Провадження № 11-сс/782/184/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2.08.2017 р. м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської обл. апеля-ційні скаргі захисника ОСОБА_8 та третьої особи ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Сватівського райсуду Луганської обл. від 18.07.2017 р., -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого Сватівського СВ ВП ГУНП у Луганської обл. ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, а саме на автомобіль «TOYOTA Aven-sis», р/номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який згідно довідки регіонального центру в Луган-ській обл. № 31/12/4441-1861 від 22.06.2017 р. зареєстрований за ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000488 від 1.07.2014 р.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в ході судового розгляду клопотання вста-новлено, що 23.03.2013 р. було зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , а від-повідно до договору купівлі продажу транспортного засобу від 31.03.2017 р. ОСОБА_9 при-дбала цей автомобіль, тобто він є спільною власністю подружжя, а відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи от-риманої неправомірної вигоди. В задоволенні клопотання про накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 та гараж № НОМЕР_2 , розташований за адресою АДРЕСА_2 відмовлено.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисником ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій вона вказує, що ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню на підставі ст. ст. 409, 411 КПК України через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обстави-нам кримінального провадження та через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що у зазначеному кримінальному провадженні неправомірно накладено арешт, ос-кільки зазначений автомобіль не належить ОСОБА_11 ; не є речовим доказом по кримінально-му провадженню; не є предметом спеціальної конфіскації; правопорушення, в яких підозрюється ОСОБА_11 не передбачають конфіскації майна як виду покарання; обґрунтований розмір циві-льного позову у кримінальному провадженні відсутній. Також зазначає, що клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто без участі ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 та власниці авто ОСОБА_9 , які не були повідомлені про розгляд клопотання. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Третя особа, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, ОСОБА_9 в своїй апе-ляції вказала, що також вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що не відповідає ви-могам ст. ст. 370 та 372 КПК України, тому що в матеріалах провадження відсутній обгрунтований цивільний позов; слідчий суддя не вказав в чому полягає загроза приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі чи відчуження автомобіля; автомобіль не відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України і не є речовим доказом по кримінальному провадженню; вважає себе добросовісним набувачем, а тому відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України це майно не може бути арештоване; це майно не є пред-метом спеціальної конфіскації; правопорушення, в яких підозрюється ОСОБА_11 не передба-чають конфіскації майна як виду покарання. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника ОСОБА_8 , яка повністю підтримала свою апеляцію, просила її задовольнити та скасувати ухвалу слідчого судді і ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, прокурорів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які вважали ухвалу слідчого судді законною та такою, що не підлягає скасуванню, оскільки в апеляційних скаргах не наведено мотивів для її скасування, пере-віривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає її такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Згідно вимогам ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтова-ним і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами мате-ріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Ко-дексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та під-стави його ухвалення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає су-дове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у вста-новленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчу-ження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи ро-зумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюва-ного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої кон-фіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псу-вання, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчу-ження.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається в тому числі з метою від-шкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 6 ст.170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обви-нуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відпові-дальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримі-нальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З матеріалів, які були надані апеляційному суду вбачається, що в провадженні СВ Сватівсь-кого ВП ГУНП України в Луганській обл. перебувають матеріали кримінальних проваджень, вне-сених до ЄРДР за № 0000488 від 01.07.2014 р., № 0000433 від 26.06.2017 р., № 0000434 від 26.06.2017 р., № 0000435 від 26.06.2017 р., № -0000436 від 26.06.2017 р. та № 0000440 від 26.06.2017 р., які були об`єднані в одне провадження № 0000488.

У вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ст. 198, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 396, ч. 3 ст. 357 КК України підозрюється ОСОБА_11 , якому 1.07.2017 р. було обрано за-побіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_11 з 23.03.2013 р. перебуває в шлюбі з ОСОБА_9 .

Дійсно, згідно договору купівлі-продажу № 00295/05/5641/2016 від 31.03.2017 р., тобто перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 придбала транспортний засіб автомо-біль «TOYOTA Avensis», р/номер НОМЕР_1 , 2008 р. випуску.

В обгрунтування необхідності задоволення подання в частині накладення арешту на авто-мобіля слідчий суддя вказав, що він вважає автомобіль спільною власністю підозрюваного ОСОБА_15 та його дружини ОСОБА_9 , а тому відповідно до ч. 6 ст.170 КПК України наклав арешт на майно підозрюваного.

З матеріалів, які надійшли до апеляційного судувбачається, що станом на час розгляду кло-потання і винесення ухвали, а саме 18.07.2017 р., ст. 170 КПК України діяла в редакції Закону Ук-раїни № 1019-VII від 18.02.2016 р. «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального проце-суального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Євро-пейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Сою-зом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації», а ч. 7 ст. 170 КПК України, на яку послався слідчий у клопотанні і слід-чий суддя мотивуючи своє рішення про накладення арешту на автомобіль, втратила чинність 28.02.2016 р.

Таким чином, слідчий суддя, мотивуючи і обґрунтовуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого, вказав в ухвалі, що арешт автомобіля допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), тоб-то відповідає критеріям, зазначеним у ч. 7 ст. 170 КПК України, але чинна на день розгляду кло-потання редакція ч. 7 ст. 170 КПК України регламентує порядок накладення арешту за різними актами законодавства, а тому слідчий суддя не міг її використати для обґрунтування про накладен-ня арешту на майно фізичної особи.

Такі само посилання і обґрунтування містяться і в клопотанні слідчого.

Відповідно до діючої редакції ч. 6 ст. 170 КПК України арешт майна з метою відшкодуван-ня шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) допускається за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само об-ґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійс-нюється провадження.

Відомості про розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання слідчим клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, що передбачено ч. 2 ст. 171 КПК України, також не були предметом розгляду слідчого судді, про що правильно вказують у своїх апеляціях скаржники, не були такі відомості надані і під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальне рішення приймається згідно з положен-нями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення.

Слідчим суддею не було дотримано цих вимог КПК України, а тому судове рішення підля-гає безумовному скасуванню.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінально-го процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуаль-ного закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин ухвала слідчого судді не може вважатися законною і обґрунтованою, во-на підлягає скасуванню. Відповідно до вимог ст. 407 КПК України апеляційний суд вважає, що не-обхідно постановити нову ухвалу, якою відповідно до вимог ст. 173 КПК України відмовити у за-доволенні клопотання про арешт майна, оскільки особа, що його подала, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.

Апеляційний суд не обговорює та не дає оцінку іншим доводам апеляцій, а саме про те, що автомобіль не відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України і не є речовим доказом по кримінальному провадженню, це майно не є предметом спеціальної конфіскації; правопорушення, в яких підозрюється ОСОБА_11 не передбачають конфіскації майна як виду покарання, оскіль-ки вони не вказані в поданні слідчого та ухвалі слідчого судді, тобто виходять за межі вказаного кримінального провадження.

Доводи апеляції захисника ОСОБА_8 , щодо порушення права на захист, оскільки ОСОБА_16 та ОСОБА_9 не було повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання про арешт майна, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, яка регламентує порядок розгляду клопотання про арешт майна, клопотання слідчо-го про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатись без повідомлення підоз-рюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного пред-ставника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необ-хідним з метою забезпечення арешту майна. До того ж, відповідно до журналу судового засідання ( а.пр. 25-26) розгляд клопотання слідчого відбувся за участю захисника ОСОБА_8 та предс-тавника власника майна ОСОБА_17 .

Також, апеляційний суд не погоджується з доводами прокурора ОСОБА_12 , вислов-лені під час апеляційного розгляду, про те, що третя особа ОСОБА_9 не мала права оскаржу-вати ухвалу слідчого судді, оскільки таке право їй надано та прямо вказане в ч. 7 ст. 173 КПК Ук-раїни.

Безпідставними апеляційний суд вважає доводи апеляції захисника ОСОБА_8 про те, автомобіль не належить ОСОБА_11 , тому що ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України визна-чено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляції ОСОБА_9 про те, що во-на вважає себе добросовісним набувачем, а відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, з огляду на те, що

цивільно-правовий інститут добросовісного набувача передбачений у Главі 29 «Захист права влас-ності» Цивільного кодексу України, а у апеляційного суду відсутні відомості, що до ОСОБА_9 (чи навпаки вона) звертались з позовом про захист права власності, а тому посилання апелянта

на ч. 10 ст. 170 КПК України є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 та 422 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Сватівського райсуду Луганської обл. від 18.07.2017 р., якою частково задоволено клопотання слідчого Сватівського СВ ВП ГУНП у Луганської обл. ОСОБА_10 та накладено арешт на автомобіль «TOYOTA Avensis», р/номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який згідно довідки регіонального центру в Луганській обл. № 31/12/4441-1861 від 22.06.2017 р. зареєстрова-ний за ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000488 від 1.07.2014 р. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Сватівського СВ ВП ГУНП у Луганської обл. ОСОБА_10 .

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та третьої особи ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді