Провадження№11-сс/792/325/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Справа №688/1712/18 Доповідач ОСОБА_2
Категорія:ст.170 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 01 червня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 та накладено арешт на автомобіль марки «КРАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , заборонивши ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпоряджатися та користуватися ним.

Місцем зберігання автомобіля марки «КРАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 визначено територію Шепетівського ВП ГУ НП.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 травня 2018 року під час патрулювання с. Білокриниччя Шепетівського району, по вул. Шарова, працівниками поліції було виявлено автомобіль «КРАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 , у кузові якого навантажено пісок близько 10 тон, без товарно-транспортної накладної на даний вантаж.

Цього ж дня даний автомобіль поміщено на штрафмайданчик та визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000655 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення необхідністю збереження речового доказу у межах кримінального провадження.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Свої вимоги аргументує відсутністю у матеріалах кримінального провадження розумної підозри, яка б вказувала на те, що арештоване майно є доказом вчинення злочину.

Звертає увагу, що предметом злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, є надра і корисні копалини загальнодержавного значення, до яких пісок не відноситься, що позбавляло слідчого суддю правових підстав застосовувати даний захід забезпечення кримінального провадження.

Стверджує, що слідчий у своєму клопотанні не довів, що автомобіль є предметом кримінального провадження і на ньому зберігалися сліди злочину.

Наголошує апелянт, що право власності ОСОБА_9 на пісок і його добровільне набуття підтверджується наданими слідчому документами, такими як рахунок-фактура №49, видаткова накладна №21 та квитанція.

Зазначає, що слідчий суддя у своєму рішенні не зазначив про те, під які саме ознаки речового доказу підпадає автомобіль «КРАЗ», що робити з піском, який залишився у кузові, а також з документами на автомобіль, які також були вилучені.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та заслухавши учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню в силу наступних підстав.

Арештований транспортний засіб являється речовим доказом у межах кримінального провадження за №0000655 від 29 травня 2018 року, а тому відповідає критеріям майна, на яке, відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.170 КПК України, може бути накладений арешт.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із доводами слідчого та прокурора про необхідність накладення арешту на майно, а також з висновками слідчого судді про наявність підстав для такого арешту.

Арешт на майно, з метою збереження речових доказів, можливий коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Такі докази в матеріалах провадження наявні, адже органами досудового розслідування встановлено використання вказаного транспортного засобу у перевезенні піску без товарно транспортної накладної на даний вантаж.

Отже, матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність цього майна (в даному випадку автомобіля) критеріям ст.98 КПК України, а відтак і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні, що спростовує версію сторони захисту про зворотнє.

На спростування доводів захисту, у поданому клопотанні слідчий дотримався вимог ч.1 ст.171 КПК України, адже належним чином зазначив підстави і мету необхідності арешту майна у кримінальному провадженні, перелік і види майна, що належить арештувати, існування ризиків відчуження такого майна, з відповідним обґрунтуванням такого рішення.

На переконання колегії суддів, дане обґрунтування пред`явленого клопотання про накладення арешту на майно є достатнім і необхідним для його прийняття.

Колегія суддів констатує і те, що обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду. Проте, такі вимоги слідчим суддею не були дотримані в повному обсязі, оскільки мотивувальна частина судового рішення не містить мотивів необхідності встановлення обтяжуючого способу арешту майна.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, з метою його належного забезпечення, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, як арешт такого майна, із застереженням його відчуження та розпорядження на момент розслідування без позбавлення права володіння та користування зазначеним майном.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитись на інтересах інших осіб, чи слідства в цілому, не встановлено та прокурором у судовому засіданні апеляційного суду не доведено.

Оскільки при застосуванні вказаного запобіжного заходу слідчим суддею були порушені вимоги кримінального процесуального закону, які за своїм змістом є істотними, та враховуючи те, що за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення даної категорії справ апеляційний суд не вправі змінити рішення слідчого судді, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати та постановити у зв`язку із цим нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2018 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000655, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_10 задовольнити частково та накласти арешт на автомобіль марки «КРАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , із забороною розпоряджатися ним.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2