печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 лютого 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛИКАТЕС» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001495, -

В С Т А Н О В И В :
29.11.2017 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «ДЕЛИКАТЕС» звернувся до слідчого судді з клопотання, в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту на зібраний врожай сої загальною вагою 473 440 кг, зданий на зберігання від імені ТОВ «Деликатес», , юридична адреса: Житомирська область, Бердичівський район, с. Осикове, вул. Михайлова, 10, що зберігається на ТОВ «Бердичівський елеватор» за адресою: вул. Низгурецькій, 111, в м. Бердичеві Житомирської області, та скасувати заборону користування та розпорядження ним, що накладені 04 жовтня 2017 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у кримінальному провадженні № 0001495.
В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, також посилається на те, що майно не є предметом кримінального правопорушення, яке розслідується у даному кримінальному провадженні. Сторона обвинувачення не надала доказів, що майно, на яке накладено арешт, є предметом кримінального правопорушення, здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, а тому при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна.
В судове засідання учасники провадження, які повідомлялись належним чином, в судове засідання не з`явились.
Враховуючи вищевказані положення кримінального процесуального законодавства, а також принцип змагальності сторін, слідчий суддя, з метою недопущення порушення прав заявника на справедливий судовий розгляд його клопотання протягом розумного строку, визнав за можливе розгляд справи у відсутність особи, яка подала клопотання та представника органу досудового розслідування.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001495 від 27.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 206-2 КК України.
Ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області № 274/4002/17 від 04.10.2017 накладено арешт на зібраний врожай сої загальною вагою 473 440 кг, зданий на зберігання від імені ТОВ «Деликатес», , юридична адреса: Житомирська область, Бердичівський район, с. Осикове, вул. Михайлова, 10, що зберігається на ТОВ «Бердичівський елеватор» за адресою: вул. Низгурецькій, 111, в м. Бердичеві Житомирської області, із забороною користування та розпорядження ним.
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.10.2017 при накладенні арешту слідчий суддя прийшов до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно статті 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Незважаючи на те, що досудове розслідування в кримінальному провадженні триває протягом тривалого часу, жодній посадовій особі ТОВ «ДЕЛИКАТЕС» про підозру у вчиненні злочину не оголошено, версія органу досудового розслідування про те, що майно ТОВ «ДЕЛИКАТЕС» є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, належним чином не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами.
Враховуючи, що у матеріалах клопотання відсутні достатні докази вчинення злочину за участю ТОВ «ТОВ «ДЕЛИКАТЕС», наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна взагалі спростовується, а також враховуючи обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ТОВ «ДЕЛИКАТЕС» належним майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
За таких обставин, керуючись ст. ст. 2, 16, 170, 174, КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛИКАТЕС» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001495 задовольнити.
Скасувати арешт майна, що був накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 жовтня 2017 року у провадженні № 274/4002/17, а саме: на зібраний врожай сої загальною вагою 473 440 кг, зданий на зберігання від імені ТОВ «Деликатес», , юридична адреса: Житомирська область, Бердичівський район, с. Осикове, вул. Михайлова, 10, що зберігається на ТОВ «Бердичівський елеватор» за адресою: вул. Низгурецькій, 111, в м. Бердичеві Житомирської області, із забороною користування та розпорядження цим майном.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1