СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1093/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002967 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Стаханів Луганської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

19.06.2001 Стахановським міським судом Луганської області за ст.ст.140 ч.2, 222 ч.1, 42 КК України (в редакції 1960) на 3 роки позбавлення волі;

22.03.2002 Стахановським міським судом Луганської області за ст.ст.185 ч.3 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

03.06.2009 Стахановським міським судом Луганської області за ст.ст.186 ч.2, 309 ч.1, 70, 71 КК України на 5 років позбавлення волі;

29.11.2011 Стахановським міським судом Луганської області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 , 12.04.2018 приблизно о 03 годині, знаходячись по АДРЕСА_3 , повторно, таємно викрав чуже майно, яке належить ФОП « ОСОБА_7 ».

Так, у ОСОБА_4 , 12.04.2018 виник умисел направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, а саме алюмінієвих металоконструкцій з метою покращення свого матеріального становища.

Того ж дня, у нічний час, ОСОБА_4 , з метою відшукання предмету посягання, прослідував до розважальних атракціонів, розташованих по АДРЕСА_3 , де звернув увагу на алюмінієві металоконструкції одного з атракціонів, які вирішив таємно викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне повторне викрадення чужого майна ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою подальшого обернення на свою користь та особистого незаконного збагачення з атракціону «Віртуальна реальність» викрав дві алюмінієвих металоконструкції (листи) загальною вартістю 640 гривень, які належать ФОП « ОСОБА_7 ».

Викравши майно, яке належить ФОП « ОСОБА_7 », ОСОБА_4 сховав його у мішок, який знаходився при ньому, після чого з місця скоєння злочин втік та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_4 показав, що 12.04.2018 приблизно в 03 годин 00 хвилин, знаходячись по АДРЕСА_3 , повторно таємно викрав майно, яке належало ФОП « ОСОБА_7 ».

Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, перелік викраденого майна не оспорює.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.185 ч.2 КК України правильно, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вирішуючи питання про вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений, не працюючий, має постійне місце проживання, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття в скоєному, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, і вважає за необхідне обрати йому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.185 КК України.

Саме таке покарання на думку суду, виходячи з принципу доцільності необхідне для його виправлення та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Долю речових доказів по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази по справі: 5 листків металу, повернути законному володільцю ФОП « ОСОБА_7 », молоток та кусачки, знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_1