печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2018 рокуслідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІПРОК ТРЕЙД» ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В :
У серпні 2018 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «УНІПРОК ТРЕЙД» ОСОБА_3 про скасування арешту майна, в якому останній просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2018 року у справі № 757/34892/18-к, на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «УНІПРОК ТРЕЙД» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які відкриті в ФІЛІЯ «РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 320649), та № НОМЕР_4 , які відкриті в КИЇВСЬКЕ ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 321842).

В обґрунтування доводів клопотання зазначає, що обставини, викладені в клопотанні прокурора про накладення арешту на вказане майно не відповідають фактичним обставинам та є суперечливими наданим до клопотання матеріалам та не могли бути перевірені слідчим суддею під час судового розгляду клопотання, оскільки не були предметом детального вивчення слідчим суддею в силу вирішення клопотання прокурора без виклику сторони, що призвело до необґрунтованого та незаконного накладення арешту на нерухоме майно.

Вказує, що органом досудового розслідування не доведено наявність достатніх підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження №0004294 від 17.11.2017 р. з метою збереження речових доказів, шляхом накладення арешту на грошові кошти; прокурором не доведено викладені ним в клопотанні обставини та не надано доказів, які підтверджують, що арештоване майно Товариства відповідає критеріям ст. 98 КПК України: необхідність накладення арешту в клопотанні обґрунтовується метою збереження речового доказу, однак, визнаючи грошові кошти речовим доказом у кримінальному провадженні слідчим не надано даних про те, що грошові кошти, які перебувають на банківських рахунках в ФІЛІЇ «РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 320649) та КИЇВСЬКОМУ ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 321842), є предметом злочинної діяльності ТОВ «УНІПРОК ТРЕЙД». Ні в клопотанні прокурора, ні в постанові слідчого про визнання речовими доказами, не міститься обґрунтованих та достатніх відомостей, що вказують на необхідність накладення такого арешту на грошові кошти Товариства. Кошти, що перебувають на арештованих рахунках ТОВ «УНІПРОК ТРЕЙД» отримані товариством в наслідок здійснення господарської діяльності, при цьому на вказані рахунки не надходило грошових коштів від товариств щодо яких безпосередньо здійснюється кримінальне провадження.

Вважає, що наведені обставини свідчать про відсутність законних підстав для застосування судом заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення збереження речового доказу.

Представник товариства подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Прокурор у судове засідання не з`явився.

Слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність сторін.

Фіксування за допомогою технічних засобів судового розгляду відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судом встановлено, що Державним бюро розслідувань Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004294 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.11.2017 р за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2018 р. у справі № 757/34892/18-к накладено арешт на кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «УНІПРОК ТРЕЙД» № НОМЕР_4 , які відкриті в КИЇВСЬКЕ ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»; № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які відкриті в ФІЛІЯ «РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК.

Клопотання розглянуто без участі представника ТОВ «УНІПРОК ТРЕЙД».

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у ТОВ «УНІПРОК ТРЕЙД» права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Аналіз викладених в клопотанні прокурора доводів, вказує про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту конкретної особи.

З огляду на зазначене вище, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ТОВ «УНІПРОК ТРЕЙД» належним йому майном, у зв`язку з чим вважаю доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2018 року (у справі №757/34892/18-к) на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «УНІПРОК ТРЕЙД» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які відкриті в ФІЛІЯ «РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 320649) та № НОМЕР_4 , які відкриті в КИЇВСЬКЕ ГРУ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 321842).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1