Справа № 203/2730/18
Провадження № 1-кп/0203/510/2018
У Х В А Л А
08.08.2018 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
потерпілої - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000781 від 26.03.2018, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, неодруженого, з середньо- технічною освітою, непрацюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Дніпропетровська,громадянки України, українки, з вищою освітою, незаміжньої, непрацюючої, раніше несудимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання останньому міри запобіжного заходу, а саме ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, санкцію за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість майбутнього покарання, крім того обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, що свідчить про відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, тому є всі підстави вважити, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду.
Потерпіла просила змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт. Просив врахувати, що має на утриманні малолітню дитину, яка проживає разом із ним, про що надав довідку про склад сім`ї, характеристику з місця проживання. На теперішній час, з ОСОБА_6 має спільну дитину, яку має намір забрати з лікарні, оскільки ОСОБА_6 залишила дитину в пологовому будинку. В разі звільнення з під варти зобов`язується відшкодувати спричинену шкоду потерпілій та буде виконувати покладені на нього судом зобов`язання.
Заслухавши учасників підготовчого провадження, суд приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2018 року, обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується 10.08.2018 року.
При вирішенні питання щодо заявлених клопотань, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Мамедова проти Росії», де ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).
Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дочку, 2013 року народження, яка проживає разом із ним, про що надав довідку про склад сім`ї, має позитивну характеристику з місця проживання, окрім того, суд також враховує думку потерпілої, яка просила змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.
Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з триманням під вартою на домашній арешт, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178,181, 194, 315 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - залишити без задоволення.
Клопотання ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного на домашній арешт - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в період з 22 години до 6 години наступного дня строком на 2 місяці, тобто до 08 жовтня 2018 року, без застосування електронного засобу контролю, звільнивши з під варти негайно в залі суду.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 протягом вказаного строку: прибувати до суду за першою вимогою; не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , в період з 22 години до 6 години наступного дня, крім випадків звернення за медичною допомогою, запобігання надзвичайним ситуаціям, повідомляти суд про зміну місця свого проживання або роботи, утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Виконання ухвали покласти на відділення поліції за місцем проживання ОСОБА_5 .
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент ухвалення.

Суддя Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1