В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.10.2018 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області:

у складі: головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Біла Церква кримінальне провадження № 0000192 від 11.06.2018 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники кримінального провадження: прокурор: ОСОБА_4 , захисник адвокат: ОСОБА_5 , обвинувачений: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 та угода про визнання винуватості.

Відповідно до обвинувального акту від 28 вересня 2018 року, затвердженого прокурором 28 вересня 2018 року, під час судового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 знаходячись у приміщенні ВП № 2 Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, набувши процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні № 0001592 від 29.03.2018 року, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, діючи з мотивів помсти, надав органу, що здійснював досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, завідомо неправдиве показання, поєднане з обвинуваченням у тяжкому злочині.

Так, 29.03.2018 року ОСОБА_3 під час проведення слідчої дії, допиту потерпілого у період часу з 08год. 55хв. по 09год. 15хв. повідомив, що 28.03.2018 року приблизно о 20.00 год. він проходив із своєю співмешканкою ОСОБА_6 біля магазину «Світлана», що по вул. Січневий прорив в м. Біла Церква, у зазначений час до них почав чіплятися невідомий їм чоловік, який в подальшому, погрожуючи застосуванням ножа, почав вимагати грошові кошти. Тому усвідомлюючи можливість застосування вказаним чоловіком ножа, вони віддали усі наявні у них грошові кошти в сумі близько 30 гривень.

В подальшому, в ході досудового розслідування було встановлено, що чоловік, на якого вказував ОСОБА_3 у своїх показах був ОСОБА_7

20.04.2018 року обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, направлений до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

В ході судового розгляду ОСОБА_3 змінив свої показання, повідомивши суд, що на стадії досудового розслідування останній говорив неправду, а на справді ОСОБА_7 ножем йому та ОСОБА_6 не погрожував, гроші не вимагав, а лише вдарив його в обличчя за те, що ображав ОСОБА_6 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ст. 384 ч. 2 КК України, за ознаками: завідомо неправдиве показання потерпілого, надані органу, що здійснює досудове розслідування, поєднані з обвинуваченням у тяжкому злочині.

28 вересня 2018 року під час досудового провадження відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між прокурором Білоцерківської місьцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

У відповідності до даної угоди, прокурор та підозрюваний, дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 384 КК України.

Підозрюваний повністю визнав свою винуватість у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 384 КК України, а саме за ознаками: завідомо неправдиве показання потерпілого, надані органу, що здійснює досудове розслідування, поєднані з обвинуваченням у тяжкому злочині.

Також зазначеною угодою визначено покарання, яке має понести ОСОБА_3 , у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на два роки. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені п.1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема він пояснив, що він 29.03.2018 року у період часу з 08.55 год. по 09.15 год. під час дачі показів в якості потерпілого, слідчому пояснив, що 28.03.2018 року приблизно о 20.00 годин, коли він з його співмешканкою проходили по вул. Січневий прорив в м. Біла Церква біля магазину «Світлана», до них підійшов раніше не знайомий чоловік, який погрожуючи ножем, вимагав грошові кошти, тому ОСОБА_3 передав йому 30 гривень. Під час досудового слідства був встановлений ОСОБА_7 , відносно, якого направлений обвинувальний акт до суду. Під час судового засідання ОСОБА_3 змінив свої покази, які давав раніше на стадії досудового слідства та пояснив, що він говорив неправду, ОСОБА_7 ножем йому та ОСОБА_6 не погрожував та гроші не вимагав, а лише вдарив ОСОБА_3 в обличчя за те, що ображав ОСОБА_6 . Також підтримав угоду, заявив про здатність виконати умови угоди, та ствердив що його позиція є добровільною, жодного тиску при укладанні угоди на нього не здійснювалось.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд зважає на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо злочинів середньої тяжкості, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 384 КК України, який, згідно зі ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, підстав, передбаченні ч.7 ст. 474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, при її затвердженні враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання, вчинення злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. ст. 50, 65, 68 КК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні. Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлено Запобіжний захід не обирався.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Угоду від 28 вересня 2018 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28 вересня 2018 року покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

На підставі п.1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме: CD-R диск із записами електронними копіями звукозаписів судових засідань по судовому провадженню № 357/4099/18, 1-кп/358/867/18 від 24.04.2018, 03.05.2018, 16.05.2018, 05.06.2018, 07.06.2018 зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000192 від 11.06.2018 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Крім того обвинуваченому роз`яснюються вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1