АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №0000275 від 15.11.2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст. 389 КК України за апеляційною скаргою першого заступника прокурора області ОСОБА_7 на вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 серпня 2018 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Перший заступник прокурора області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 серпня 2018 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з базовою середньою освітою, непрацюючий, судимий: 20.12.2016 року Герцаївським районним судом Чернівецької області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, і за його вчинення призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.ст.71,72 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 3 дні.
ЄУНСС:714/852/17
Провадження №11-кп/794/420/18 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ч.2 ст. 389 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не заперечуючи правильності кваліфікації та доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, просить вирок районного суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким визнати винним та засудити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 389 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 20.12.2016 року та остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 1 місяця 3 днів обмеження волі.
Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що районним судом, при ухваленні судового рішення, не враховано обставину, що обтяжує покарання, а саме рецидив злочинів, оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 за попереднім вироком від 20.12.2016 року засуджений за умисний злочин та вчинив новий умисний злочин.
Згідно вироку районного суду, обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до вироку Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2016 року, було засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт вироком.

27 червня 2017 року Герцаївським районним сектором з питань пробації ОСОБА_6 було направлено до Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області для відбуття покарання у виді 240 годин громадських робіт та того ж дня Острицьким сільським головою Герцаївського району Чернівецької області було видано розпорядження № 03 «Про відбування покарання у виді громадських робіт», згідно якого ОСОБА_6 було прийнято для відбування покарання у виді громадських робіт по впорядкуванню будівлі сільської ради, сільського кладовища, вулиць села з 27.06.2017 року по чотири години на день. З усіма вказаними документами ОСОБА_6 був ознайомлений особисто, а саме 27 червня 2017 року. Цього ж числа останній був ознайомлений з технікою безпеки під час виконання робіт під розпис.

Згідно затверджених графіків Острицької сільської ради Герцаївського району Чернівецької області виходу на роботу та види робіт, починаючи з 27 червня 2017 року по 20 вересня 2017 року ОСОБА_6 мав відпрацювати по 4 години щоденно, крім вихідних, однак останній без поважних причин до відбуття покарання не приступив та за вказаний період часу не відбув жодної години громадських робіт.

Згідно складених Острицькою сільською радою Герцаївського району Чернівецької області табелів виходу на роботу в червні ( № 2039 ), липні ( № 2316 ), серпні ( № 2526 ) та вересні ( № 2736 ) 2017 року ОСОБА_6 до робіт не приступив, ухиляючись від відбуття покарання.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на доводи в ній викладені, міркування обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, розглянувши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки подія злочину, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 389 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, вирок районного суду в цій частині не переглядає.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначення покарання, колегія суддів вважає, що воно обране судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, його поведінку до та після вчинення кримінального правопорушення, неодноразово не з`являвся до суду та був оголошений в розшук, не встановивши жодних обставин, що пом`якшують, обґрунтовано призначив покарання обвинуваченому у виді обмеження волі.

При цьому, остаточне покарання ОСОБА_6 було вірно призначене за правилами ст. 71 КК України.

З огляду на це, призначене ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі терміном на два роки, на думку колегії суддів, буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання, а тому не може бути визнано явно несправедливим внаслідок м`якості. За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного покарання та призначення обвинуваченому більш суворого покарання є необґрунтованими.

Разом з тим, слушними є доводи прокурора в частині того, що, всупереч вимогам ст. 67 КК України, суд першої інстанції не визнав рецидив злочинів - обставиною, що обтяжує покарання.

Відповідно до ст. 34 КК України рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Як вбачається із матеріалів провадження та було встановлено районним судом, ОСОБА_6 20 грудня 2016 року був засуджений вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин. Судимість за вказаний злочин у законному порядку не знята та непогашена, а тому, відповідно до ст. 67 КК України, не порушуючи ст.404 КПК України та керуючись п. ч.1 ст.408 КПК України, обставиною, що обтяжує покарання слід визнати рецидив злочинів.

Одночасно, колегія суддів, перевіривши дані про особу обвинуваченого, врахувавши усі обставини справи, приходить до переконливого висновку, що вказана вище обставина, яка обтяжує покарання не дає апеляційному суду підстав для скасування рішення районного суду та постановлення вироку апеляційним судом, як про це апелює прокурор.

На думку апеляційного суду, місцевий суд призначив обвинуваченому необхідне і достатнє покарання для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів і підстав для зміни призначеного покарання, колегія суддів не знаходить.

Інших обставин, які б давали колегії суддів підстави для скасування вироку районного суду апеляційна скарга не містить, а тому апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 серпня 2018 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст. 389 КК України змінити.

Визнати обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 : рецидив злочинів.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1

Судді /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Чернівецької області ( ОСОБА_1 )

(06.11.2018р. - дата засвідчення копії)