Справа №:755/1560/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" червня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про відмову у задоволенні клопотання, у межах у кримінального провадження №0014633 від 22.10.2016 року, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на рішення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання, у межах у кримінального провадження №0014633 від 22.10.2016 року.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
Досудове розслідування, відповідно до ч.2 ст.38 КПК України, здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою.
Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Як вбачається з матеріалів скарги 22.10.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0014633 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
25.04.2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві подано клопотання за №А-114 о/п, про визнання їх потерпілими та вручення їм пам`яток про процесуальні права та обов`язки потерпілих у кримінальному провадженні провадження №0014633 від 22.10.2016 року.
07.06.2018 року вони поштою отримали постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 від 20.058.2018 року про відмову у задоволенні клопотання.
Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
З огляду на ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, необхідно вказати і на правові позиції Європейського суду з прав людини стосовно доступу до правосуддя та права перегляду судових рішень.
Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).
Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип «res judicata», особливо, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).
За цих підстав Високий Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).
Як вбачається зі скарги 25.04.2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві подано клопотання за №А-114 о/п, про визнання їх потерпілими та вручення їм пам`яток про процесуальні права та обов`язки потерпілих у кримінальному провадженні, провадження №0014633 від 22.10.2016 року.
Згідно копії конверту ОСОБА_2 03.06.2018 року поштою отримав постанову слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_5 від 20.058.2018 року про відмову у задоволенні клопотання, а скаргу на рішення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про відмову у задоволенні клопотання було надіслано поштою до Дніпровського районного суду м. Києва 14.06.2018 року, тобто після закінчення строку передбаченого ч.1 ст.303 КПК України, питання про поновлення цього строку у скарзі та доданих до неї матеріалах не порушувалось.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Будучи ініціатором даного кримінального провадження, володіючи інформацією про надходження заяви про вчинене кримінальне правопорушення до органів Національної поліції, особа, яка її подала не цікавиться своєчасністю здійснення процесуальних дій під час досудового розслідування.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Відповідно до Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Слідчий суддя, при вирішенні клопотання про поновлення пропущеного строку подачі скарги виходить з того, що поважними причинами є: стихійне лихо, катастрофа, хвороба, відрядження, трагічні та інші непередбачувані події в житті людини, а також будь-які інші обставини, що не дозволили учасникові процесу завчасно подати відповідний документ.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається якщо: скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві про відмову у задоволенні клопотання, у межах у кримінального провадження №0014633 від 22.10.2016 року повернути особі, яка подала скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її отримання. Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчий суддя: