Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/1060/18
провадження №1-кп/279/362/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000323 від 21.02.2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Коростень Житомирської області, громадянки України, неодруженої, з середньою спеціальною освітою, працюючої, несудимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради (УПСЗН ВК Коростенської міської ради) (м.Коростень, вул.Шевченка,8), 30.07.2014 року та в подальшому 28.01.2015 року, 13.07.2015 року, 11.01.2016 року, 12.08.2016 року з метою отримання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї при заповненні заяви про надання їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (Заява) та Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги (Декларація), свідомо не вказала (приховала) відомості про належне їх на праві власності житлове приміщення, а саме: 18/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 153 кв.м, право власності на яке було набуто на підставі договору купівлі-продажу №3853 від 29.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , що виключало можливість призначення соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, оскільки загальна площа належного майна (153 кв.м) перевищувала б допустиму норму для призначення вказаного виду допомоги (52,5 кв.м), та цього ж дня подала Заяву та Декларацію з неправдивими відомостями, які мали суттєве значення при вирішенні питання призначення соціальної допомоги, чим ввела в оману працівників УПСЗН ВК Коростенської міської ради з метою отримання соціальної допомоги та за період з 01.07.2014 року по 28.02.2017 року незаконно отримала 28838,73 грн. державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, виплата якої регламентована Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» №1768-ІІІ від 01.06.2000 року зі змінами, Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим//Затв. Постановою КМУ від 24.02.2003 року №250.

Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ст.190 ч.1 КК України.

Вказані встановлені судом обставини підтверджуються показаннями представника потерпілої особи, свідків, письмовими та речовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.

Обвинувачена ОСОБА_6 свою вину не визнала та показала, що звернулась до УПСЗН за отриманням допомоги малозабезпеченій сім`ї, бо є одинокою матір`ю. При зверненні оформляла всі необхідні документи, в яких вказувала достовірні відомості. Про те, що на неї зареєстровано житловий будинок АДРЕСА_2 вона не знала, у нотаріуса при оформленні договору не була, договір не підписувала, постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . На момент оформлення договору купівлі-продажу вона була студенткою, коштів на його придбання не мала, тому придбати його не могла. Коли було виявлено факт, що на неї зареєстровано будинок, то її мати їй повідомила, що вона без її відома, від її імені та використовуючи її документи, оформила договір купівлі-продажу будинку, де вона була вказана як покупець. Заяву про згоду на утримання отриманих коштів писала під диктовку працівників УПСЗН, рішення про припинення виплати соціальної допомоги, про утримання коштів за рахунок інших соціальних виплат не оскаржувала. Дізнавшись про те, що на неї без її відома оформлено договір придбання будинку, дійсність такого договору не оспорила та наміру оспорювати не має.

Таку позицію обвинуваченої суд розцінює як форму самозахисту та не довіряє її показанням про те, що вона не була обізнана про факт укладення від її імені та в її інтересах договору, який підлягав нотаріальному посвідченню та був нотаріально посвідчений. На час його укладення (29.10.2010 року) обвинувачена досягла віку 23-х років, тому діяти в її інтересах без її відома інша особа не могла. Доказів зловживання іншими особами, в тому числі нотаріусом, яким посвідчувався договір набуття права на майно, під час укладення такого договору, суд не представлено, дійсність такого договору обвинуваченою в установленому порядку не оспорена. Тому, враховуючи, що недійсність договору набуття права на житлове приміщення, стороною якого була обвинувачена ОСОБА_6 ,не доведена, суд виходить з презумпції дійсності договору, стороною якого була обвинувачена, та її обізнаності про факт його укладення, наявності її волі та волевиявлення на його укладення.

Потерпілою особою заявлено вимоги про відшкодування заподіяної шкоди, представник потерпілої особи ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги підтримала в сумі 17703,14 грн., дала показання про те, що обвинувачена звернулась до УПСЗН з заявою про отримання соціальної допомоги як малозабезпеченій родині. Нею власноруч були заповнено відповідні заяви та декларації про майно, в яких вона вказувала лише наявність в її користуванні житлового приміщення по АДРЕСА_3 . В заповнюваних документах були пункти про те, що надана інформація може бути перевірена, а недостовірність, приховування інформації є підставою для відмови в наданні допомоги. Особа, яка звернулась за отриманням соціальної допомоги мала вказувати всі житлові приміщення, якими вона володіє та користується, що обвинуваченій було роз`яснено. Коли від контролюючого органу було отримано інформацію, що вона має у власності ще одне житлове приміщення, право на яке було набуто до часу звернення за отриманням допомоги, то виплата допомоги була припинена, направлена вимога про повернення отриманих коштів.

Свідок ОСОБА_8 свідчила про те, що приймала документи ОСОБА_6 щодо виплати соціальної допомоги. Всі дані в заяві та декларації вказувались особисто заявником. В розділі декларації про житло вона вказала житлове приміщення площею 51,6 кв.м, інших житлових приміщень та земельних ділянок не вказала. Вона попереджалась про те, що вказані нею дані мають бути достовірними. Коли була проведена аудиторська перевірка, то було виявлено наявність у обвинуваченої іншого житла.

Свідок ОСОБА_9 дала показання про те, що ОСОБА_6 звернулась до відділу за отриманням допомоги малозабезпеченій сім`ї та в подальшому оновлювала документи кожні півроку. Коли вона приймала в неї документи, то перепитувала, чи є в неї інше житло, крім вказаного. Недостовірність повідомлених обвинуваченою даних було виявлено проведеною перевіркою. Було встановлено, що у володінні ОСОБА_6 має два житлових приміщення. Якщо заявник, який звернувся за отриманням допомоги, має два житла, то при призначенні допомоги враховується їх загальна площа. На час подання документів не було можливості перевірити достовірність вказаних в них даних, оскільки не було відповідного програмного забезпечення. Коли ж було виявлено недостовірність поданих даних, то виплату було припинено, ОСОБА_6 запропоновано добровільно повернути отримані кошти. Після отриманих роз`яснень вона написала заяву про їх повернення. Сам факт надання недостовірної інформації є підставою для відмови у виплаті допомоги.

Свідок ОСОБА_10 свідчила про те, що обвинувачена як заявниця звернулась за отриманням допомоги малозабезпеченій сім`ї. Її справою займались інспектори ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Після проведення аудиторської перевірки було встановлено, що обвинувачена подала недостовірну інформацію щодо належності їй житлових приміщень. При поданні документів заявник підписувалась про те, що всі вказані нею дані є достовірними. Відповідальність за недостовірність даних лежать на заявникові. Сам факт надання недостовірної інформації впливає на право отримання соціальної допомоги. ОСОБА_6 в декларації вказала одне житло, що перебуває в її власності чи володінні. Після виявлення факту подання недостовірної інформації обвинувачена написала розписку-зобов`язання про повернення отриманих коштів. В даний час допомогу не отримує, бо не має права на її отримання.

Письмовими доказами вчинення обвинуваченою злочину є інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.06.2017, якою підтверджено належність їй на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу №3853 від 29.10.2010 року 18/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 153 кв.м, договір купівлі-продажу 18/100 частко житлового будинку АДРЕСА_2 , зміст якого свідчить про те, що покупець під час укладення угоди діяла особисто, довідка від 23.06.2017 року про отримані виплати за період з липня 2014 року по лютий 2017 року, яка свідчить про те, що у вказаний період обвинувачена отримала 28838,73 грн. державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, власноруч написані та особисто подані ОСОБА_6 заяви про призначення соціальної допомоги від 30.07.2017 р., 28.01.2015 р., 13.07.2015 р., 11.01.2016 р., 12.08.2016 р., 31.01.2017 року, якими підтверджується, що обвинувачена була обізнана з наслідками та відповідальністю за подання недостовірної інформації про майно та доходи, про необхідність повернення отриманих коштів у разі подання неповних або недостовірних відомостей, декларації про доходи та майновий стан, подані ОСОБА_6 30.07.2014 року, 28.01.2015 р., 13.07.2015 р., 11.01.2016 р., 31.01.2017 р., зміст яких підтверджує, що обвинуваченою зазначалось про наявність в неї права лише на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , дані про належність на праві власності житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , вказано не було, рішення начальника УПСЗН ВК Коростенської міської ради від 04.08.2014 р., 30.01.2015 р., 22.07.2015 р.,18.10.2015 р., 25.01.2016 р., 12.08.2016 р., 15.07.2016 р. про призначення ОСОБА_6 державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї на певний період, заява ОСОБА_6 від 10.07.2017 року про зобов`язання повернути отримані кошти, в якій обвинувачена давала згоду на утримання з неї суми отриманої допомоги та зазначала, що подала декларацію з недостовірними даними про перебуванні у володінні 2-х житлових будинків, рішення №1 від 29.07.2017 року про утримання переплати.

Стороною захисту зроблено заяву про недопустимість як доказу акту ревізії №04-10/10 від 04.07.2017 року Управління Північного офісу Держаудитслужби в Житомирській області, яким визначено розмір завданих матеріальних збитків, оскільки він мав бути встановлений експертом, однак відповідна експертиза проведена не була.

Враховуючи, що встановлені у вказаному акті ревізії обставини стали приводом внесення відомостей до ЄРДР та початку проведення розслідування, то вказаний акт судом враховується як письмовий доказ, що підтверджує факт виявлення протиправного діяння.

Оскільки для визначення розміру отриманої обвинуваченою допомоги за період з 01.07.2014 року по 28.02.2017 року, яка мала щомісячний характер та конкретно визначений розмір, не потрібні спеціальні знання, то посилання на можливість встановлення розміру заподіяної потерпілій особі шкоди лише експертним шляхом, є безпідставним.

Підстави та порядок отримання соціальної допомоги малозбабезпечній сім`ї регламентовано Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» №1768-ІІІ від 01.06.2000 року зі змінами, Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим//Затв. Постановою КМУ від 24.02.2003 року №250, яким передбачено, що допомога не призначається, якщо у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга
квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує
21 кв. метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. метра на
сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму) (п.10) та припиняється у разі, коли особами, які входять до складу сім`ї,
навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що
вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну
допомогу та визначення її розміру (п.12).
Враховуючи, що обвинувачена на час звернення за отриманням соціальної допомоги як малозабезпечена мала у користуванні житлове приміщення площею 51,6 кв.м та у власності 18/100 житлового приміщення площею 153 кв.м (розмір жилих приміщень, який відповідає вказаній частці договором від 29.02.2010 року не визначений), то повідомлення нею потерпілої особи про наявність в неї такого майна призвело б до відмови в отриманні допомоги, оскільки право на її отримання у обвинуваченої, сім`я якої складається з двох осіб, виникало лише за умови, що сукупний розмір житла, яке перебуває в її володінні, не мав би перевищувати 52,5 кв.м..
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що обвинувачена умисно ввела потерпілу особу в оману щодо наявності в її володінні та власності житлових приміщень, що призвело до отримання нею грошової допомоги, право на отримання якої не виникло б за умови повідомлення потерпілій особі правдивих даних щодо дійсного майнового стану.
Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченої до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому їй злочині.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено .

Як особа ОСОБА_6 працездатного віку, працює, одна виховує та утримує малолітню дитину, по місцю проживання характеризується позитивно, на спеціалізованих обліках не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину (вчинено злочин середньої тяжкості), обставини справи, особу обвинуваченої, її відношення до вчиненого, відсутність пом?якшуючих та обтяжуючих покарання обставини, її сімейний та матеріальний стан, суд вважає, що її виправлення можливо без ізоляції від суспільства та обирає покарання, передбачене санкцією частини статті закону, який передбачає відповідальність за вчинений злочин, у виді штрафу.

Заявлений потерпілою особою позов підлягає задоволенню в межах підтриманих вимог.

Речові докази залишаються матеріалах справи, судові витрати відсутні, заходи забезпечення не застосувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.1 КК України, і призначити їй покарання у виді сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Позовні вимоги задовольнити та стягнути з ОСОБА_6 на користь Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради 17703 (сімнадцять тисяч сімсот три) гривні 14 копійок матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя ОСОБА_1

Копія згідно оригіналу