Єдиний унікальний номер судової справи 201/9551/18
Номер провадження 1-кс/201/5687/2018
УХВАЛА

10 вересня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Федоріщев С.С., ознайомившись із заявою Громадської Організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена цієї організації ОСОБА_1 про визнання незаконним його затримання 12.07.2018 прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Вишневецьким Русланом Олександровичем, порушення при цьому положення Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та стягнення з Державного бюджету України грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди та судових витрат,
ВСТАНОВИВ :
04 вересня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищевказана заява, яку того ж дня, ухвалою слідчого судді було залишено без руху у зв`язку із наявністю в ній образливих та принизливих висловлювань, у тому числі нецензурної лайки на адресу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_2 та інших працівників правоохоронних органів, із діями яких не згоден заявник. При цьому заявнику було запропоновано подати заяву в оновленому варіанті, без застосування образливих та принизливих висловлювань, у тому числі нецензурної лайки на адресу будь-яких осіб, які згадуються автором.
10 вересня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява Громадської Організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» про усунення недоліків, відповідно до якої заявник стверджує, що запропоновані судом корективи до заяви про визнання незаконним затримання ОСОБА_1 12.07.2018 прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Вишневецьким Русланом Олександровичем, внесено, із додатком цієї заяви в оновленому варіанті. При цьому заявник, із посиланням на Конституцію України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, рішення ЄСПЛ «Ромашов проти України» та «Котій проти України», наполягає на тому, що недоліки, на які вказав слідчий суддя усунуті у повному обсязі.
Проте, ознайомившись із заявою про визнання незаконним затримання ОСОБА_1 12.07.2018 прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Вишневецьким Русланом Олександровичем в оновленому варіанті, слідчий суддя не може погодитися із таким твердженням. Дійсно, заявник прибрав із тексту заяви нецензурні вислови на адресу прокурора Вишневецького Руслана Олександровича та інших працівників правоохоронних органів, із діями яких не згоден заявник, натомість деякі образливі та принизливі висловлювання на їх адресу в тексті заяви залишилися. Зокрема, по відношенню до цих осіб автором неодноразово застосовується словосполучення «жополізи», «підари» тощо. Той факт, що такі словосполучення ображають та принижують честь і гідність осіб, по відношенню до яких вони застосовуються, на думку слідчого судді, є загальновідомими.
Розглядаючи обраний автором заяви стиль її написання із застосуванням зазначених словосполучень в світлі законодавчих джерел, на які він посилається, слідчий суддя звертає увагу на те, що ані Конституція України, ані Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не містять положень, якими б дозволялося авторам будь-якого тексту застосовувати по відношенню до інших осіб подібні висловлювання. Навпаки, цими основоположними нормативними джерелами усіляко підкреслюється необхідність дотримання толерантності, ввічливості та взаємоповаги між людьми, гарантується захист честі та гідності кожної людини.
Зокрема, відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ч.1 ст.28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Відповідно до ч.1 ст.68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
При цьому слід наголосити на тому, що висловлювання, подібні до тих, які автор заяви обрав як елемент характеристики осіб, з діями, яких він не згоден, нічого спільного із свободою думки та вираження поглядів.
Не дарма, в цьому контексті ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.
Натомість, у ч.2 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, йдеться про те, що здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.
Що стосується посилань автора звернення на вищезгадані рішення Європейського Суду з прав людини «Ромашов проти України» та «Котій проти України», то висновки Суду в жодній із цих справ не мають нічого спільного із легалізацією вживання вищезгаданих образливих та принизливих висловлювань по відношенню до будь-кого.
За таких умов, слідчий суддя категорично не погоджується із твердженням заявника про те, що оновлена заява є прийнятною та підлягає розгляду як така, що не містить жодних образливих та принизливих висловів на адресу осіб, із діями яких заявник не згоден.
Така розбіжність у тлумаченні понять «свобода думки та висловлювань», «повага до честі та гідності» в розумінні заявника та слідчого судді, може створити враження упередженості з боку останнього до заявника та обраного ним способу захисту своїх прав. Ця обставина унеможливлює участь слідчого судді Федоріщева С.С. у розгляді цієї заяви по суті, на чому наполягає заявник, що, в свою чергу дає підстави для заявлення самовідводу.
Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, зобов`язаний заявити самовідвід.
В той же час, згідно Кодексу суддівської етики та пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
За таких обставин, з метою усунення будь-яких сумнівів у моїй неупередженості та об`єктивності при розгляді зазначеної заяви, вважаю за необхідне заявити самовідвід.
При прийняті мною рішення про самовідвід, я, як суддя, дотримувалась рекомендацій Висновку №1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001 р. в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає.
Крім того, при винесені цієї ухвали мною враховані положення ст.3 Європейського статуту судді, яка передбачає, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Заявити у справі №201/9551/18 (провадження № 1-кс/201/5687/2018) за заявою Громадської Організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена цієї організації ОСОБА_1 про визнання незаконним його затримання 12.07.2018 прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Вишневецьким Русланом Олександровичем, порушення при цьому положення Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та стягнення з Державного бюджету України грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди та судових витрат, - самовідвід.
Матеріали за заявою № 201/9551/18 (провадження № 1-кс/201/5687/2018) передати до канцелярії суду для виконання вимог статті 35 КПК України.

Слідчий суддя С.С. Федоріщев