Справа № 352/1056/18
Провадження № 1-кп/352/197/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року м. Івано-Франківськ

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000645 від 26.11.2017 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, з незакінченою вищою освітою, студента 4-го курсу юридичного факультету інституту права імені Короля Данила Галицького, військовозобов`язаного, учасника бойових дій в АТО, депутатом не обирався, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 .

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

25 листопада 2017 року приблизно о 19 годині 17 хвилин, в умовах туману, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки "Mazda 626", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою об`їзної дороги м. Тисмениця у напрямку Т-подібного перехрестя з дорогою "Тернопіль Івано-Франківськ». На цьому перехресті, на узбіччі дороги «Тернопіль Івано-Франківськ» для водіїв, які наближаються по об`їзній дорозі м. Тисмениця, встановлено дорожній знак 1.4.3 Правил дорожнього руху України (надалі ПДР України) «Напрямок повороту». При наближенні до вказаного перехрестя, ОСОБА_4 не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, проігнорував дорожній знак 1.4.3. ПДР України, не змінюючи напрямку руху продовжив рух прямо, перетнув автодорогу «Тернопіль Івано-Франківськ», виїхав за межі проїзної частини, де вчинив наїзд на дерево. Як наслідок, у подальшому відбулось перекидання автомобіля.

При цьому ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3. згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажир автомобіля "Mazda 626" ОСОБА_7 помер від поєднаної тупої травми грудної клітки, її органів, органів черевної порожнини та позаочеревинного простору з розривами навколосерцевої сумки, серця, стінки аорти, лівої легені, печінки, селезінки та правої нирки, яка ускладнилася масивною внутрішньою крововтратою.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілими дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Унаслідок отриманих в ДТП тілесних ушкоджень та постійних переживань значно погіршився стан здоров`я. Заподіяні злочином збитки відшкодував в повному обсязі у добровільному порядку. Просить суд суворо його не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України, так як він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставини відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_4 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку близьких родичів потерпілого щодо несуворості призначуваної обвинуваченому міри покарання, а також враховує і те, що останній негативно ставляться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, навчаючись та обіймаючи посаду заступника голови громадської організації «Спільними зусиллями» займається суспільно-корисною працею, по місцю навчання та здійснення громадської діяльності характеризується виключно позитивно, являється учасником бойових дій в АТО, раніше не судимий і до амінвідповідальності за порушення Правил дорожнього руху України не притягувався, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має незадовільний стан здоров`я.

З врахуванням всіх вище перелічених обставин, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначаючи основне покарання у вигляді позбавлення волі, суд застосовує щодо підсудного норми ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Також суд застосовує щодо обвинуваченого додаткове покарання, визначене санкцією вищевказаної частини ст..286 КК України позбавлення права керувати транспортними засобами.

Накладений в рамках даного кримінального провадження слідчим суддею Івано-Франківського міського суду ОСОБА_8 , згідно ухвали від 28.11.2017 року, арешт з забороною на використання та розпорядження автомобілем марки «Мазда 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 слід скасувати, оскільки можливості та ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження арештованого майна відпали, внаслідок завершення вирішення кримінального провадження по суті..

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання чотири роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_4 , від відбування призначеного судом основного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (, розрахунковий рахунок -0002, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача 836014) - 1144 гривні за проведення по даному кримінальному провадженні експертами Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України інженерно-транспортної експертизи № 4.2-170/18 від 25.04.2018 р.

Накладений в рамках даного кримінального провадження слідчим суддею Івано-Франківського міського суду ОСОБА_8 , згідно ухвали від 28.11.2017 року, арешт з забороною на використання та розпорядження автомобілем марки «Мазда 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «Мазда 626» реєстраційний № НОМЕР_1 , що знаходяться на зберіганні на майданчику для затриманого автотранспорту Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області, повернути власнику чи особам, уповноваженим власниками на розпорядження даними транспортними засобами.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1