Провадження № 1-кп/359/26/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 серпня 2018 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження № 0000519, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2015 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого, працюючого, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення - злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України, за наступних обставин.
Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням день в середині лютого 2015 року, близько 18 год. 00 хв., разом з ОСОБА_11 , знаходилися поблизу ділянки АДРЕСА_2 , де у ОСОБА_11 виник умисел на таємне викрадення чужого майна з контейнера, що розміщений на подвір`ї домоволодіння за вищевказаною адресою. В цей час ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_7 вчинити крадіжку майна з контейнера, належного ОСОБА_10 , на що останній дав добровільну згоду. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , впевнившись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, разом з ним переліз через паркан на територію домоволодіння після чого вони підійшли до контейнера. Перебуваючи поблизу контейнера, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 , діючи умисно та з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, руками відігнули двері металевого контейнера та проникли до сховища, яке знаходиться за вищевказаною адресою, після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність, таємно викрали з контейнера належні ОСОБА_10 електропилку «Boch» вартістю 1819,00 грн., дрель «Boch» вартістю 1149,00 грн., лобзик «Boch» вартістю 1699,00 грн., після чого, з викраденим майном, зникли з місця злочину. Викрадене майно ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 здали до відділення ломбарду «Скарбниця» в місті Києві тим самим розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_12 матеріальні збитки на загальну суму 4667,00 грн.
Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням день в кінці лютого 2015 року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_11 знаходилися поблизу будинку АДРЕСА_2 , де проводили свій вільний час. В цей час у ОСОБА_11 виник умисел на таємне викрадення чужого майна з недобудованого офісного приміщення, що знаходиться в 5-ій секції вказаного будинку, що належить потерпілій ОСОБА_13 , та він запропонував ОСОБА_7 вчинити крадіжку майна з даного недобудованого офісного приміщення, на, що останній дав добровільну згоду, та тим самим вступив в злочинну змову, з ОСОБА_11 , на вчинення крадіжки. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , одночасно з останнім, впевнившись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, руками тримаючись за ручку вхідних металоплатикових дверей, різким рухом потягли двері на себе, під час чого пошкодили врізний замок вхідних дверей та відчинили двері, після чого останні проникли до приміщення недобудованого офісного приміщення. Перебуваючи в середині приміщення ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в приміщенні недобудованого офісного приміщення, викрали дві батареї по 7-м секцій вартістю 1340,00 грн. кожна, та одну батарею на 10 секцій вартістю 1914,00 грн. Викраденим майном ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 розпорядилися на власний розсуд, продавши її невстановленій особі, чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальні збитки на загальну суму 4 594,00 грн.
Після цього, 09.03.2015, близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 , знаходилися поблизу будинку АДРЕСА_2 , де проводили свій вільний час. В цей час у ОСОБА_11 виник умисел на таємне викрадення чужого майна з недобудованого офісного приміщення, що знаходиться в 5-ій секції будинку, а саме чугунної батареї. В цей час ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_7 вчинити крадіжку батареї з даного недобудованого офісного приміщення, що належить потерпілій ОСОБА_13 , на що останній дав добровільну згоду, та тим самим вступив в злочинну змову з ОСОБА_11 на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , прийшли за місцем проживання ОСОБА_7 , де взяли візок належний останньому після чого повернулися, за вищевказаною адресою. Перебуваючи поблизу недобудованого офісного приміщення, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 шляхом вільного доступу, через незачинені, пошкоджені ними ж під час попереднього злочину металопластикові двері, проникли до середини недобудованого офісного приміщення. Перебуваючи в середині приміщення ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, викрали з офісного приміщення чугунну батарею на 20 секцій вартістю 3828,00 грн., яка належить потерпілій ОСОБА_13 погрузивши її до візка з викраденим майном та зникли з місця злочину. Викраденим майном ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 розпорядилися на власний розсуд, продавши її ОСОБА_14 , чим спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальні збитки на загальну суму 3828,00 грн.
Після цього, 11.03.2015 близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_11 знаходилися за адресою: АДРЕСА_2 , де проводили свій вільний час, коли у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна з підвальних приміщень, що розміщені в підвалі за вищевказаною адресою. В цей час ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_7 вчинити крадіжку майна з підвальних приміщень, на, що останній дав добровільну згоду. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 за допомогою фомки, яку вони взяли заздалегідь за місцем проживання ОСОБА_7 , впевнившись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, зламали замок на вхідних дверях до підвального приміщення, після чого проникни до підвального приміщення, де за допомогою ті є ж фомки зламали навісний замок дверей частини підвального приміщення належного ОСОБА_15 , після чого проникли до приміщення. Перебуваючи в середині приміщення ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, викрали з підвального приміщення велосипед марки «Ардіс» вартістю 1500,00 грн. Викраденим майном ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_15 матеріальні збитки на загальну суму 1500,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.3 ст.185 КК України.
Доказами вчинення вказаних кримінальних правопорушень, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого та думки прокурора і потерпілої, суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_7 інкримінованих злочинів, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочину, повторюваності та кількості епізодів, а також кількості та вартості викраденого майна тощо).
В судовому засіданні, ОСОБА_7 свою вину у скоєнні зазначених злочинів визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому. Зазначив, що злочини він вчинив при зазначених в обвинувальному акті обставинах, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем.
Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, стосуються речових доказів, цивільного позову, та процесуальних витрат.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
Зміни обвинувачення, визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_7 дійсно вчинив злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Злочини вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч.3 ст.185 КК України.
Так, санкцією ч.3 ст. 185 КК України передбачено покарання від трьох до шести років позбавлення волі, що у відповідності до ст. 12 КК України свідчить про скоєння ОСОБА_7 тяжких злочинів.
За час судового розгляду справи в суді, обвинувачений вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень від головуючого не отримував, працевлаштувався.
З цього приводу, обставин, що обтяжують покарання, у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Пом`якшуючою відповідальність обставиною, суд, у відповідності до ст.66 КК України, визнає щире каяття, часткове відшкодування шкоди, тяжка хвороба.
Обвинувачений в силу ст.89 КК України не судимий, у вчиненому щиро розкаявся, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно працевлаштований, за місцем роботи характеризується також позитивно, має на утриманні матір пенсіонера ветерана праці.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне, призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, покарання у виді трьох років позбавлення волі, із застосуванням положень ст.ст.75 КК України і звільненням від відбування покарання з іспитовим строком терміном в один рік, та визначенням обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України.
Призначення інших більш м`яких покарань, суд вважає неможливим, зважаючи на кількість епізодів вчиненого викрадення чужого майна, невідшкодування обвинуваченим завданих збитків.
Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчинених злочинів та особу обвинуваченого.
Долю речових доказів судом було вирішено по справі № 359/3080/15-к, провадження № 1-кп/359/217/2015 при винесенні вироку відносно ОСОБА_11 . Також в даній справі було повністю задоволено уточнений цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 та стягнено з ОСОБА_11 на її користь матеріальну та моральну шкоду. З цього приводу підстави для повторного вирішення питання щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 відсутні.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.
Керуючись ст.ст.318, 322, 363-368 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя ОСОБА_1