Справа № 277/572/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.09.2018 року смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ємільчине, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000164 від 18.05.2018 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Молодіжне Аркаликського району Кустанайської області республіка Казахстан та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:
12 травня 2018 року приблизно о 15 годині ОСОБА_4 , перебуваючи біля домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 вирішив вчинити крадіжку майна з вказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, без розриву в часі, переконавшись у відсутності господаря і сторонніх осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, ОСОБА_4 зайшов на територію вказаного домоволодіння, оглянув його, виявив біля будинку та умисно, таємно викрав два колеса до легкового автомобіля з дисками з наявним маркуванням «КАМА-205», вартістю 153,81 грн. за одне колесо.

Викраденим майном ОСОБА_4 у подальшому розпорядився за власним розсудом, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 307,62 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні та дав показання щодо вчинення ним злочину, які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 розглянути без його участі. Міру покарання ОСОБА_4 призначити на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 надав до суду розписку від імені потерпілого ОСОБА_6 , в якій вказано, що останній отримав від обвинуваченого ОСОБА_4 гроші в сумі 2500 грн. в якості компенсації матеріальної та моральної шкоди. Претензій до ОСОБА_4 не має.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочини, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину встановленою та доведеною, і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив корисливий злочин середньої тяжкості, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

У даному кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

По справі є процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи у сумі 989,60 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого в прибуток держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт..

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази металеву штангу та два колеса з маркуванням «КАМА-205», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому у власності.

Процесуальні витрати в сумі 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 60 копійок, пов`язані з проведенням судової експертизи стягнути із ОСОБА_4 у прибуток держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_1