Подільський районний суд міста Києва
Провадження: №1-кп/758/26/18
Провадження №
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2018 року
Колегія суддів Подільського районного суду м. Києва
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження №1-кп/758/26/18 (справа №758/15885/13-к), кримінальне провадження під час проведення досудового розслідування №0007704, яке надійшло з прокуратури Подільського району міста Києва з обвинувальним актом відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, розлученого, неповнолітніх дітей не має, освіта середня-технічна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
захисника ОСОБА_13 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_14 ,
представника потерпілої ОСОБА_15 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_8 08 жовтня 2013 року, у другій половині дня перебував у приміщенні квартири АДРЕСА_2 разом з малолітньою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - донькою його дружини ОСОБА_14 .
В цей час у нього виник злочинний намір на вчинення статевих зносин з малолітньою ОСОБА_16 .
Реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись тим, що в приміщенні кімнати квартири сторонні особи не перебували, розуміючи, що ОСОБА_16 , в силу свого віку, не була обізнана про статеві зносини, скориставшись безпорадним станом останньої, так як ОСОБА_16 перебувала в малолітньому віці та не розуміла характер і значення вчинюваних з нею дій, вступив з потерпілою малолітньою ОСОБА_16 в статеві зносини неприроднім шляхом, задовольнивши свою статеву пристрасть неприродним орогенітальним способом.
Крім того, ОСОБА_8 , через декілька днів у другій половині дня, точної дати та часу не встановлено, перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_2 разом малолітньою ОСОБА_16 . В цей час у нього виник злочинний намір на вчинення статевих зносин з малолітньою ОСОБА_16 .
Реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись тим, що в приміщенні кімнати квартири сторонні особи не перебували, розуміючи, що ОСОБА_16 , в силу свого віку, не була обізнана про статеві зносини, скориставшись безпорадним станом останньої, так як ОСОБА_16 перебувала в малолітньому віці та не розуміла характер і значення вчинюваних з нею дій, повторно вступив з потерпілою малолітньою ОСОБА_16 в статеві зносини неприроднім шляхом, задовольнивши свою статеву пристрасть неприродним аногенітальним способом.
Крім того, ОСОБА_8 , 12 жовтня 2013 року, у вечірню пору доби, перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_2 разом з малолітньою ОСОБА_16 . В цей час у нього виник злочинний намір на вчинення статевих зносин з малолітньою ОСОБА_16 .
Реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись тим, що в приміщенні кімнати квартири сторонні особи не перебували, розуміючи, що ОСОБА_16 , в силу свого віку, не була обізнана про статеві зносини, скориставшись безпорадним станом останньої, так як ОСОБА_16 перебувала в малолітньому віці та не розуміла характер і значення вчинюваних з нею дій, повторно вступив з потерпілою малолітньою ОСОБА_16 в статеві зносини неприроднім шляхом, задовольнивши свою статеву пристрасть неприродним орогенітальним способом.
Крім того, ОСОБА_8 , через декілька днів, у другій половині дня, точної дати та часу не встановлено, знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_2 разом з малолітньою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час у нього виник злочинний намір на вчинення статевих зносин з малолітньою ОСОБА_16 .
Реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись тим, що в приміщенні кімнати квартири сторонні особи не перебували, розуміючи, що ОСОБА_16 , в силу свого віку, не була обізнана про статеві зносини, скориставшись безпорадним станом останньої, так як ОСОБА_16 перебувала в малолітньому віці та не розуміла характер і значення вчинюваних з нею дій, повторно вступив з потерпілою малолітньою ОСОБА_16 в статеві зносини неприроднім шляхом, задовольнивши свою статеву пристрасть неприродним орогенітальним способом.
Крім того, ОСОБА_8 , 16 жовтня 2013 року, у другій половині дня, перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_2 разом з малолітньою ОСОБА_16 . В цей час у нього виник злочинний намір на вчинення статевих зносин з малолітньою ОСОБА_16 .
Реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись тим, що в приміщенні кімнати квартири сторонні особи не перебували, розуміючи, що ОСОБА_16 , в силу свого віку, не була обізнана про статеві зносини, скориставшись безпорадним станом останньої, так як ОСОБА_16 перебувала в малолітньому віці та не розуміла характер і значення вчинюваних з нею дій, повторно вступив з потерпілою малолітньою ОСОБА_16 в статеві зносини неприроднім шляхом, задовольнивши свою статеву пристрасть неприродним орогенітальним способом.
Крім того, ОСОБА_8 , через декілька днів, у другій половині дня, точної дати та часу не встановлено, перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_2 разом з малолітньою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час у нього виник злочинний намір на вчинення статевих зносин з малолітньою ОСОБА_16 .
Реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись тим, що в приміщенні кімнати квартири сторонні особи не перебували, розуміючи, що ОСОБА_16 , в силу свого віку, не була обізнана про статеві зносини, скориставшись безпорадним станом останньої, так як ОСОБА_16 перебувала в малолітньому віці та не розуміла характер і значення вчинюваних з нею дій, повторно вступив з потерпілою малолітньою ОСОБА_16 в статеві зносини неприроднім шляхом, задовольнивши свою статеву пристрасть неприродним аногенітальним способом.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 ,. свою винуватість по пред`явленому обвинуваченню не визнав, вважаючи його штучно створеним, оскільки вказаного кримінального правопорушення він не вчиняв. Дав показання про те, що з вересня 2010 року та до моменту затримання, працював в ПТ «Заставне товариство «Скарбниця» за адресою: м. Київ, вулиця Героїв Дніпра, 35. Графік роботи був побудований таким чином, що він перебував на робочому місці протягом доби, після чого дві доби відпочивав, однак, траплялись випадки, коли він міг працювати декілька діб підряд.
Він вказує на те, що 08 жовтня 2013 року звільнився з роботи о 09 годині 00 хвилин, та поїхав за адресою місця проживання. Приблизно між 10 годиною 30 хвилин та 11 годиною, зайшов до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де з січня 2011 року проживав з ОСОБА_14 , її донькою ОСОБА_16 , та її батьками - ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .
Прийшовши до помешкання, він привітався з ОСОБА_17 , пішов до ванної кімнати, після чого ліг спати. При цьому, попросив ОСОБА_17 забрати ОСОБА_16 зі школи, оскільки сам був дуже втомлений. Прокинувшись о 17 годині, зустрів ОСОБА_16 , у якої поцікавився, як пройшов день в школі, на що остання відповіла, що день пройшов добре, але в неї є питання з приводу домашнього завдання. Він погодився допомогти після вечері. Приблизно о 19 годині 30 хвилин, з роботи повернулася ОСОБА_14 . Вони всі разом повечеряли, приблизно між 20 годиною та 20 годиною 30 хвилин він, ОСОБА_14 та ОСОБА_16 робили та перевіряли домашнє завдання, після чого, приблизно о 22 годині, відвели дівчинку до кімнати бабусі ОСОБА_17 , та вклали її спати. Повернувшись до своєї кімнати, він з ОСОБА_17 до ранку були наодинці.
Стосовно 09 жовтня 2013 року обвинувачений ОСОБА_8 показав, що приблизно о 07 годині 40 хвилин він прокинувся, одягнувся, та разом з ОСОБА_16 вийшов до школи. Повернувшись до дому ліг відпочивати. Приблизно о 12 годині до кімнати зайшла ОСОБА_17 , повідомивши, що сама забере зі школи ОСОБА_16 . Після того, як дівчинка повернулась зі школи, він її нагодував, та запропонував сісти за виконання домашнього завдання, на що остання відповіла, що дуже втомлена, після чого лягла відпочивати в кімнаті з ОСОБА_17 . Він, в свою чергу, включив собі фільм, заснувши під час його перегляду. Приблизно о 17 годині він прокинувся, після чого сходив до магазину, та почав готувати вечерю. Між 19 годиною та 19 годиною 30 хвилин повернулась з роботи ОСОБА_14 . Повечерявши разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , вони пішли втрьох готувати та перевіряти домашнє завдання. Приблизно між 22 годиною та 22 годиною 30 хвилин вони закінчили з домашнім завданням. ОСОБА_14 та ОСОБА_16 пішли до ванної кімнати, а він залишився за ноутбуком. Близько 23 години ОСОБА_14 та ОСОБА_16 повернулись з ванної кімнати, після чого вони відвели дівчинку до кімнати бабусі ОСОБА_17 , та вклали її спати. Повернувшись до своєї кімнати, він з ОСОБА_17 до ранку були наодинці.
10 жовтня 2013 року, прокинувся, приблизно о 07 годині 40 хвилин, одягнувся, після чого разом з ОСОБА_16 вийшов до школи. Прибув на роботу о 09 годині, де прийняв зміну, та працював до 09-00 години 11 жовтня 2013 року, що можуть підтвердити співробітники ТОВ «Скарбниця».
11 жовтня 2013 року, о 09 годині, він звільнився з роботи, приблизно о 10 годині приїхав до дому, прийняв душ, переодягнувся та поїхав на роботу у відділення № 25, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Щербакова, 45. Прийняв зміну між 11 годиною та 11 годиною 30 хвилин та перебував на робочому місці до 09 години 12 жовтня 2013 року.
Стосовно 12 жовтня 2013 року, обвинувачений ОСОБА_8 показав, що приблизно о 09 годині 15 хвилин він зустрів свого співробітника, який підвіз його до дому. Вони з ним біля будинку поспілкувались, приблизно о 12 годині, він піднявся в квартиру. Оскільки на роботі провів дві доби, був дуже втомлений, тому попросив ОСОБА_17 зустріти ОСОБА_16 зі школи. Сам пішов відпочивати. Прокинувся близько 17 години від того, що ОСОБА_17 дуже голосно спілкувалась з ОСОБА_16 . Обидві стояли біля дверей його кімнати. Він запитав їх обох, що сталося. ОСОБА_16 вийшла з кімнати, а ОСОБА_17 відповіла, що коли вона зайшла до кімнати, то ОСОБА_16 була з головою під його ковдрою, після чого ОСОБА_17 покликала ОСОБА_16 . Вона запитала в нього, що вони там робили, на що він відповів, що прокинувся від її галасу (криків). ОСОБА_16 на його запитання про те, чому вона була під ковдрою, відповіла, що в кімнаті були відчинені балконні двері, їй було холодно, тому вона і була з головою вкритою під ковдрою. Після цього, оскільки вдома не було продуктів харчування, він зібрався сам та запропонував ОСОБА_16 поїхати до ТЦ «Караван» за продуктами харчування. Дівчинка погодилась. Придбавши в ТЦ «Караван» продукти харчування, вони попрямували до виходу, де потрапили до магазину «АЛЛО». ОСОБА_16 попросила придбати їй електронну книгу, але вони знайшли планшет, який можна використовувати як електронну книгу. Приблизно між 18 годиною 30 хвилин та 19 годиною, вони повернулись до дому. Він готував їжу, ОСОБА_16 пішла робити домашнє завдання на понеділок. Біля 20 години приїхала ОСОБА_14 та вони сіли вечеряти. Вечеря закінчилась ближче до 21 години. ОСОБА_16 пішла з планшетом, а він з ОСОБА_14 лягли відпочивати.
13 жовтня 2013 року, приблизно о 08 годині ранку, він прокинувся та поїхав на роботу. Близько 09 години, прийняв зміну та перебував на роботі до 09 години 14 жовтня.
14 жовтня 2013 року, між 10 годиною 30 хвилин та 11 годиною повернувся до дому, ліг відпочивати. Прокинувся, приблизно, в проміжку часу між 16 годино 30 хвилин та 17 годиною. ОСОБА_16 була вже вдома і готувала домашнє завдання. Він сходив до магазину за продуктами харчування, приготував вечерю та біля 19 години до дому повернулась ОСОБА_14 , після чого вони всі разом сіли вечеряти. В подальшому, він та ОСОБА_14 перевірили домашнє завдання у ОСОБА_16 та почали перегляд фільму, під час якого ОСОБА_16 заснула. Він відніс її спати до кімнати ОСОБА_17 . Повернувшись до своєї кімнати, він з ОСОБА_14 до ранку були наодинці.
Щодо 15 жовтня 2013 року вказав на те, що близько 08 години 10 хвилин він відвів ОСОБА_16 до школи, а сам поїхав на роботу, де перебував до 09 години 16 жовтня 2013 року.
16 жовтня 2013 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, приїхав до дому, був дуже втомлений, тому попросив ОСОБА_17 забрати ОСОБА_16 зі школи, а сам пішов відпочивати. Прокинувся, в проміжку часу між 16 годиною 30 хвилин та 17 годиною, після чого пішов до магазину за продуктами, а повернувшись, розпочав готувати їжу. Під час приготування їжі до нього заходила ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Приблизно о 19 годині, з роботи повернулась ОСОБА_14 . Він їй розповів про дзвінок на мобільний телефон подруги ОСОБА_19 , у якої вони позичали частину грошей для придбання автомобіля, яка питала, коли вони повернуть борг в повному обсязі, оскільки в неї скрутне становище. Він сказав ОСОБА_14 , що в разі отримання ним такої ж самої заробітної плати, вони будуть вимушені продати автомобіль. Після цього, з ОСОБА_14 виник невеликий конфлікт, оскільки остання дуже мріяла про свій власний автомобіль, та не хотіла його віддавати. Він її заспокоїв, сказав, що все буде добре, що з його графіком роботи в нього повинна бути достатня заробітна плата, щоб закрити частину боргу перед її подругою. ОСОБА_14 заспокоїлась, але була дуже дратівлива. В подальшому вона пішла перевіряти домашнє завдання у ОСОБА_16 , а він пішов відпочивати, взявши з собою ноутбук. Приблизно о 23 годині, не дочекавшись ОСОБА_14 , він заснув.
З 09 години ранку 17 жовтня 2013 року до 09 години ранку 18 жовтня 2013 року, він перебував на робочому місці.
18 жовтня 2013 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, він приїхав до дому. ОСОБА_17 запитала про автомобіль, він нічого не відповів, пішовши відпочивати. Близько 18 години, його розбудила ОСОБА_17 та запитала, чи буде він готувати їжу, на що він відповів, що в нього немає настрою, щоб вечерю приготувала вона сама. Приблизно між 20 годиною та 20 годиною 30 хвилин, з роботи повернулась ОСОБА_14 . Він спитав її, чому вона почала затримуватись на роботі, на що остання відповіла, що по дорозі був затор. Приблизно о 22 годині, до кімнати зайшла ОСОБА_14 та повідомила, що з ОСОБА_16 домашнє завдання виконано, після чого він заснув.
Після дослідження проведеної у справі судово-психологічної експертизи потерпілої, обвинувачений дав показання, що він вважає, що його дії кваліфіковані неправильно за ч.3 ст.153 КК України, а можуть бути кваліфіковані лише за ч.2 ст.156 КК України. При цьому він вказав, що визнає свою винуватість за ч.2 ст.156 КК України. Він підтверджує описані експертом події за його участю і участю потерпілої 08, 12, 16 жовтня 2013 року. Більш детальних показань не дав. Однак, вказав, що знав за станом на 2013 рік скільки років потерпілій, однак, їй не було 14 років на той час. Був випадок, коли він прийшов додому, лежав і потерпіла лягла біля нього і терлась сідницями об нього.
Під час виступу в дебатах він визнав факти розбещення малолітньої ОСОБА_16 , посилався, що саме ОСОБА_16 проявляла активність і сама вчиняла дії, які він не зупиняв, тому визнає свою винуватість за ч.2 ст.156 КК України. Звертає увагу, що це сталося через неналежне виконання материнських обов`язків ОСОБА_14 .
Допитана в судовому засіданні малолітня потерпіла ОСОБА_16 , в присутності законного представника матері ОСОБА_14 та психолога, показала, що знає обвинуваченого ОСОБА_8 , який проживав з її мамою. Спочатку в них були нормальні відносини, потім погіршились. Одного разу, коли вона попросила допомогти йому з математикою, він попросив, щоб вона лягла поряд з ним на ліжко. Це відбулося 08 жовтня 2013 року. Вадим просив укрити його ковдрою та декілька разів взяти його статевий орган. Подібні ситуації повторювались більше двох разів, точно сказати не змогла, оскільки не пам`ятала.
Траплялись випадки, коли до кімнати заходила бабуся, вона, в цей час, вже була в штанах і футболці, оскільки швидко встигала вдягнутися. Бабуся казала їй щоб вона розповіла про вказані події мамі. Коли вона це зробила, то назвала не всі дати, а тільки 12 та 16 жовтня 2013 року, оскільки більше дат не пам`ятала.
Потерпіла зазначила, що коли вона сама читала у слідчого обвинувачення, то всі викладені у ньому факти в ньому були вірно відображені.
Законний представник потерпілої ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що з обвинуваченим ОСОБА_8 перебувала у шлюбі з жовтня 2011 року, потерпіла ОСОБА_16 є її донькою від першого шлюбу.
Стосовно подій, зазначених в обвинувальному акті, повідомила, що зміни в поведінці доньки були помітними, дитина почала віддалятись, не хотіла виходити на вечерю. Її матір ОСОБА_17 також повідомила, що двічі в неї виникали підозри про вчинення ОСОБА_8 неправомірних дій відносно дитини. Також розповіла, як нещодавно вона зайшла до кімнати, де побачила, як обвинувачений лежав на ліжку вкритий до половини тіла, а дівчинка була під ковдрою. На запитання, що відбувається, ОСОБА_8 швидко відштовхнув дівчинку із себе.
Саме тому вона запропонувала поговорити, з`ясовувати, що відбувається. ОСОБА_16 почала розповідати їй про поведінку ОСОБА_8 , після чого вона зрозуміла, що обвинувачений з дитиною мав статеві зносини орогенітальним та аногенітальним способами. Донька повідомила, що контакти тривали протягом 14 днів з періодичністю день-два. В квартирі, в цей час була бабуся, а вони були в кімнаті, де проживала ОСОБА_14 з ОСОБА_8 . Дівчинка сказала їй, що обвинувачений обіцяв їй за ці дії купити планшет і він дійсно виконав свою обіцянку. Сам ОСОБА_8 заперечував сказане дитиною та її матір`ю, стверджуючи, що це все наклеп.
Зазначила, що вона після вказаних подій зверталась за допомогою до дитячого психолога, який підтвердив наявність у дитини переживань стосовно сексуальних домагань. Також, висновок судово-медичної експертизи підтверджує наявність слідів після сексуальних контактів аногенітальним способом. Зі слів ОСОБА_16 , коли їй було боляче, обвинувачений наказував їй терпіти. Вона боялась розповісти про події з ОСОБА_8 , оскільки боялась її засмутити. Показанням дитини вірить, оскільки вона не схильна говорити неправду, а наявні тілесні ушкодження іншим шляхом вона отримати не могла. Окрім цього, запевнила суд у тому, що не має підстав оговорювати обвинуваченого, оскільки вони були сім`єю, мали дружні теплі стосунки.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показала, що проживає в одному помешканні разом з донькою ОСОБА_14 , онукою ОСОБА_16 та чоловіком ОСОБА_18 . Обвинувачений ОСОБА_8 певний час прожив з ними. Квартира має три кімнати. Вони з онучкою займали велику кімнату, ОСОБА_14 та ОСОБА_8 спальню, ОСОБА_18 - третю кімнату. З онукою в неї склалися добрі стосунки, дівчинка добре навчається, не здатна казати неправду. Зі школи ОСОБА_16 забирала вона, також це робив ОСОБА_20 або ОСОБА_14 . ОСОБА_8 допомагав онучці в навчанні, працював, маючи графік чергувань добу через добу, а інколи і дві доби поспіль.
Стосовно подій, зазначених в обвинувальному акті, свідок ОСОБА_17 повідомила, що декілька разів бачила, як ОСОБА_20 в своїй кімнаті був з онучкою наодинці. Перший раз це сталося 08 жовтня 2013 року. Вона випадково зайшла до кімнати, побачивши, що ОСОБА_20 зваблює онучку.
Окрім цього, 16 жовтня 2013 року, приблизно о 18 годині вона зайшла до кімнати ОСОБА_8 та ОСОБА_18 . ОСОБА_8 лежав в ліжку на лівому боці, а дитина була поруч нього під ковдрою. Вона йому крикнула, але останній відштовхнув дитину, нічого не відповівши. Онучка вибігла з кімнати роздягнена, будучи лише в нижній білизні. ОСОБА_16 на її запитання з даного приводу промовчала, розповівши в подальшому все своїй матері, а та вже переказала їй. Зі слів ОСОБА_14 , дитина говорила, що таких випадків з ОСОБА_20 було 8 разів в різних формах. Після 16 жовтня 2013 року вона подібних випадків не бачила.
Свідок зазначила, що намагалася поговорити з ОСОБА_20 про вчинювані ним дії з ОСОБА_16 , але він з цього приводу нічого не відповідав, а лише сварився, та казав, що вона це робить навмисно з метою розлучити його з ОСОБА_14 . Самій же ОСОБА_14 свідок того вечора нічого не розповіла, оскільки та була заклопотана роботою, а повідомила про вказані події через декілька днів.
20 жовтня 2013 року ОСОБА_14 подала заяву до міліції про вчинення злочину відносно дитини. ОСОБА_8 затримали приблизно 21 жовтня 2013 року. Про кредити ОСОБА_20 вона нічого не знала. Бачила, як зять бив ОСОБА_14 на фоні ревнощів, оскільки остання затримувалась на роботі. Стверджувала, що заяву до міліції її донька подала у зв`язку з незаконними діями ОСОБА_8 , а не у зв`язку з тим, що не хотіла проживати з ним.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що потерпіла ОСОБА_16 є його онукою, а обвинувачений ОСОБА_8 проживав в його помешканні в якості чоловіка доньки - ОСОБА_14 . Неприязних відносин між ними не було. Охарактеризував обвинуваченого, як амбіційну та ревниву людину, оскільки саме на ґрунті ревнощів між ОСОБА_8 та ОСОБА_14 відбувалися сварки.
В квартирі ОСОБА_16 займала кімнату разом з бабусею ОСОБА_17 , обвинувачений ОСОБА_8 та ОСОБА_14 жили в окремій кімнаті, а він займав третю кімнату. У його відсутність доглядом за дитиною займалась бабуся ОСОБА_17 та ОСОБА_8 . ОСОБА_16 називала обвинуваченого батьком, проводила з ним багато вільного часу. Свідок постійно бачив ситуації, коли ОСОБА_8 лежав на ліжку з комп`ютером на животі, а онучка приходила до нього в кімнату, лягала поряд з ним, та вчилася користуватися комп`ютером. Онучка на ОСОБА_8 ніколи не скаржилась.
Описані в обвинувальному висновку події сталися тоді, коли він перебував на лікуванні, тому в помешканні не перебував та особисто нічого бачив. Про те, що ОСОБА_8 вчинив неправомірні дії з дитиною, йому розповіла ОСОБА_14 , сказавши, що це відбувалось декілька разів. Крім цього, ОСОБА_8 сам зізнався при першому затриманні, що у нього були статеві зносини неприроднім орогенітальним способом з ОСОБА_16 .
Крім доньки про події, що відбулися, йому розповідала його дружина, яка застала ОСОБА_8 з онучкою під ковдрою. З її слів, голова онучки в той час була в області геніталій обвинуваченого. Вона крикнула, після чого ОСОБА_8 відштовхнув дитину. Онучка голою не була. ОСОБА_17 підозрювала, що між ними відбулися статеві зносини, та розповіла про це доньці. Потім дівчинка сама розповіла ОСОБА_14 про статеві зносини неприроднім способом з вітчимом, деталі яких йому не відомі. Також, зі слів ОСОБА_17 йому стало відомо, що такі події відбувались з дитиною, приблизно 6-8 разів.
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що обвинуваченого ОСОБА_8 знає, оскільки вони працювали разом приблизно два роки, а потерпілу ОСОБА_16 не знає. Повідомив, що робоча зміна в ПТ «Заставне товариство «Скарбниця» починається о 08 годині 50 хвилин, а закінчується о 16 годині 50 хвилин. Впродовж робочого часу працівники не можуть покидати робоче місце. Під час передачі зміни вони розписуються в журналі, та передають акти передачі. Робочий графік побудований таким чином, що працівники працюють добу через дві. В жовтні 2013 року працював ОСОБА_22 . Він не пам`ятає, чи працював він особисто 08, 10, 12, 14, 16 жовтня 2013 року та 18 жовтня 2013 року. Він також не пам`ятає, щоб в жовтні 2013 року його хтось просив підмінити, при цьому зазначив, що у разі, коли відбувається заміна одного працівника іншим, це обов`язково фіксується.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показав, що обвинуваченого ОСОБА_8 знає, оскільки вони працювали разом, приблизно два роки, а потерпілу ОСОБА_16 не знає. Зазначив, що на ПТ «Заставне товариство «Скарбниця» вони працюють протягом доби: з 09 години ранку до 09 години ранку наступного дня. У ОСОБА_8 траплялися випадки, коли він працював дві доби підряд, одну добу на їхньому відділені, а іншу добу в іншому відділенні. Випадків, коли б вони з обвинуваченим одночасно працювали, не могло бути. За час перебування на роботі працівники не можуть залишити територію ломбарду. Точних дат перебування ОСОБА_8 у жовтні 2013 року на робочому місці він не пам`ятає, однак, зважаючи на те, що він перевіряв інформацію при наданні відповіді на адвокатський запит, ствердно повідомив про те, що відображена у листі інформація відповідає дійсності, і ОСОБА_8 дійсно працював у зазначені дні.
Також свідок показав, що зміна в поведінці обвинуваченого ОСОБА_8 була помітна, оскільки у нього були фінансові негаразди. На його думку, коштів було недостатньо скоріш за все його дружині. Обвинувачений ОСОБА_8 постійно купував їй подарунки. Про сімейні стосунки останній розповідав лише приємне. В його помешканні свідок ніколи не був. Пам`ятає, що ОСОБА_8 не хотів іти до дому. Були між ними розмови стосовно тещі ОСОБА_8 , під час яких він говорив, що вона заважала їхнім стосункам з дружиною, шкодила сімейному щастю. ОСОБА_8 йому розповідав, що теща хворіла, це було помітно з її дій, та слів.
Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показала, що обвинуваченого ОСОБА_8 знає, оскільки він працював у відділенні ПТ «Заставне товариство «Скарбниця», яке вона очолює з 2007 року. Зазначила, що обвинувачений працював в злагодженій незмінній команді, ввічливо ставився до колег, чітко розмовляв, грамотно підготовлював стажерів, був у доброму настрої.
Пояснила суду, що коли співробітник приходить на робоче місце, то проводить особисту картку через термінал, та вводить відповідний пінкод. В їхньому приміщенні також ведеться відеоспостереження, вихід на роботу фіксується в табелі, тому вона впевнена в тому, що інший співробітник замість ОСОБА_8 не міг провести його бейдж, та відмітити його на роботі. Також показала, що робітник не може покидати робоче місце. Випадків, коли ОСОБА_8 міг відпроситися в неї з роботи не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_23 підтвердила, що інформація стосовно днів виходу ОСОБА_8 на роботу, зазначена у відповіді на адвокатський запит, відповідає дійсності, оскільки вона особисто її перевіряла.
ОСОБА_24 показала суду, що вона, як спеціаліст надавала висновок в межах даного кримінального провадження, оскільки з 2008 року співпрацює з кримінальною міліцією і справи подібної категорії проходять з її участю.
Зазначила, що в описовій частині висновку вказано, що мав місце сексуальний контакт між дитиною та обвинуваченим. Дитина розповідала про те, що поведінка ОСОБА_8 розпочалася з мацання, знімання штанців, вчинення контакту орогенітальним способом. Контакт, вчинений аногенітальним способом, був застосований обвинуваченим в подальших діях. При цьому, дитина мала больові відчуття. Коли вона плакала, то їй казали терпіти. Дитина вказувала на шість випадків. ОСОБА_16 не була освідчена стосовно сексуальної культури, тому вона сприйняла таку поведінку за норму. Пояснила, що в таких випадках опір дітьми зазвичай не здійснюється. Під час проведеного нею дослідження було використано 3-4 методики, в тому числі і психологічне обстеження у «Зеленій кімнаті». Під час проведення досліджень в кімнаті з дитиною вона була сама, інші спостерігали з камер спостереження. Те, що говорила дитина, говорить про те, що сексуальний контакт дійсно був. ОСОБА_16 сприймала ОСОБА_8 як близьку людину, тому для неї ця подія, яка трапилась не є трагічною. Вона не пережила повного травматичного синдрому. Саме вторинний процес має для неї травматичний характер. Дитина обґрунтовано розповідала, що треба спочатку потерпіти, бо так у всіх є, а потім коли вона зрозуміла, що щось не так, вона боялась зробити боляче матері та рідним. Таке може відбуватись коли в сім`ї відсутні теплі стосунки. Дитина не сприймала перший контакт, як контакт між жінкою та чоловіком, а почала думати, що щось не так, коли відчула больові відчуття.
ОСОБА_24 запевнила суд у тому, що дитина говорить правду стосовно подій висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки доказом цього є результати застосованих методик.
Згідно протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_14 21 жовтня 2013 року повідомила, що протягом останніх двох тижнів жовтня 2013 року, її чоловік - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий в АДРЕСА_3 , двічі вступив в статевий акт з її неповнолітньою донькою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 (т. 2, а.с. 30-31).
Відповідно до заяви ОСОБА_14 від 22 жовтня 2013 року, нею надано для долучення до матеріалів кримінального провадження № 0007704 речі доньки ОСОБА_16 , в яких та була одягнена під час вчинення злочинних дій ОСОБА_8 (т. 2, а.с. 16).
Згідно протоколу огляду від 22 жовтня 2013 року, слідчим було оглянуто дитячий одяг та постільна білизна, надані ОСОБА_14 . Оглядом встановлено наступне: дитячі спортивні штани рожевого кольору з накладними карманами синього кольору в горошок білого кольору з написом фарбою синього кольору «MDXISCIL SINGE2011 FOR HEIAE», та білою биркою з розміром «4» на шві зворотної сторони, мають забруднення коричневого, темно бежевого кольорів, а також забруднення фарбою червоного кольору. Основні забруднення розташовуються на сідницях, колінах, на передній частині стегон та мають округлу форму. Дитяча футболка блакитного кольору з зображенням верблюдів на передній частині та надписом «RED SEA», в якій на шві з внутрішньої сторони в області задньої стінки горловини розташована бирка з написом «FAICONA», розмір №14, не має забруднень, полотно футболки пошкоджень не має. Дитяча футболка білого кольору з малюнком та надписом, контури якого частково знищені, в якій на шві з внутрішньої сторони, в області задньої стінки горловини, розташована бирка з надписом «Gioria Jeans Compani», розмір №11-12, має забруднення плямами світло коричневого та бежевого кольорів, в області горловини, в передній та внутрішній частинах пахв та бокових швах. Постільна білизна ситцева, коричневого кольору, з малюнком у вигляді квітів бежевого кольору по площі полотна (в склад двоспального комплекту постільної білизни входить: дві наволочки, простирадло та підковдра) має забруднення від використання з нашаруванням бруду (т. 2, а.с. 17-22).
Згідно висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 3259 від 29 листопада 2013 року, при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при її обстеженні будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкірних покривах та видимих слизових на момент огляду не виявлено. Будь-яких ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів не виявлено. Цілість дівочої пліви у ОСОБА_16 не порушена. Форма та будова її не дозволяють здійснення статевого акту без порушення цілісності дівочої пліви. ОСОБА_16 , на момент проведення обстеження, статевої зрілості не досягла. При судово-медичному обстеженні і проведенні рентророманоскопії виявлене наступне: зниження тонусу сфінктера; згладженість радіальної збористості; гіперемія слизової прямої кишки, циркулярне посилення венозного малюнку з дрібними вузлами; осадження слизової оболонки дистального відділу прямої кишки; гіперемія дистального відділу сигмовидної кишки, ін`єкція судин (слизова сигмовидної кишки на ділянці 11-20 см від ануса рожева, без патологічних змін); множинні поверхневі дефекти (діаметром 0,2-0,3 см) слизової оболонки на відстані 9-10 см від ануса. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи часові проміжки, можна зробити висновок, що виявлені зміни є наслідками неодноразової механічної дії тупого предмету (напруженого чутливого зовнішнього статевого органа чоловіка, або іншого тупого предмету, подібного йому по формі та розмірами, при маніпуляції руками в ділянці заднє-прохідного отвору), розміри яких перевищують еластичні можливості слизової сфінктера прямої кишки. Садно в ділянці дистального відділу прямої кишки (враховуючі локалізацію в анатомічній ділянці, яка схильна до постійної дії калових мас) за давністю може відповідати 18 жовтня 2013 року (т. 2, а.с. 24-28).
Відповідно до доручення слідчого про проведення слідчих дій, ВКМСД Подільського РУ ГУ МВС України в м. Києві доручено проведення обстеження малолітньої ОСОБА_16 із залученням психолога по методиці «Зелена кімната» (т. 2, а.с. 11).
Згідно професійного висновку кандидата психологічних наук ОСОБА_24 щодо перебігу психологічної роботи з дитиною ОСОБА_16 (9 років) на базі «зеленої кімнати» Солом`янського РУ МВС в м. Києві від 26 жовтня 2013 року, результати досліджень говорять про наявність переживань сексуального насильства дитиною ОСОБА_25 (9 р.), спровокованого вітчимом ОСОБА_8 (т. 2, а.с.12-14).
Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи № 423/16-25 від 20 грудня 2017 року, потерпіла ОСОБА_16 , з урахуванням її емоційного стану, індивідуального розвитку та віку, здатна вірно сприймати зовнішню фактичну фабулу подій, що мають значення в даному кримінальному провадженні (дії, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 ) і давати про них відповідні покази. Потерпіла ОСОБА_16 , виходячи з рівня її розумового розвитку, вікових та індивідуально-психологічних особливостей, здатна правильно розуміти власні фізіологічні відчуття та підпорядковувати їх власну поведінку під час намагання ОСОБА_8 здійснити з ОСОБА_16 половий акт аногенітальним способом остання, зважаючи на больові відчуття, які не в змозі була терпіти (коли їй стало сильно боляче) попросилась вийти до туалету та цього дня не верталась до кімнати ОСОБА_8 (10 жовтня 2013 року); попросила припинити, на що ОСОБА_8 припинив свої дії, після чого ОСОБА_16 одягнулась та пішла дивитись мультики в кімнаті бабусі (18 жовтня 2013 року).
Потерпіла ОСОБА_16 , виходячи з рівня її розумового розвитку (достатній рівень розвитку пізнавальних процесів: пам`яті, уваги, мислення; достатня здатність для аналізу, співставлення, самостійних висновків; сприйняття конкретне, уява жива, але оригінальністю та своєрідністю не відрізняється, знаходиться в межах заданих смислових опор), вікових та індивідуально-психологічних особливостей (нестійка з тенденцією до зниження самооцінки; потреба в підтримці, поступливість, слухняність, схильність слідувати думці та приймати точку зору авторитетної для неї особи; здатність утримувати в поведінці правил непорушених вимог і сугестивних впливів; прояв невпевненості у складних для прийняття рішення ситуаціях з орієнтацією на події, які задаються ззовні) та емоційного стану (потреба у впорядкованій та спокійній обстановці як в джерелі свого комфортного самопочуття; потреба в близьких емоційних відносинах, в емоційному прийнятті, відчутті спорідненості, власної значимості; здатність стримувати власні емоції та вдаватись до компромісу задля збереження відчуття любові до себе або відчуття повноцінної участі в якій-небудь справі), здатна правильно сприйняти зовнішню сторону скоєних стосовно неї дій, що інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_8 і правильно повідомити про них (дати детальний опис в доступних їй виразах при умові нерозуміння сексуального значення дій дорослих людей). Проте ОСОБА_16 , з урахуванням її вікових та індивідуально-психологічних особливостей, не здатна правильно розуміти значення сексуальних дій (нерозуміння значення сексуальної поведінки людини, недостатня орієнтація в сексуальних відносинах), у зв`язку з чим не може чинити свідомий (побудований на розумінні соціального та юридичного значення дій та їх наслідків) опір (т. 5, а.с. 3-17).
Відповідно до постанови про призначення амбулаторної судово-наркологічної експертизи від 29 жовтня 2013 року, слідчим було призначено в межах кримінального провадження № 0007704 амбулаторну наркологічну експертизу, проведення якої доручено Київському міському центру судово-психіатричних експертиз (т. 2, а.с. 1).
Згідно акту амбулаторної комісійної судово-наркологічної експертизи № 66 від 05 листопада 2013 року, у ОСОБА_8 не виявлено ознак психічної та фізичної залежності від алкогольних напоїв, наркотичних та психотропних речовин (т. 2, а.с. 2-3).
Відповідно до постанови про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 29 жовтня 2013 року, слідчим було призначено в межах кримінального провадження № 0007704 амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Київському міському центру судово-психіатричних експертиз (т. 2, а.с. 4).
Згідно акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 896 від 05 листопада 2013 року, у ОСОБА_8 не виявлено ознак будь-якого психічного захворювання та він може та міг у період правопорушення усвідомлювати свої дії та керувати ними. (т. 2, а.с. 5-10).
Згідно характеризуючих обвинуваченого ОСОБА_8 матеріалів, він зареєстрований у АДРЕСА_1 , раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до характеристики за місцем реєстрації, скарг від мешканців будинку на ОСОБА_8 не надходило, за місцем роботи характеризується позитивно, в період з 23 вересня 2010 року по 29 жовтня 2013 року обвинувачений працював у ПТ «Заставне товариство «Скарбниця» на посаді оцінювача-експерта, отримавши дохід в розмірі 71 226 гривень (т. 1, а.с.138-242, 155, т. 2, а.с. 37, т. 4, а.с. 21).
Згідно відповіді генерального директора ПТ «Заставне товариство «Скарбниця», ОСОБА_8 працював у товаристві у наступні періоди та календарні дні місяця:
з 09 години 00 хвилин 01 жовтня 2013 року до 09 години 00 хвилин 02 жовтня 2013 року;
з 09 години 00 хвилин 04 жовтня 2013 року до 09 години 00 хвилин 05 жовтня 2013 року;
з 09 години 00 хвилин 07 жовтня 2013 року до 09 години 00 хвилин 08 жовтня 2013 року;
з 09 години 00 хвилин 10 жовтня 2013 року до 09 години 00 хвилин 11 жовтня 2013 року;
з 09 години 00 хвилин 13 жовтня 2013 р оку до 09 години 00 хвилин 14 жовтня 2013 року;
з 09 години 00 хвилин 15 жовтня 2013 року до 09 години 00 хвилин 16 жовтня 2013 року;
з 09 години 00 хвилин 17 жовтня 2013 року до 09 години 00 хвилин 18 жовтня 2013 року;
з 09 години 00 хвилин 19 жовтня 2013 року до 09 години 00 хвилин 20 жовтня 2013 року;
з 09 години 00 хвилин 21 жовтня 2013 року до 09 години 00 хвилин 22 жовтня 2013 року
Окрім зазначеного, ОСОБА_8 замінював тимчасово відсутнього у зв`язку з сімейними обставинами оцінювача-експерта ОСОБА_26 на Відокремленому відділенні «Київському ломбардному відділенні № 25 ПТ «Заставне товариство «Скарбниця» за адресою: м. Київ, вул. Щербакова, 45, у період з 10 години 32 хвилин 11 жовтня 2013 року до 09 години 00 хвилин 12 жовтня 2013 року (т. 2, а.с. 152, т. 3, а.с. 36, т. 4, а.с. 19).
Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є, відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд звертає увагу, що показання обвинуваченого, потерпілої, свідків отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому фактичні обставини, які вони містять, є допустимими.
Належними і допустимими, як джерело доказу, є долучені до справи документи та висновки експертиз, оскільки судом не встановлено порушення вимог КПК України під час їх отримання та проведення.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, колегія суддів прийшла до висновку, про достатність доказів для визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.
Аналізуючи досліджені докази, суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_8 впродовж судового розгляду не визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, однак його доводи спростовуються дослідженими доказами.
Колегія суддів бере до уваги послідовні і логічні показання малолітньої потерпілої ОСОБА_16 , яка в межах своїх вікових можливостей впродовж досудового та судового розгляду давала незмінні показання про обставини вчинюваних відносно неї дій ОСОБА_8 , якого вона вважала батьком, довіряла йому, відчувала з його сторони турботу, оскільки обвинувачений забирав її з школи, готував їжу, допомагав виконувати домашні завдання, спільно проводив з нею вільний час, що оцінюється колегією суддів, як відсутність мотивів для зведення наклепу, та підстав оговорити його у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Показання малолітньої потерпілої ОСОБА_16 узгоджуються з показами законного представника ОСОБА_14 , яка послідовно та змістовно описала обставини подій, що відбулися між ОСОБА_16 та обвинуваченим ОСОБА_8 в тих межах, які стали їй відомі в особистій розмові з дочкою.
Також, як вбачається з аналізу показань ОСОБА_17 , вона стала безпосереднім свідком одного з епізодів вчинюваних незаконних дій обвинуваченим ОСОБА_8 , оскільки бачила, як той лежав в ліжку на лівому боці, а дитина була поруч нього під ковдрою. Вона йому крикнула, на що останній відштовхнув дитину від себе, нічого не відповівши.
Окрім цього, про наявність сексуального контакту між дитиною та обвинуваченим вказала в судовому засіданні ОСОБА_24 , підтвердивши наданий нею професійний висновок від 26 жовтня 2013 року. Вона вказала на те, що дитина описувала шість випадків сексуального контакту, перший з яких був вчинений орогенітальним способом, а в подальшому обвинуваченим застосовувався також і аногенітальний спосіб. При цьому, дитина мала больові відчуття, а коли вона плакала, то їй наказували терпіти. Саме больові відчуття змусили дівчинку думати, що щось не так, хоча до цього, враховуючи, що ОСОБА_16 сприймала ОСОБА_8 , як близьку людину, сексуальний контакт орогенітальним способом не сприймалися нею трагічно. Дитина не була освічена в сексуальній культурі, тому вона сприйняла таку поведінку дорослої людини за норму, опір в таких випадках дітьми зазвичай не здійснюється.
ОСОБА_24 підтвердила правдивість показань малолітньої потерпілої стосовно подій висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки доказом цього є результати застосованих нею, при дослідженні психодіагностичних технологій (психотерапевтичного інтерв`ю, візуальної психодіагностики, проективних діагностичних арттерапевтичних методик, ігрової психотерапії, суб`єктивізації переживань та диференціації із проективними образами, аналізу відеоматеріалів роботи з дитиною, методу візуалізації, психотерапевтичних технік завершення травматичних емоцій).
Також, не залишається поза увагою колегії суддів те, що експертом Житомирьского відділення Київського НДІ судових експертиз Міністрества юстиції України ОСОБА_27 , під час проведення судово-психологічної експертизи малолітньої потерпілої ОСОБА_16 , були проаналізовані її творчі здібності та встановлено, що розвиток уявлення та фантазування у дитини на помірному рівні, в межах вікових норм, що в свою чергу узгоджується з висновком ОСОБА_24 про те, що, відповідно до загальних психологічних характеристик ОСОБА_16 , вона не схильна до фантазувань.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів прийшла до висновку, що показання малолітньої потерпілої ОСОБА_16 є достовірними, належними та допустимими, тому кладе їх в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .
Аналіз, долучених до справи письмових доказів, також переконав колегію суддів у тому, що обставини неодноразового задоволення ОСОБА_8 статевої пристрасті неприроднім способом, з використанням безпорадного стану потерпілої особи, мали місце виходячи з фізіологічних змін у малолітньої потерпілої ОСОБА_16 , виявлених під час проведення судово-медичного обстеження та рентророманоскопії, які є наслідками неодноразової механічної дії тупого предмету, в тому числі напруженого чутливого зовнішнього статевого органу чоловіка, а також, виходячи з наявності переживань сексуального насильства дитиною, спровокованого ОСОБА_8 .
Окрім цього, як вбачається з висновку експерта ОСОБА_27 , в повідомленнях дитини ОСОБА_16 щодо подій, які з нею сталися, констатуються хронологічність їхнього викладення, ініціативні уточнення, які описують окремі дії сексуального характеру, вчинювані вітчимом відносно неї. Зазначені покази є переважно незмінними. Усі повідомлення характеризуються достатньою емоційною насиченістю, оскільки вона передавала власні відчуття, почуття та думки, що супроводжували її психічну діяльність у подіях, про які вона розповідала. Зазначене є властивим для процесу реконструювання подій дитиною віку ОСОБА_16 , для якої характерним є опис із використанням у лексиці слів, що передають наочні ознаки «життєвих» понять (за умов їх фіксованості у досвіді дитини) або суттєвий (внутрішній) смисл понять. Розбіжності, що містяться у свідченнях ОСОБА_16 , наданих у різні періоди часу, стосуються дат здійснення ОСОБА_8 сексуальних дій по відношенню до малолітньої потерпілої. При цьому, експертом зазначено, що діти віку ОСОБА_16 здатні вірно сприймати зовнішню фактичну фабулу подій, що мають значення для справи, можуть давати відповідні показання, але слід врахувати, що вони не можуть повноцінно відтворювати хронологію подій, їх частоту та послідовність, особливо у випадках давності таких подій, їх повторюваності та схожості.
Експертом зазначено, що звертаючись до аналізу повідомленого ОСОБА_16 з приводу дат, вбачається, що 08 жовтня 2013 року є початком подій, які досліджуються судом. 12 жовтня 2013 року ОСОБА_8 придбав ОСОБА_16 власний планшет, про який вона мріяла, та щодо якого в них була домовленість. 16 жовтня 2013 року ОСОБА_16 зрозуміла, що саме ОСОБА_8 змушував її брати до рота.
Таким чином, за результатами судового розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що виходячи із можливостей малолітньої ОСОБА_16 відтворити час вчинення злочину, слід визнати беззаперечно встановленим вчинення ОСОБА_8 епізодів злочинної діяльності 08 жовтня 2013 року, в другій половині дня, 12 жовтня 2013 року, у вечірню пору доби, 16 жовтня 2013 року в другій половині дня, та приблизний день та час скоєння інших епізодів злочинних дій ОСОБА_8 відносно малолітньої потерпілої ОСОБА_16 .
Колегія суддів відхиляє доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , у яких він заперечує наявність у нього умислу на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, з використанням безпорадного стану потерпілої особи, пояснюючи ці події надуманими показаннями ОСОБА_17 , у зв`язку із тим, що остання хворіє на душевну хворобу та перебуває на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері № 3, погоджуючись при цьому з доводами прокурора, що факт перебування ОСОБА_17 на обліку у вказаній установі, ніяким чином не вплинув на її показання, як свідка, які є послідовними, змістовними, узгоджуються з іншими доказами. Окрім цього, судом не встановлені будь-які фактичні дані, які підтверджують, що даний свідок була недієздатною, чи не об`єктивно сприймала оточуючу обстановку під час подій, свідком яких вона стала.
Суд не погоджується з доводами захисту про те, що проходження свідком ОСОБА_17 лікування у психіатра, свідчить про неможливість прийняття до уваги даних нею показань.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на висновок судово-психологічної експертизи № 423/16-25 від 20 грудня 2017 року, під час проведення якої також оцінювались показання свідка ОСОБА_17 . Експерт вказував на те, що свідчення ОСОБА_17 та ОСОБА_16 між собою не мають суттєвих протиріч. В поясненнях ОСОБА_17 , наданих у різні періоди часу, містяться лише уточнення та неточності в частині відтворення дат подій, про які вона повідомляла. Наведене, зі слів ОСОБА_17 , обумовлено можливостями її пам`яті. Відомості, які містяться в матеріалах справи, про наявність клінічного діагнозу, свідчать про те, що ОСОБА_17 висловлювала під час лікування ідеї маячіння, які стосувались переважно її особистості.
Таким чином, суд виходить з того, що дійсно, показання осіб, перебуваючих на обліку в психоневрологічному диспансері, необхідно ретельно перевіряти з врахуванням наявної хвороби, співставляти із сукупністю інших доказів. В даному конкретному випадку, оцінюючи надані показання ОСОБА_17 , суд переконався, що вони є послідовними, логічними, узгоджуються з комплексом інших доказів, а тому є достовірними.
Оцінюючи всі докази в їх сукупності, вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 153 КК України, колегія суддів бере до уваги, що за нормативним визначенням насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом (ст. 153 КК України) потрібно розуміти будь-які дії сексуального характеру незалежно від їх гетеро- або гомосексуальної спрямованості (крім природного статевого акту), які здатні задовольнити статеву пристрасть чоловіка або жінки і які зовсім не обов`язково означають, так зване статеве проникнення, - введення частини тіла однієї людини, або предметів навколишнього світу, у природні отвори іншої людини з метою отримання сексуального задоволення.
За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що мотив дій ОСОБА_8 та його умисел, є чітко встановленими, вони спрямовані саме на задоволення останнім своєї статевої пристрасті з метою отримання сексуального задоволення, в зв`язку з чим, суд не погоджується з доводами захисту щодо не встановлення мотиву дій обвинуваченого ОСОБА_8 .
Стосовно доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність здійснення перекваліфікації його дій за ч. 2 ст. 156 КК України, як розбещення малолітньої, по якій він щиросердно та відверто визнав свою винуватість під час судових дебатів, суд розцінює їх такими, які не заслуговують на увагу.
Також, суд відхиляє доводи захисника про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом, та необхідність здійснення перекваліфікації його дій за ч. 2 ст. 156 КК України, як розбещення малолітньої, оскільки обвинувачений не вчиняв умисних дій, не мав мети та мотиву вчинення інкримінованого йому злочину, а в даному випадку обвинувачений не заперечував добровільному здійсненню ОСОБА_16 дій фізичного та сексуального характеру відносно нього, використав її бажання, не зупинив її сексуальні дії.
Наведені доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що хоча розпусні дії, які складають об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ст. 156 КК України, також мають сексуальний характер і можуть бути у виді фізичних дій, спрямованих на задоволення винною особою статевої пристрасті, як про це зазначається в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» від 30 травня 2008 року N 5, однак, такими діями не є протиправні неприродні статеві зносини з малолітньою особою з використанням її безпорадного стану, які підлягають кваліфікації за ст. 153 КК України, про що слушно стверджував під час судових дебатів представник потерпілої.
Така ж позиція викладена у вищезазначеній постанові Пленум Верховного Суду України, а саме, пункті 2, відповідно до змісту якого насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом (стаття 153 КК) виключає природний статевий акт і може полягати у діях сексуального характеру, спрямованих на задоволення статевої пристрасті суб`єкта злочину (чоловіка або жінки) неприродним способом, із застосуванням фізичного насильства, погрозою його застосування або з використанням безпорадного стану потерпілої особи.
Зміст поняття «безпорадний стан» викладений в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» від 30 травня 2008 року N 5, відповідно до якого стан потерпілої особи слід визнавати безпорадним, коли вона внаслідок малолітнього чи похилого віку, фізичних вад, розладу психічної діяльності, хворобливого або непритомного стану, або з інших причин не могла розуміти характеру та значення вчинюваних з нею дій або не могла чинити опір. При цьому необхідно, щоб винна особа, яка вчиняє насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, усвідомлювала (достовірно знала чи припускала), що потерпіла особа перебуває саме у такому стані.
Із фактичних обставин справи випливає, що обвинувачений ОСОБА_8 протягом тривалого часу проживав у шлюбі з матір`ю потерпілої ОСОБА_16 , приймав участь у її житті та вихованні, тому він усвідомлював та достовірно знав, що ОСОБА_16 є саме малолітньою, оскільки на момент вчинення відносно неї злочинних дій їй виповнилося 9 років.
В даному випадку, колегія суддів вважає доведеним, що вік потерпілої ОСОБА_16 та її розумовий розвиток не дозволяли останній розуміти значення вчинюваних з нею ОСОБА_8 сексуальних дій, в зв`язку з чим вона не могла чинити їм свідомий (побудований на розумінні соціального та юридичного значення дій та їх наслідків) опір, про що зазначається у висновку судово-психологічної експертизи № 423/16-25 від 20 грудня 2017 року.
Про те, що дитина не була освідчена в сексуальній культурі, тому вона сприйняла поведінку ОСОБА_8 за норму, а опір в таких випадках дітьми зазвичай не здійснюється, говорила в судовому засіданні ОСОБА_24 , підтвердивши доводи, наведені нею в професійному висновку від 26 жовтня 2013 року.
Таким чином, вказані обставини свідчать про перебування потерпілої ОСОБА_16 саме в безпорадному стані.
Колегія суддів вважає, що встановлений факт не розуміння дитиною значення сексуальної поведінки людини, та недостатня орієнтація в сексуальних відносинах, спростовують доводи сторони захисту про те, що потерпіла мала бажання здійснювати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 дії фізичного та сексуального характеру, яке було використане ним, він не заперечував проти їх вчинення, та не зупинив їх.
Окрім цього, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити про те, що насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом вважається закінченим злочином з початку здійснення дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, тому погоджується з інкримінованою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_8 як за закінчений злочин, передбачений ч. 3 ст. 153 КК України.
Також, колегія суддів не погоджується з доводами сторони захисту про те, що зменшення обсягу запропонованих захисником питань при призначенні судово-психологічної експертизи потерпілої ОСОБА_16 , вплинуло на висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки його винуватість підтверджується іншими доказами у справі. Суд вважає, що ті питання, які були поставлені судом перед експертом, відповідали саме суті пред`явленого обвинувачення, та в повній мірі охоплювали ту необхідність висвітлення питань, які мали відношення для справи.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що своїми умисними діями, які виразилися у задоволенні статевої пристрасті неприроднім способом, з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене повторно, щодо малолітньої особи, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 153 КК України (насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом).
Обираючи покарання ОСОБА_8 , колегією суддів враховуються вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, зокрема, в тому числі межі санкції ч. 3 ст. 153 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжких, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (т.1, а.с. 240-241), є осудним, відповідно до акту амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 896 від 05 листопада 2013 року (т. 2, а.с. 5-10), має позитивну характеристику по місцю роботи в ПТ «ЗТ «Скарбниця» (т.1 а.с.81), за місцем реєстрації скарг на його поведінку не надходило.
Також, при обранні покарання колегією суддів враховуються положення п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» від 30 травня 2008 року N 5, щодо дотримання вимог індивідуалізації покарання, та врахування при визначенні ступеня тяжкості вчиненого злочину стадії його вчинення, кількості епізодів, тяжкість наслідків, що настали тощо.
Тому, при визначенні ступеня тяжкості вчиненого злочину, колегією суддів враховуються кількість вчинених ОСОБА_8 епізодів насильницького задоволення статевої пристрасті неприроднім шляхом, те, що такі злочини є закінченими, вчинені відносно малолітньої дитини з використанням її безпорадного стану. Вказані обставини враховується судом при обранні покарання ОСОБА_8 .
Пом`якшуючих покарання ОСОБА_8 обставин, передбачених ст. 66 КК України, колегією суддів не встановлено.
Обтяжуючих покарання ОСОБА_8 обставин, передбачених ст. 67 КК України, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи конкретні обставини справи, суспільну небезпеку скоєного, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_8 до покарання у виді реального позбавлення волі.
З врахуванням вказаних обставин, та зважаючи на санкцію інкримінованої обвинуваченому статті КК України, колегія суддів не знаходить підстав для застосування вимог ст. 69 КК України та ст. 75 КК України.
Призначення іншого покарання, на думку колегії суддів, не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільній небезпеці, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших злочинів.
Вирішуючи питання про зарахування у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 час його перебування під вартою під час попереднього ув`язнення, суд проаналізував правові висновки, які зроблені в рішеннях Верховного Суду з цього питання.
Так, суд вивчив правові позиції, висловлені в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року у справі № 759/19973/15-к про тлумачення принципу заборони зворотної дії закону, який «іншим чином погіршує становище особи» та принципу прямої дії закону, та який вважав, що згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-V111 від 26 листопада 2015 року) зараховується у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення до 20 червня 2017 року включно, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року до вступу вироку в законну силу включно, рахується час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (в редакції Закону України №2046-V111 від 18 липня 2017 року).
Судом також вивчено, що відповідно до висновків щодо правозастосування, які містяться у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року в справі № 440/853/17 та від 29 березня 2018 року № 552/1164/17, у випадку, коли станом на 20 червня 2017 року особа мала право на застосування до неї положень, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України відсутні підстави для застосування відносно неї положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, яким погіршуватиметься становище цієї особи.
Оцінивши всі докази в їх сукупності, беручи до уваги, що діяння, яке пред`явлено обвинуваченому ОСОБА_8 вчинене в жовтні 2013 року та за станом на 20 червня 2017 року він мав право на застосування Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, йому необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту взяття під варту та до дня набрання вироком законної сили у строк покарання, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
При цьому суд виходить з наступного.
Так, ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIIІ передбачала, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За вказаною нормою у строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIIІ, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено у такій редакції:
"Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зазначені права та свободи людини і громадянина мають своє відображення у положеннях ст. 5 КК України. Так, ч. 2 цієї статті передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії у часі.
Конституційний Суд України у своїх Рішеннях наголошує, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності. Зазначені положення дають змогу говорити про межі зворотної дії закону про кримінальну відповідність у часі. Межами дії закону про кримінальну відповідність у часі визнаються початковий та кінцевий моменти певного проміжку часу вчинення злочину, протягом якого мають місце кримінально-правові відносини в результаті дії того самого закону про кримінальну відповідальність (Рішення КСУ від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандату, Рішення КСУ від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, Рішення КСУ від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі).
Кримінально-правові відносини - це специфічний вид суспільних відносин, які виникають між державною і особою у зв`язку із вчиненням останньою кримінального правопорушення. Вони виникають з моменту вчинення особою злочину і закінчуються в момент набуття обвинувальним вироком законної сили. Попереднє ув`язнення, в свою чергу, є складовою частиною кримінально-правових відносин.
Отже, із урахуванням наведеного Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIIІ є таким, що іншим чином погіршує становище особи, а тому не може розповсюджуватися на кримінально-правові відносини, які виникли до набрання ним чинності, навіть за умови, якщо вони ще існують на момент набуття ним чинності.
Згідно ст. 124 КПК України з ОСОБА_8 підлягають стягненню в дохід держави процесуальні витрати за проведення судово-психологічної експертизи у справі № 423/16-25 від 20 грудня 2017 року, що підтверджується актом здачі-приймання висновку експерта (т. 5, а.с. 2).
Долю речових доказів та наданих додаткових документів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, і призначити йому покарання у виді чотирнадцяти років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання, тобто з 22 жовтня 2013 року.
Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_8 , залишити без змін у виді утримання під вартою в ДУ «Київське СІЗО».
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-V111 від 26 листопада 2015 року) зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 час попереднього ув`язнення з 22 жовтня 2013 року по день набрання вироком законної сили включно, якщо запобіжний захід не буде змінено, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Згідно вимог ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платника податків № НОМЕР_1 , на користь держави процесуальні витрати в розмірі 58 032 (п`ятдесяти восьми тисяч тридцяти двох) гривень за проведення у справі судово-психологічної експертизи.
Згідно вимог ст. 100 КПК України, речові докази - дитячі спортивні штани, рожевого кольору, з накладними карманами синього кольору в горошок білого кольору, які мають надпис фарбою синього кольору «MDXISCIL SINGE2011 FOR HEIAE», дитяча футболка, блакитного кольору, з зображенням верблюдів на передній частині, та надписом «RED SEA», дитяча футболка білого кольору, з малюнком та надписом, контури якого частково знищені, постільна білизна коричневого кольору, з малюнком у вигляді квітів бежевого кольору, по площі полотна, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Подільського РУ ГУ МВС України у місті Києві - знищити.
Згідно вимог ст. 100 КПК України, документи, які були надані суду в результаті виконання судового доручення по збору додаткових даних, необхідних для проведення судово-психіатричної експертизи:
Пояснення ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , протоколи допитів підозрюваного та свідків, довідки, листи, документи стосовно успішності навчання ОСОБА_16 , пояснювальні записки, характеристики ОСОБА_16 , копія особової справи ОСОБА_16 , копія акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї - зберігати в матеріалах справи;
Малюнки, роботу з трудового навчання за третій клас, учбові зошити ОСОБА_16 , медичну картку ОСОБА_16 , повернути законному представнику ОСОБА_14 ;
Медичну картку ОСОБА_17 , повернути ОСОБА_17 .
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 у той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3