ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-кп/819/11/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п.13, ч.2 с. 115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2018 р.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі :

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

Захисника ОСОБА_7

Обвинуваченого ОСОБА_8

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0000136 від 23.04.2017 за апеляційними скаргами прокурора та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2018 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 15.07.2011 року Дніпровським районним судом м. Херсона за ч. 1 ст. 115, ч.2 ст.186 КК України, звільненого 08.07.2015 року за відбуттям строку покарання,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим в пред`явленому обвинуваченні по п.13 ч.2 ст. 115 КК України та призначено покарання 14 років 6 місяців позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 залишено тримання під вартою.

Строк покарання ухвалено рахувати з моменту затримання з 23.04.2017 р., зараховано ОСОБА_8 в рахунок відбутого покарання строк перебування під вартою з 23.04.2017 р. по 21.06.2017 р. із розрахунку 1 день перебування під вартою за 2 дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні 22667,73 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини і правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Так, суд не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення дані про особу винного та обставини, що обтяжують покарання. Згідно матеріалів провадження ОСОБА_8 характеризується негативно, раніше судимий. Судимість не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи, який відноситься до категорії особливо тяжких.

Просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок яким призначити покарання за п.13 ч.2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді довічного позбавлення волі.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок яким призначити покарання за п.13 ч.2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_8 будучи засудженим 15.07.2011 Дніпровським районним судом м. Херсона за ч.1 ст.115 (умисне вбивство), ч.2 ст.186 КК України на 7 років позбавлення волі, судимість не знята та не погашена, знову вчинив умисне вбивство.

Так, він 23.04.2017 у період часу з 02.00 год. До 08.15 год., знаходячись разом зі своєю знайомою ОСОБА_10 у парку «Херсонська фортеця», біля кіноконцертного залу «Ювілейний», який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 11, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння переслідуючи умисел, направлений на протиправне позбавлення життя особи усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_10 вчинив умисне вбивство, нанісши останній рукою декілька ударів в область обличчя, а потім за допомогою кухонного ножа, наніс не менше 37 ударів в область грудної клітини та шиї потерпілої, в результаті чого спричинив останній тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від яких наступила смерть.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про задоволення апеляційних скарг, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої, вислухавши покази обвинуваченого ОСОБА_8 , дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши в судових дебатах аналогічні прохання сторін, останнє слово обвинуваченого, який вину свою визнав повністю і щиросердно покаявся, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується ретельно дослідженими в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, та є обґрунтованим і з цим висновком щодо фактичних обставин справи, погоджується суд апеляційного інстанції, а саме те, що ОСОБА_8 23.04.2017 у період часу з 02.00 год. До 08.15 год., знаходячись разом зі своєю знайомою ОСОБА_10 у парку «Херсонська фортеця», біля кіноконцертного залу «Ювілейний», який розташований за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, 11, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння переслідуючи умисел, направлений на протиправне позбавлення життя особи усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_10 вичинив умисне вбивство, нанісши останній рукою декілька ударів в область обличчя, а потім за допомогою кухонного ножа, наніс не менше 37 ударів в область грудної клітини та шиї потерпілої, в результаті чого спричинив останній тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від яких наступила смерть.

Кримінальне правопорушення, яке скоїв ОСОБА_8 за п.13 ч.2 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, кваліфіковано правильно та його винуватість жодною стороною кримінального провадження не оспорюються, а тому, апеляційним судом, відповідно до ст.404 КПК України, не переглядаються.

Посилання прокурора та потерпілої на те, що призначена міра покарання явно не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого є обґрунтованими.

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України та призначаючи покарання, не врахував загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Як убачається зі змісту вироку суду першої інстанції, обираючи покарання ОСОБА_8 , суд виходив з наступного.

Так, у відповідності до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Санкцією ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк під десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді 14 років 6 місяців позбавлення волі, суд першої інстанції в повній мірі не врахував тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного, інші важливі обставини справи, та прийшов до хибного висновку про можливість призначення вищевказаного покарання.

Зокрема, судом не враховано: ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, який відноситься за класифікацією кримінального закону до особливо тяжкого злочину; його незадовільну характеристику, як про це зазначено в оскарженому вироку; а також характер, спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень; нанесення потерпілій великої кількості, не менше 37 ударів ножем в життєве важливі органи.

Посилання у вироку на визнання обвинуваченим своєї вини, щиросердне каяття та сприяння слідству є формальним і фактично не враховує незворотні наслідки злочину.

Отже, колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, останній раз 15.07.2011 року Дніпровським районним судом м. Херсона за ч. 1 ст. 115, ч.2 ст.186 КК України, був звільнений 08.07.2015 року з місць позбавлення волі та належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п.13 ч.2 ст. 115 КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Тобто, будучи раніше судимим за вчинення умисного вбивства знову вчинив вбивство перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, нанісши потерпілій ОСОБА_10 37 ударів ножем, то останній є особою, яка становить підвищену небезпеку для суспільства.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів дійшла висновку про те, що вирок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим, оскільки завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті; ігнорування судом аргументів сторін є грубим порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому вирок щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню у зв`язку з необхідністю посилення покарання через порушення ст. 419 КПК та призначення покарання, яке за своїм видом є явно несправедливим, невідповідним ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі засудженого, внаслідок м`якості.

Так, відповідно до ст. 3 Конституції України життя людини є найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити її життя. Тому охорона життя людини найважливіше завдання кримінального права. Серед злочинів проти особи вбивство становить особливу небезпеку.

Враховуючи вищезазначені норми закону та обставини справи, а також думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому виключно суворе покарання, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 є занадто м`яким, а отже підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, у зв`язку із неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин колегія суддів вважає, що вирок судом постановлений з істотним порушенням вимог кримінального закону, він підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, яким необхідно привести призначення покарання ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення відповідно до вимог кримінального закону, та визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України, за обставин, які встановлені під час розгляду справи в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої у кримінальному провадженню підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2018 року відносно ОСОБА_8 , скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання за п.13 ч.2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній установі закритого типу.

Строк покарання відраховувати з дня затримання 23.04.2017 року в ході виконання вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції, ва засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення..

Судді : (підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

Суддя Херсонського апеляційного суду ОСОБА_2