1.000 грн., палас розміром 4х2 м. вартістю 1.000 грн., 2 газових балона вартістю по 250 грн. на суму 500 грн., холодильник 2-х камерний марки «Самсунг» вартістю 3.000 грн., задню підвіску автомобіля «Ауді-80» вартістю 1.000 грн. , задню підвіску автомобіля «Фольксваген Гольф» вартістю 1.000 грн. , 2 колеса в збірці мотоцикла марки «ІЖ» та «Ява» на суму 2.000 грн. , 2 корпуси двигунів мотоциклів марок «Іж» та «Ява» вартістю по 300 грн. на суму 600 грн., 100 кг. арматури на суму 200 грн., чим спричинили потерпілій ОСОБА_22 матеріальну шкоду на загальну суму 22.300,00 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням в житло, - тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

На зазначений вирок подані апеляційні скарги прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, просить призначити йому більш м`яке покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, посилаючись на те, що при призначенні покарання суд не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме, його з`явлення зі знанням, щиросердечне розкаяння, активне сприяння слідству, а також не врахував що він хворіє туберкульозом.

В апеляційній скарзі прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_23 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, просить скасувати вирок Кілійського районного суд Одеської області від 18.01.2017 року стосовно ОСОБА_7 та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3.ст.185 КК України з призначенням йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, відповідно до положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , невірно застосував закон України про кримінальну відповідальність, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням не поклав на нього обов`язків, передбачених ст.76 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.11.2017 року вирок Кілійського районного суду Одеської області від 18.01.2017 року щодо обвинуваченого ОСОБА_10 за апеляційною скаргою прокурора був залишений без змін.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 20.03.2018 року вирок Кілійського районного суду Одеської області від 18.01.2017 року щодо обвинуваченого ОСОБА_9 за його апеляційною скаргою був залишений без змін.

Ухвалами Апеляційного суду Одеської області від 22.06.2017 року та від 21.11.2017 року в зв`язку з систематичною неявкою обвинуваченого ОСОБА_7 у судові засідання, останній був оголошений у розшук, а також наданий дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його доставки в судове засідання.

18.06.2018 року обвинувачений ОСОБА_7 був затриманий та доставлений до Апеляційного суду Одеської області.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.06.2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 18.01.2017 року щодо ОСОБА_7 було відновлено, а до ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора в частині апеляційних вимог щодо ОСОБА_7 та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_7 який залишив вирішення питання щодо задоволення апеляційних вимог на розсуд суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність його кваліфікації в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Оскільки ухвалами Апеляційного суду Одеської області від 21.11.2017 року та від 20.03.2018 року вирішені питання щодо апеляційних вимог прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , а також прокурора та обвинуваченого ОСОБА_9 щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу прокурора лише в частині апеляційних вимог про перегляд оскаржуваного вироку щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність, призначив ОСОБА_7 покарання, яке цілком відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, а також дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, внаслідок чого звільнив його від відбування покарання згідно з положеннями ст.75 КК України.

Разом з цим, у відповідності до ч.1 ст.76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

З оскаржуваного вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 та звільненні від його відбування з випробуванням вищевказані вимоги Закону дотримані не в повному обсязі.

Так, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції відступив від приписів ст.76 КК України та не поклав на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, що свідчить про незастосування закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, серед іншого, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.420 КПК України, в разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, оскаржуваний вирок в частині призначення покарання ОСОБА_7 скасувати та постановити в цій частині новий вирок.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 532, КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 18.01.2017 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_10 засуджено за ч.3 ст.185 та ч.2 ст.309 КК України, ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.185 КК України, - скасувати в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Постановити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України, не період іспитового строку покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4