Справа № 216/8506/15-к
Провадження 1-кс/216/3507/18
УХВАЛА
про скасування арешту майна

06 вересня 2018 року

Слідчий суддя Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, в прядку статті 174 КПК України у кримінальному провадженні № 0003034 від 19.08.2013 року.
В обгрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 з забороною розпоряджатися будь - яким чином, до закінчення досудового розслідування та судового провадження.
Підставою для винесення ухвали про арешт нерухомого майна були ті обставини, що в провадженні слідчого перебувала кримінальна справа, згідно якої невідомі особи шляхом шахрайства заволоділи вказаною квартирою, яка належала на праві власності ОСОБА_4 , чим останньому було завдано матеріальну шкоду в значному розмірі, в подальшому ця квартира була відчуджена ОСОБА_3 .
На сьогоднішній день ОСОБА_3 немає ніякого правового статусу у кримінальному провадженні (підозрюваний, обвинувачений, потерпілий), він є законним власником нерухомого майна, щодо нього відсутнє будь-яке провадження, у тому числі стосовно вказаної квартири. Відповідно збереження арешту його майна в подальшому буде необгрунтованим та буде порушувати його законні права, як власника нерухомого майна, на володіння, користування, розпорядження своєю власністю, а тому цілком можливо ставити питання про скасування арешту вказаного нерухомого майна.
У зв`язку з тим, що в застосуванні арешту квартири відпала потреба, на підставі викладеного, керуючись статтею 174 КПК України, заявник просив суд скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року.
Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 в судовому засіданні надав суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні, оскільки арешт на квартиру не скасовано.
Слідчий та прокурор правом на участь у судове засідання не скористались, в судове засідання не з`явились.
Суд, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, що представлені в обґрунтування клопотання, прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Так, згідно ст.174 КПК України зазначено коло осіб які мають право заявити клопотання про скасування арешту майна. Серед вказаних осіб зазначені законний представник, власник майна або інший володілець.
У відповідності до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб».
У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З матеріалів клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 з забороною розпоряджатися будь - яким чином, до закінчення досудового розслідування та судового провадження.
Судом встановлено, що в ході досудового розслідування було проведено всі необхідні слідчі дії, тому на теперішній час відпала потреба у застосуванні арешту майна, оскільки на сьогоднішній день ОСОБА_3 немає ніякого правового статусу у кримінальному провадженні (підозрюваний, обвинувачений, потерпілий), він є законним власником нерухомого майна, щодо нього відсутнє будь-яке провадження, у тому числі стосовно вказаної квартири.
Європейський Суд з прав людини у справі "Свято-Михайлівської парафії проти України" (заява №77703/01) від 14 червня 2007 року в пункті 128 рішення зазначив, що "…в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією ( 995_004). Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання…"
В ч.4 ст.173 КПК України визначено, що при задоволенні клопотання про арешт майна застосовується найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а також необхідно врахувати наслідки арешту майна для інших осіб. Так, з матеріалів клопотання вбачається, що існування подальшої заборони на володіння і користування своїм майном являється непропорційним та непомірним тягарем для володільця, що є порушенням статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини і основних свобод і свавільним обмеженням права власника на мирне володіння своїм майном (Рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 р. справа "East/West Alliance Limited" проти України").
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання вважає, що воно підлягає задоволенню, оскільки в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню проведено всі можливі слідчі дії, а тому відповідно збереження арешту в подальшому буде порушувати законні права ОСОБА_3 , як власника нерухомого майна, на володіння, користування, розпорядження своєю власністю, вказана обставина ніким не спростовується, тому на думку суду необхідно скасувати арешт з квартири.
На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, - задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та на яку був накладений арешт ухвалою слідчого судді Центрально Місьького районного суду м. Кривого Рогу від 16.11.2015 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1