Справа №705/1274/18
1-кп/705/518/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
законного представника
обвинуваченої ОСОБА_6
свідка ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0000178 внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30.01.2018 року, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Бирлівка Бершадського району Вінницької області, громадянки України, українки, з неповною середньою освітою, непрацюючої, не одруженої, на утриманні малолітніх дітей немає, яка зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 21.04.2015 року Ладижинським міським судом за ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 185, 70, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

- по обвинуваченню у вчиненні суспільно небезпечного діяння за ознаками ч.2 ст. 146 КК України
В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Уманського ВП ГУНП України в Черкаській області ОСОБА_9 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 , 01 лютого 2018 року, близько 18 год. 50 хв., перебуваючи на автостанції м. Умані по вул. Київській, 1, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою викрадення малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в салоні рейсового автобусу сполученням «Умань- Черкаси», д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився на 4 платформі, скористалась відсутністю ОСОБА_7 , яка є матір`ю малолітньої ОСОБА_10 , таємно викрала останню, винісши її на руках з салону автобусу, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, разом з викраденою дитиною сіла до автомобіля таксі «Ауді 100», д.н.з. НОМЕР_2 , на якому зникла з місця вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, а саме викрадення малолітньої.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні суспільно небезпечного діяння підтверджується наступними доказами:

- показами представника потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною бабусею ОСОБА_10 . 01.02.2018 року вона перебувала закордоном на заробітках і через засоби Інтернет зв`язку дізналася про викрадення її онучки. Зразу ж, вона повернулася додому. Її дочка ОСОБА_7 розповідала, що вони були знайомі з ОСОБА_11 , спілкувалися по телефону, а того дня вона приїхала до них у гості та на автостанції викрала дитину. Також, при цьому був присутній батько дитини ОСОБА_12 ;

- показами свідка ОСОБА_7 , яка є мамою ОСОБА_10 , що в судовому засіданні підтвердила факт викрадення її знайомою ОСОБА_13 її малолітньої доньки. Вона пояснила, що того дня разом з колишнім чоловіком ОСОБА_14 , їх малолітньою донькою ОСОБА_15 та ОСОБА_11 вони перебували на автостанції у м.Умань. ОСОБА_16 повідомила її, що у неї вкрали або вона забула в автобусі сумку з речами ( де були гроші і паспорт), тому вона запропонувала ОСОБА_17 поїхати до них в с.Доброводи. Водій автобуса Умань-Черкаси погодився безкоштовно завезти їх в с.Доброводи і вони зайняли місця в автобусі. Однак, перед відправленням вона та її колишній чоловік вийшли покурити із салону автобуса на двір, залишивши дитину на ОСОБА_18 (дитина знаходилась у неї на руках), коли вони повернулися в автобус, то виявили, що ні ОСОБА_19 , ні дитини в салоні автобусу не було. Пошуки на дворі результату не дали, однак якась дівчина її розповіла, що бачила, як дівчина з дитиною на руках виходила з автобуса і пішла в сторону «танку». Пошуки результату не дали, тому вона звернулася в поліцію, написала відповідну заяву, повідомивши всі обставини і уже працівники поліції знайшли дитину і ОСОБА_20 у м.Бершадь. В послідуючому, вони з дитиною у м.Бершадь перебували на стаціонарному лікуванні в лікарні, звідки їх забрав її брат ОСОБА_21 ;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 82 від 28.02.2018 року ( за підписом трьох судово-психіатричних експертів «… ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_24 ….»), відповідно до якого в ОСОБА_8 наявне хронічне психічне захворювання на пфропфшизофренію параноїдну в періоді активного розвитку процесу з актуальною параноїдною симптоматикою та психопатоподібними формами поведінки, що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час її здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними, унеможливлює її подальшу участь у слідчих діях та в судовому засіданні. У висновку вказано, що в результаті наявності відповідного захворювання та клінічних ознак пасивного типу суспільної небезпеки, відносно ОСОБА_8 можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені статтею 94 КК України, у вигляді госпіталізації;
-довідкою Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування, згідно якої встановлено, що ОСОБА_8 , 1991 року народження, перебуває на обліку у психіатричному кабінеті з діагнозом: «Легка розумова відсталість»;
- витягом з кримінального провадження № 0000178, згідно якого 01.02.2018 року до Уманського ВП ГУНП в Черкаській області надійшла заява від ОСОБА_7 , про те, що 01.02.2018 р. близько 19 год. 22 хв. жінка на імя ОСОБА_25 , перебуваючи на території АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, викрала малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є донькою заявниці ОСОБА_7 , після чого зникла в невідомому напрямку (ЄО № 1104 від 01.02.2018 р.);
- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_7 ;
- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.02.2018 року;
- даними постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу відеозапису із камери відеоспостереження № 10;
- даними протоколу огляду речей від 02.02.2018 року, а саме: CD-R диску із записом з камери відеоспостереження № 10 на автостанції АДРЕСА_2 з фото таблицями до нього.
При встановлених обставинах в судовому засіданні, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що суспільно небезпечне діяння мало місце і воно вчинене ОСОБА_8 .
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 82 від 28.02.2018 року в ОСОБА_8 наявне хронічне психічне захворювання на пфропфшизофренію параноїдну в періоді активного розвитку процесу з актуальною параноїдною симптоматикою та психопатоподібними формами поведінки, що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час її здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними, унеможливлює її подальшу участь у слідчих діях та в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, що виключає можливість призначення покарання.
Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно із ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до ч.4 ст.94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу з загальним наглядом може бути застосована судом, щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в примусовому порядку.
Згідно ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю в разі встановлення відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення.
Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вказував, що він приймав участь у кримінальному провадження під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. При цьому, він також вказував, що докази досліджені в судовому засіданні він вважає належними і допустимими, які доводять винуватість обвинуваченої в повному обсязі. Посилаючись на обставини справи захисник просив суд застосувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру.
Законний представник ОСОБА_8 - ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтримала позицію захисника-адвоката ОСОБА_4 .
Вислухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання відносно ОСОБА_8 про застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, представника потерпілої, захисника обвинуваченої та її законного представника, свідка, враховуючи висновок судової психіатричної експертизи, а також з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворої для себе та інших осіб, з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь, суд вважає, що до ОСОБА_8 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Таким чином, оскільки у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності і на даний час не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними, суд застосовує до неї примусові заходи медичного характеру.
Судові витрати по справі за проведення судових експертиз відсутні.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_8 не обиралась.
Вирішуючи питання про речові докази у справі, суд керується ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 93-94 КК України, ст.ст. 92,284, 285-288, 395, 512-513, 516 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 146 КК України та закрити кримінальне провадження.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Речовий доказ - диск із написом CD-R із записом із камери відеоспостереження № 10 залишити при матеріалах кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний Черкаської області суд протягом тридцяти днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1