Справа № 591/5281/18
Провадження № 1-кс/591/4057/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2018 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у відділі розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду із зазначеним клопотанням погодженим прокурором, яке мотивував тим, що слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000032 від 14.03.2018 року за ч.2 ст.307 КК України та 10.09.2018 року ОСОБА_4 затримано, вручено повідомлення по підозру та проведено його особистий обшук, під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон, селфі-палку та гаманець. Вважає, що мобільний телефон є речовим доказом, тому просив накласти на нього арешт з метою збереження. Крім того, оскільки санкція статті злочину, який інкримінується ОСОБА_4 , передбачає конфіскацію майна як вид покарання, то виникла необхідність у накладені арешту на вказаний телефон, а також на селфі-палку і гаманець з метою забезпечення конфіскації.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про можливість проведення розгляду клопотання без його участі. Власник майна належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та його неявка не є перешкодою для розгляду клопотання.

Враховуючи такі обставини, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України розгляд клопотання проведено за відсутності учасників процесу та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Вивчивши матеріали, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2018 року за №0000032. Також з доданих до клопотання матеріалів вбачається, що 10.09.2018 року в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 було затримано та оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КПК України, а також що під час затримання проведено його обшук і вилучено телефон, селфі-палку та гаманець, на які слідчий просив накласти арешт.

Пунктом 1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В даному випадку, слідчий зазначає, що мобільний телефон ОСОБА_4 використовував для своєї злочинної діяльності, зокрема, для пошуку потенційних «покупців» наркотичних засобів та психотропних речовин, організації зустрічей з ними тобто, для координації своєї злочинної діяльності, а відтак, на переконання слідчого, за цими ознаками вказаний телефон з сім-картою є знаряддям злочину.

Теорія кримінального права визначає засоби вчинення злочину як предмети матеріального світу, що застосовуються злочинцем при вчиненні суспільно небезпечного діяння та поділяє їх на знаряддя та інші засоби вчинення злочину.

При цьому, знаряддя - це предмети, якими безпосередньо заподіюється або може бути заподіяна істотна шкода об`єктові кримінально-правової охорони та, використовуючи які, особа вчиняє фізичний вплив на матеріальні об`єкти.

Інші засоби вчинення злочину (засоби у вузькому значенні слова) - це речі матеріального світу, якими безпосередньо не заподіюється істотна шкода об`єктові кримінально-правової охорони, але які полегшують вчинення злочину. Це предмети матеріального світу, які застосовуються при вчиненні злочину для його полегшення чи прискорення, а також з метою створення умов для його вчинення.

Таким чином, в даному випадку мобільний телефон, який використовував ОСОБА_4 для організації зустрічей є засобом, а не знаряддям злочину.

Проте, як вже зазначено вище, ч.3 ст.170 КПК України допускає можливість накладення арешту за наявності достатніх підстав вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В даному випадку мобільний телефон, що був вилучений у ОСОБА_4 під час його обшуку, таким критеріям відповідає, оскільки, як вбачається з протоколу огляду предметів від 11.09.2018 року, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, слідчий у клопотанні просив накласти арешт на вказаний мобільний телефон, гаманець і селфі-палку з метою забезпечення конфіскації.

П.3 ч.2 та ч.5 ст.170 КПК передбачено накладення арешту на майно підозрюваного з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

В даному випадку, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, і санкція вказаної статті передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Вказане дає підстави слідчому судді для задоволення клопотання щодо накладення арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на речі вилучені у ОСОБА_4 під час його затримання та проведення особистого обшуку, який проводився 10.09.2018 року, а саме:

- мобільний телефон «Samsung» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 ;

- селфі-палку біло-зеленого кольору та гаманець коричневого кольору.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з моменту її вручення, а особами, що не були присутні під час її оголошення з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1