КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №11кп/796/331/2018 Головуючий в суді 1інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.ст. 222, 358 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000272 від 27.11.2012 відносно обвинуваченого за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 222 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Незавертайлівка Слободзейського району республіки Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 222 КК України та призначено покарання:
- за ч. 1 ст. 358 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі;
- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі;
- за ч. 1 ст. 222 КК України - у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі 2 (двох) років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з покладенням на підставі ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він середині жовтня 2012 року, перебуваючи на території залізничного вокзалу м. Києва, знайшов паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_9 , пілся чого, реалізуючи умисел, спрямований на підробку вищевказаного паспорта з метою отримання кредиту у банку, вклеїв свій фотознімок із власним зображенням на сторінку 1 вказаного паспорту.
Крім цього, 26 листопада 2012 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у відділенні ПАТ "Дельта Банк", яке розташоване за адресою: м. Київ, просп. Ю. Гагаріна, буд. 15, та маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, пред`явив працівнику ПАТ "Дельта Банк" з метою отримання кредиту у банківській установі в сумі 8000 гривень, завідомо підроблений паспорт громадянина України серії серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , і тим самим використав завідомо підроблений документ.
Крім цього, 26 листопада 2012 року приблизно о 16 годині ОСОБА_6 , перебуваючи у відділенні ПАТ "Дельта Банк", яке розташоване за адресою: м. Київ, просп. Ю. Гагаріна, буд. 15, та маючи прямий умисел, спрямований на надання завідомо неправдивої інформації банківській установі - ПАТ "Дельта Банк", намагався укласти договір споживчого кредиту на суму 8000 грн., у зв`язку з чим надав працівнику ПАТ "Дельта Банк" завідомо підроблений документ, а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 , в якому була зазначена завідомо неправдива інформація.

В апеляційній скарзі заступник прокурора міста Києва ОСОБА_7 просить дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: вимогу про судимість на ОСОБА_6 та характеристику за місцем проживання, вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки та штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
Вказує, що суд, в порушення вимог ст. 70 КК України та роз`яснень Пленуму ВСУ, шляхом часткового складання призначених покарань, призначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі, яке є меншим за розмір покарань, призначених за окремі злочини.

Також вважає, що судом залишено поза увагою вимоги ч. 3 ст. 72 КК України, відповідно до яких основне покарання у виді штрафу при призначенні за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін кримінального провадження, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 222 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив підробку офіційного документа, що видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права, з метою використання його підроблювачем та за ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки він використав завідомо підроблений документ, і за ч. 1 ст. 222 КК України, адже він здійснив надання завідомо неправдивої інформації банку з метою одержання кредиту, є правильною і в апеляційній скарзі не оскаржується.
Що стосується призначеного судом 1-ї інстанції покарання ОСОБА_6 , то колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.
Як зазначено у вироку, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання визнав щире каяття та сприяння розкриттю злочину в якості пом`якшуючих покарання обставин, вказав на відсутність обтяжуючих покарання обставин, тещо обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, позитивну характеристику за місцем проживання, спосіб життя (раніше не судимий, не одружений, не працює), ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та правильно призначив ОСОБА_6 покарання у межах санкції ст.ст. 222, 358 КК України, і підстав вважати його надто м`яким, як про це вказує прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, як правильно зазначив в апеляційній скарзі прокурор, суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_6 покарання окремо за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на певний строк та окремо за ч. 1 ст. 222 КК України у виді штрафу розміром 17000 грн., застосувавши принцип часткового складання призначених покарань, неправильно визначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 2 років обмеження волі, яке фактично відповідає розміру покарання, призначеного ОСОБА_6 за окремий злочин, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Отже, у даному випадку, суд 1-ї інстанції керуючись ч. 1 ст. 70 КК України та остаточно призначивши ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки за сукупністю злочинів, мав би визначити таке покарання шляхом поглинення менш суворого покарання - штрафу у розмірі 17000 грн. та обмеження волі строком на 1 рік більш суворим (у виді обмеження волі строком на 2 роки).

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 має бути частково задоволена, а вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15 березня 2018 року - змінений в частині визначення остаточного покарання ОСОБА_6 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, і замість часткового складання призначених ОСОБА_6 покарань, поглинути менш суворе покарання більш суворим та остаточно визначити йому міру покарання у виді двох років обмеження волі, як і зазначено у вироку суду.

Таким чином, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15 березня 2018 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині визначення остаточного покарання і вважати ОСОБА_6 засудженим на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до остаточної міри покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _______________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4