Справа № 159/3805/17
Провадження № 1-кп/159/55/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області
під головуванням - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковель обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001283 від 01 червня 2017 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, українця, громадянина України, тимчасово безробітного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 , 31 травня 2017 року, близько 17 год., перебуваючи біля земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, підійшов до свого сусіда за місцем проживання ОСОБА_5 , який в цей час знімав на цифрову фотокамеру дії обвинуваченого, умисно наніс удар кулаком правої руки в ділянку лівої частини обличчя останньому в результаті чого заподіяв легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, забоєм м`яких тканин лівої акулової ділянки, гематоми лівої параорбітальної ділянки.
Крім того, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 вказані тілесні ушкодження, обвинувачений ОСОБА_4 , скориставшись тим, що після нанесення удару в обличчя потерпілому з рук останнього випала цифрова фотокамера «Nikon Coolpix L26» чорного кольору, вартістю 1500 грн., відкрито нею заволодів, тобто відкрито викрав, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 , скоїв кримінальні правопорушення (злочини), передбачені ч.2 ст.125, ч.1 ст.186 КК України, тобто умисне нанесення легкого тілесного ушкодження потерпілому, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у скоєнні інкримінованих йому злочинах не визнав та з підстав, пред`явленого обвинувачення показав, що на протязі багатьох років у його та ОСОБА_5 склались неприязні стосунки із-за того що він підстрелив його собаку, а в подальшому перешкоджав у користуванні земельною ділянкою, неодноразово з неправдивими заявами звертався до правоохоронних органів та сільської ради.

31 травня 2017 року він перебував на земельній ділянці, що знаходиться поряд з його домоволодінням та на відповідне прохання його знайомої спалював суху траву, працював на землі, використовуючи мотоблок. Тоді, близько 17 години, побачив як до нього іде з лопатою в руці та мобільним телефоном в іншій руці ОСОБА_5 . Знаючи агресивний характер та неадекватну поведінку останнього він голосно покликав свою дружину яка перебувала на подвір`ї щоб вона підійшла до нього з фотокамерою. Побачивши дружину ОСОБА_5 викинув лопату та підійшовши до нього схопив його за сорочку, після цього відійшов осторонь. Через незначний проміжок часу комусь телефонував. Обвинувачений ствердив, що на цьому їх зустріч з потерпілим була завершена. Категорично заперечив факт нанесення удару в обличчя потерпілому та викрадення у нього фотокамери.

Він також підтвердив що через деякий час побачив на вулиці працівників поліції, які спілкувались з потерпілим після цього підходили до нього та запитували про наявність у нього фотокамери, на що він відповів про її відсутність у нього та надавав можливість працівникам поліції оглянути його подвір`я та будівлі.

Запевнив, що заява потерпілого про скоєння ним незаконних дій є надуманою і на його думку подана для його незаконного збагачення.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим його винуватість у скоєнні інкриміновапних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.186 КК України повністю доведена зібраними по справі об`єктивними доказами, які були предметом дослідження в судовому засіданні.
Із показань потерпілого ОСОБА_5 даних в судому засіданні слідує, що з обвинуваченим ОСОБА_4 , протягом останніх п`яти років перебуває в неприязних стосунках, оскільки останній безпричинно ображає його та сім`ю, конфліктує, безпідставно звертається в різні органи зі скаргами на нього.
31 травня 2017 року, приблизно о 16-17 годині, коли він знаходився за місцем свого проживання в с. Грушівка Ковельського району, до нього як депутата місцевої ради звернулась ОСОБА_7 та як особа похилого віку попросила його з`ясувати чому обвинувачений на земельній ділянці яку вона використовує спалює траву. Тоді він, знаючи агресивний характер обвинуваченого взяв цифрову відеокамеру, з метою фіксування дій обвинуваченого, підійшов до нього, який в цей час спалював траву, а його дружина була неподалік. Побачивши це, обвинувачений ОСОБА_4 підійшов до нього та несподівано кулаком правої руки наніс удар в ліву височну частину голови. Від нанесеного удару він відхилився до огорожі і в цей час з рук випала камера. Тоді обвинувачений схопив камеру та підбігши до дружини передав її останній. На його вимогу повернути камеру обвинувачений лише насміявся з нього та висловився в його адресу нецензурними словами. Повернувшись додому він викликав працівників поліції, які зафіксували даний факт. Після його опитування працівниками поліції від відчув, що стан його здоров`я погіршився, а тому послідував до медичного закладу в якому знаходився з приводу отриманих тілесних ушкоджень більше 20 днів.
Потерпілий також ствердив, що очевидцями подій були, як його дружина так і дружина обвинуваченого. На даний час камера йому не повернута. Вказаний прилад йому подарувала прийомна дочка, він нею користувався приблизно півроку-рік часу. Документи на цю камеру приєднанні до матеріалів кримінального провадження, які були подані ним слідчому.
Об`єктивність зазначених вище показань потерпілого ОСОБА_5 , підтверджено в судовому засіданні і показаннями свідка ОСОБА_8 , яка ствердила, що 31 травня 2017 року вона разом з своїм чоловіком (співмешканцем), перебували за місцем свого проживання в с. Грушівка Ковельського району. До потерпілого зателефонувала ОСОБА_7 та попросила останнього, як депутата місцевої ради з`ясувати, що робить обвинувачений ОСОБА_4 на земельній ділянці, яку вона тривалий час використовує. Потерпілий взявши фотокамеру, пішов в напрямку вказаної земельної ділянки, а вона послідувала за ним. Бачила, як до потерпілого підбіг обвинувачений і наніс удар в обличчя кулаком, тоді від удару з рук останнього випала камера, яку схопив ОСОБА_4 та передав своїй дружині яка стояла неподалік. Вона в свою чергу почала кричати, однак на це ніхто не реагував. Прийшовши додому, ОСОБА_5 стало погано, вони викликали поліцію, а після цього він поїхав в лікарню. Ствердила, що ніякого відношення обвинувачений ОСОБА_4 до земельної ділянки, яку використовує ОСОБА_7 не має.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні також показала, що проживаючи в с. Грушівка доглядала до смерті одиноку жінку, яка мала житловий будинок та земельну ділянку біля нього, якими вона користується з дозволу сільської ради. Приблизно три-чотири роки потому обвинувачений ОСОБА_4 , який проживає по сусідству з цим будинком став перешкоджати їй у використанні земельної ділянки на якій вона вирощує траву для худоби. У 2017 році, точної дати не пам`ятає із-за свого віку, вона чула і бачила, як обвинувачений вирізає на цій земельній ділянці кущі та спалює траву. Тоді вона побоюючись останнього, звернулась до депутата сільської ради потерпілого ОСОБА_5 з проханням з`ясувати таку поведінку ОСОБА_4 . Через незначний проміжок часу вона побачила потерпілого, в якого на лівій стороні обличчя був синець та дізналась, що тілесні ушкодження завдав йому обвинувачений. Ствердила також, що з обвинуваченим перебуває в неприязних стосунках із-за його поведінки, боїться його, а той в свою чергу перешкоджає їй у використанні земельної ділянки.
Обгрунтованість та правдивість зазначених показань підтверджено і висновком судової-медичної експертизи у відповідності з яким у потерпілого ОСОБА_5 виявлені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, забоєм м`яких тканин лівої акулової ділянки, гематоми лівої параорбітальної ділянки.
Цим же висновком підтверджено, що зазначені тілесні ушкодження у потерпілого
ОСОБА_5 утворитись внаслідок падіння з висоти власного зросту не могли, а утворились від дії тупого твердого предмету та в час вказаний в постанові про призначення експертизи і в медичній документації.
Судово-медичний експерт ОСОБА_9 в судовому засіданні в категоричній формі підтвердив свій висновок, щодо визначення тяжкості тілесних ушкоджень отриманих потерпілим на підставі вивчення медичної документації та об`єктивного огляду ОСОБА_5 .

Він також ствердив, що отримана потерпілим гематома навіть без наявності струсу головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень що потягнули за собою короткочасних розлад здоров`я поза всяким сумнівом.

Допитаний як свідок лікуючий лікар потерпілого ОСОБА_10 після ознайомлення з медичною документацією хворого ОСОБА_5 ствердив, що при зверненні останнього до травпункту лікарні він був оглянутий травматологом та в подальшому направлений ним на стаціонарне лікування до травматологічного відділення медичного закладу.
Про модель, серійний номер цифрової фотокамери, факту її придбання, свідчить Європейська сервісна гарантія «Nіkon», яка долучена потерпілим до матеріалів кримінального провадження.
Довідкою приватного підприємця підтверджено, що ринкова вартість цифрової фотокамери марки «Nikon Coolpix L26» чорного кольору, що була у вжитку станом на 31 травня 2017 року становить 1500 грн.
Таким чином, даючи аналіз вище наведеним доказам у справі, суд приходить до висновку про їх об`єктивність. Зазначені докази співвідносяться між собою є не суперечливими, такими,що підтверджують один одного та допустимими і в своїй сукупності доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому злочинах, кваліфікація яких на досудовому слідстві за ч.2 ст.125 та ч.1 ст.186 КК України є вірною.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка дружини останнього ОСОБА_11 суд відносить до надуманих і таких, що не відповідають фактичним обставинам справи та дані з єдиною метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Отже, суд вважає доведеним факт скоєння обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.186 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень, його особу та всі обставини справи у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненного злочину, суд виходить із сукупності всіх обставни справи, зокрема форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчиненного злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Також суд враховує ту обставину, що обвинувачений свою вину не визнав, в скоєному не розкаявся.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

З урахуванням наведенного необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, не пов`язане з ізоляцією його від суспільства, призначене у межах санкцій ч.1 ст. 186 та ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу.

Призначаючи таке покарання за сукупністю злочинів, суд приймає до уваги суму викраденого, тяжкість заподіяних тілесних ушкоджень, позицію щодо покарання потерпілого, майновий та сімейний стан обвинуваченого і вважає його достатнім та справедливим.

По справі прокурором заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування ним витрат понесених закладом охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від злочину на суму 9114,67 грн.

Даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що в результаті дій обвинуваченого потерпілий ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в Ковельському МТМО 23- ліжко днів. Довідкою про вартість лікування підтверджена сума витрат медичного закладу, що становить 9114,67 грн.

Отже правовою підставою покладення на ОСОБА_4 матеріальної відповідальності за завдану шкоду є норми ч.1 ст. 1206 ЦК України п.п.1.4.

« Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою КМУ 16.09.1993 року № 545 у відповідності з якими сума витрачена на лікування потерпілого від злочину підлягає стягненню на користь бюджету з якого фінансується лікувальний заклад у сумі фактичних витрат з винних осіб.

Аналогічна позиція викладена і в п.3 Постановою Пленуму ВСУ №11 від 07.07.1995 року « Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат».

Отже на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради підлягає стягнення з обвинуваченого 9114,67 грн.

Потерпілим ОСОБА_5 також заявлено цивільним позов по відшкодуванню моральної на матеріальної шкоди і витрат на правову допомогу.

Що стосується заподіяної матеріальної шкоди то потерпілий зазначає, що вона в загальному становить 24 тис. грн. і як було уточнено в судовому засіданні у вказану суму входять : витрати на лікарські засоби та матеріали 2313.83грн , вартість викраденої цифрової фотокамери -1500 грн., вартість палива 1042.50 грн., а також витрати на правову допомогу 2000 грн., крім того втрата заробітку, доходів від особистого підсобного господарства та інше.

Суд вважає доведеним та документально підтвердженими витрати на суму, що становлять 6856,33 коп., з яких 2313,83 грн. вартість придбаних медичних препаратів та засобів( використання цих препаратів і засобів підтвердив в судовому засіданні лікуючий лікар ОСОБА_10 як свідок), 1500 грн. вартість фотокамери, 1042,50 грн. - вартість палива, 2000 грн. - витрати на правову допомогу.

Вказані витрати підтверджено: квитанціями та чеками, довідкою підприємця, договором про надання правової допомоги, квитанціями до прибуткового касового ордеру від 01.06.2017 року та 18.10.2017 року, розрахунком.

Що стосується відшкодуванням матеріальної шкоди, тобто втрати заробітку, доходів від особистого підсобного господарства та інше суд вважає, що в задоволені цих вимог слід відмовити, оскільки вони потерпілим не доведені та документально не підтверджені.

Суд вважає також необхідним та достатнім відшкодування потерпілому моральної шкоди в сумі 12000 гр. Визначаючи саме таку суму суд враховує глибину моральних та психічних страждань потерпілого, тривалість стаціонарного лікування, тяжкості заподіяних наслідків, вимушеність змін у його повсякденному житті, тривалість розгляду справи і т.п. Разом з тим суд враховує також майновий та сімейний стан обвинуваченого, спроможність останнього на відшкодування цієї шкоди та ставлення його до скоєного. Саме така сума до відшкодування на переконання суду буде відповідати фактично скоєному і є справедливою.

Процесуальні витрати за проведення експертиз та речові докази по справі відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 373-375 КПК України, суд ,-

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 186 КК України, призначивши покарання:

за ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. ( вісімсот п`ятдесят ) гривень;

за ч.1 ст. 186 КК України у виді 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.( одну тисячу сто дев`яносто ) гривень .

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, що становить 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700,00 ( одну тисячу сімсот) грн.

Стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого матеріальну та моральну шкоду, що становить в загальній сумі 18 856.33 грн. ( вісімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят шість ) гривень 33 коп. та в користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області 9114.67 грн. ( дев`ять тисяч сто чотирнадцять ) грн.. 67 коп..

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому, представнику потерпілого та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1