Справа № 317/2811/18
№/п 1-в/317/287/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2018 року

Запорізький районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя подання начальника ДУ «БВК (№99)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шевченківське Куйбишевського району Запорізької області, гр. України, українця, не одруженого, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання начальника ДУ «БВК (№99)» про умовного - дострокове звільнення відносно засудженого ОСОБА_4 , в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 17.03.2016р. за ст. 122 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком цього ж суду від 04.06.2015року, остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі. ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.03.2016 року. Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі стягнень та заохочень не мав. В ДУ «БВК (№99)» відбуває покарання з 07.05.2016 року. В період відбування покарання допустив одне порушення установленого порядку відбування покарання, яке виразилося в порушенні внутрішньо-цехового режиму, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. За сумлінну поведінку та ставлення до праця за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має 7 заохочень правами начальника установи. На виробництві установи працевлаштований на дільниці «Графіт». До виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає.

Прокурор не заперечував проти подання начальника ДУ «БВК (№99)».

Засуджений надав до суду заяву про слухання справи без його участі.

Суд, вивчивши особову справу засудженого, вислухавши думку прокурора прийшов до висновку, що подання начальника ДУ «БВК (№99)» таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом були витребувані характеризуючи матеріали на засудженого та особова справа.

Згідно наданих ДУ «БВК (№99)» до суду матеріалів, ОСОБА_4 засуджений вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від 17.03.2016р. за ст. 122 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком цього ж суду від 04.06.2015року, остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Виходячи з цього, початок строку : 17.03.2016 року, кінець строку : 17.09.2019 року.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.07.2016 року.

ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.03.2016 року.

Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі стягнень та заохочень не мав.

В ДУ «БВК (№99)» відбуває покарання з 07.05.2016 року.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, ОСОБА_4 за сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки має 7 заохочень, стягнень не має.

На виробництві установи працевлаштований на дільниці «Графіт».

У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки з засудженими позитивної. У відношенні до персоналу установи грубості не проявляє.

ОСОБА_4 за вироком суду цивільного позову не має.

Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу.

Провину у скоєному злочині визнає, розкаюється.

26.05.2017 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтею 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації, за письмовою заявою засудженого.

21.12.2017 року комісією установи було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої статтею 82 Кримінального кодексу України у вигляді заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, за письмовою заявою засудженого.

Суд зазначає, що одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Загалом із наданих суду матеріалів на засудженого ОСОБА_4 , суд вважає, що клопотання про умовно-дострокового звільнення є таким, що підлягає задоволенню, оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності свідчать про його виправлення та перевиховання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.537, ч.2, ч.3 ст.539 КПК України, ст.153, 154 КВК України, -

УХВАЛИВ:

Звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_4 на строк 1 рік 3 дні.

Зарахувати в строк відбутого покарання час знаходження в місцях позбавлення волі до фактичного звільнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляції прокурором, виконання зупиняється.

Суддя: ОСОБА_1