Справа № 273/408/18
Провадження № 1-кп/273/98/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка в режимі відеоконференції з Райківською виправною колонією №73 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 від 22.03.2018 року, №0000125 від 06.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , не одруженого, освіта базова загальна середня, не працюючого, раніше судимого:

20.03.2014 року Баранівським районним судом за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст 185; ч. 1 ст. 263; ч.2 ст. 309 КК України, до трьох років шести місяців позбавлення волі;

08.08.2017 звільнено з Бердичівського ВЦ №108 у зв`язку із відбуттям покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395, ч. 1 ст. 162 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий - востаннє 20.03.2014 Баранівським районним судом за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 309 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі. 08.08.2017 року звільнений з місць відбування покарання у зв`язку з відбуттям покарання. Однак, належних висновків для себе не зробив, та 31.12.2017 вчинив злочин передбачений ч.3 ст.185 КК України, за що вироком Баранівського районного суду від 04.04.2018 був засуджений до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Незважаючи на те, що кримінальне провадження за фактом вищевказаної крадіжки вже перебувало на судовому розгляді, ОСОБА_4 не став на шлях виправлення та вчинив злочини: за ст. 395 та ч. 1 ст.162 КК України.

Так, 14 лютого 2018 року Баранівським районним судом Житомирської області розглянуто подання начальника Баранівського ВП Новоград - Волинського ВП ГУНП в Житомирській області та винесено ухвалу №273/2041/13-к про встановлення відносно ОСОБА_4 адміністративного нагляду строком на один рік з наступними обмеженнями:

з`являтися на реєстрацію до Баранівського ВП Новоград - Волинського ВП ГУНП в Житомирській області 1,2,3,4 понеділок кожного місяця;

заборона відвідувати ресторани, бари, кафе, магазини та інші торгові точки, де здійснюється продаж спиртних напоїв на розлив;

заборона виїзду в особистих справах за межі Баранівського району без дозволу начальника Баранівського ВП Новоград - Волинського ВП ГУНП в Житомирській області;

знаходитись за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня.

ОСОБА_4 будучи ознайомлений 14.02.2018 із встановленими правилами адміністративного нагляду та відповідальністю за його порушення, усвідомлюючи обов`язки, покладені на нього судом, проявляючи злісне небажання виконувати встановлені відносно нього обмеження щодо заборони залишення місця проживання, діючи умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно, без будь яких поважних причин, без повідомлення відповідних працівників Баранівського ВП Новоград - Волинського ВП ГУНП в Житомирській області, залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 та в період часу з 08.03.2018 по 21.03.2018 за місцем проживання був відсутній.

02.04.2018 року близько 22 год. ОСОБА_4 з метою вчинення дрібного викрадення чужого майна, підійшов до балкону багатоквартирного будинку за місцес реєстрації ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи, що у вказаній квартирі ніхто не проживає, упевнившись, що ніхто із сторонніх осіб за його діями не спостерігає, ОСОБА_4 діючи умисно, всупереч вимогам ст. 30 Конституції України, якою закріплено право на недоторканність володіння особи, не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу володільця ОСОБА_5 , вибравшись на балкон першого поверху, зусиллями рук відкрив дерев`яні двері балкону та незаконно проник всередину квартири по АДРЕСА_3 , звідки здійснив дрібне викрадення малобрухту, який не становить матеріальної цінності для потерпілої.

Після цього ОСОБА_4 через балкон вийшов з квартири ОСОБА_5 таким чином порушивши недоторканність житла останньої.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованих злочинів визнав повністю, у вчиненому розкаюється та підтвердив зазначені у обвинувальних актах обставини, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, учасники судового провадження не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, їм роз`яснено і зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, на підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, відсутністю заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в ході судового розгляду кримінального провадження доведена в повному обсязі.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України які виразилися в незаконному проникненні до житла особи та ст. 395 КК України, як які виразились в самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, а також, характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 за ст. 395 КК України, згідно ст. 66 КК України щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 за ст. 395 КК України, згідно ст. 67 КК України рецидив злочинів.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України, згідно ст. 66 КК України щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України, згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК ( 2341-14 ) суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти власності, особу обвинуваченого, а саме те, що він неодноразово судимий, останній раз 04 квітня 2018 року, а саме вироком Баранівського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, знову вчинив новий злочин, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, негативно характеризується за місцем проживання, думку потерпілої, яка претензій до обвинуваченого немає, а щодо міри покарання за вчинений злочин покладається на розсуд суду та приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 162 та ст. 395 КК України, та на підставі ч.1, ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів, вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого не обирався, оскільки ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року за ч.3 ст.185 КК України в Райківській виправній колонії №73.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162 та ст. 395 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді обмеження волі строком 2 (два) роки.
за ст. 395 КК України у вигляді арешту строком 6 (шість) місяців;

На підставі ст.70 КК України (за сукупністю злочинів), шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Баранівського районного суду від 04.04.2018 року, шляхом повного складання покарань, керуючись п.1 ч.1 ст. 72 КК України, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 2 (двох) років 6 (шести) місяців.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати в кримінальному провадження відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні - металевий молоток та металеву фомку, шість алюмінієвих конфорок, три елементи латунного водопровідного крана, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Баранівського ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області повернути потерпілій ОСОБА_5 .
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1