Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/9721/18
Провадження №1-кп/523/884/18
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

24.07.2018 року

Суворовський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю військового прокурора Одеського гарнізону Південого регіону України підполковника юстиції ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду № 1, м.Одеси, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000487 від 18.011.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджнця м. Сміла, Черкаської області, громадянина України, українця, з повною вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263, ч.2 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII, на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

25.11.2016 ОСОБА_5 призвано на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказами командира військової частини НОМЕР_1 (умовне найменування за штатом воєнного часу військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) від 25.11.2016 №208 та від 19.12.2016 №271 старшого лейтенанта ОСОБА_5 прийнято на військову службу за контрактом, зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду заступника командира інженерно-саперної роти по роботі з особовим складом групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, старший лейтенант ОСОБА_5 згідно ст.ст. 11, 16, 59, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до ст.ст. 3, 4, 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», п.п. 3-9, 15 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна в Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 04.08.2000, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги; віддано, служити Українському народові; сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бездоганно і неухильно додержуватись порядку правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України; підтримувати військову дисципліну і внутрішній порядок у роті; знати озброєння і техніку роти, матеріальну частину, правила експлуатації, зберігання та особисто перевіряти їх наявність і бойову готовність; проводити спортивно-масову роботу, організовувати винахідницьку і раціоналізаторську роботу в роті; брати участь у підготовці озброєння й техніки до занять і навчань, вживати заходів, спрямованих на запобігання катастрофам, аваріям і поломкам; вживати заходів до запобігання втратам зброї; використовувати закріплене військове майно виключно за його цільовим та функціональним призначенням; забезпечувати належний облік військового майна; забезпечувати збереження військового майна.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України», військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, до якого, в тому числі, належить всі види озброєння. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

При цьому, старший лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та обіймаючи посаду заступника командира інженерно-саперної роти по роботі з особовим складом групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , достовірно знав правила носіння, зберігання та використання зброї, бойових припасів поза межами військових частин із обов`язковою наявністю, передбачених законодавством дозволів.

Відповідно до п. 11 Положення про дозвільну систему, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, порядок придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, бойових припасів до неї, інших предметів і матеріалів, на які поширюється дозвільна система, в тому числі холодної зброї, у Збройних Силах, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, визначається законами, актами Кабінету Міністрів України та іншими нормативно-правовими актами, у тому числі Міноборони, МВС, інших центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування Адміністрації Держспецзв`язку, Національного антикорупційного бюро і Держмитслужби.

Необхідність отримання дозволів, порядок зберігання, носіння, обліку та використання зброї та боєприпасів передбачено п.п. 2, 7, 8, 9, 10, 11, 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ) не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України; право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Згідно з абз. 2 п.9 Положення про дозвільну систему, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється, в тому числі, й на вибухові речовини і на холодну зброю. Відповідно до п.15 вказаної постанови, посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 15 Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 04.08.2000, порядок зберігання, використання і технічного обслуговування військового майна визначається статутами Збройних Сил, цим Положенням, нормативно-правовими актами і нормативними документами Міноборони та документацією заводів-виробників.

Згідно із вимогами п.п. 14 та 15 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї і боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 №359, військовослужбовцям під час поводження зі зброєю та боєприпасами забороняється зберігати та носити поза розташуванням військової частини (удома, у гуртожитку) стрілецьку зброю та боєприпаси. Забороняється видавати та отримувати стрілецьку зброю та боєприпаси з порушенням вимог статутів Збройних Сил України та цієї Інструкції.

Проте, старший лейтенант ОСОБА_5 у порушення вказаних вимог законодавства вирішив стати на злочинний шлях та вчинив злочини за наступних обставин.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_5 убув у чергову щорічну основну відпустку терміном на 15 діб з 24.02.2018 до 11.03.2018 включно.

24.02.2018, у ОСОБА_5 виник злочинний намір на придбання шляхом привласнення знайдених необлікованих у військовій частині НОМЕР_1 елементів динамічного захисту пластин 4С20 в кількості 4 одиниць.

Так, у невстановлений слідством час, в один з днів лютого 2018 року, старший лейтенант ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, без передбаченого законом дозволу, з метою незаконного поводження із вибуховими речовинами, знаходячись в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , придбав шляхом привласнення знайденого та у подальшому 24.02.2018 в період часу приблизно з 10 год. 00 хв. до 11 год. 05 хв. здійснив носіння вибухової речовини, зокрема елементів динамічного захисту 4с20 ПВВ-5А у кількості 3 одиниць із маркуванням НОМЕР_3 та 1 одиниці з маркування НОМЕР_4 , транспортувавши останні в особистих речах наплічнику, шляхом використання громадського транспорту з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 за межі вказаної військової частини до автозаправної станції « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Поряд з цим, ОСОБА_5 діючи умисно та протиправно, з метою незаконного поводження із зброєю, 24.02.2018 в період часу приблизно з 10 год. 00 хв. до 11 год. 05 хв., у порушення наведених вище положень закону, без передбаченого законом дозволу, здійснив носіння іншої холодної зброї ножа виготовленого саморобним способом по типу мисливського ножа загального призначення, який відноситься до категорії холодної зброї, колюче ріжучої дії, перемістивши його в особистих речах в сумці шляхом використання громадського транспорту з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 за межі вказаної військової частини до автозаправної станції «Алькор Ойл», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

24.02.2018 о 11 год. 05 хв., старший лейтенант ОСОБА_5 був зупинений на території автозаправної станції «Алькор Ойл», що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Південна дорога, 2 співробітниками Управління патрульної поліції Одеської області для перевірки документів та здійснення поверхневої перевірки, де в подальшому в ході проведення огляду місця події, вищезазначену вибухову речовину елементи динамічного захисту 4с20 ПВВ-5А у кількості 4 одиниць та холодну зброю, було вилучено працівниками правоохоронних органів, а його протиправну діяльність припинено.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України придбання, носіння вибухових речовин без передбаченого законом дозволу та за ч. 2 ст. 263 КК України носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1, 2 ст. 263, КК України, а саме придбання, носіння вибухових речовин без передбаченого законом дозволу та носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Враховуючи те, що між підозрюваним ОСОБА_5 та військового прокурора Одеського гарнізону Південого регіону України підполковника юстиції ОСОБА_3 24.07.2018 року укладена угода про визнання винуватості, за якою між сторонами була досягнута домовленість про те, що ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, щиро розкаявся та зобов`язався: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; б) сприяти виявленню та припиненню інших відомих їй подібних кримінальних правопорушень; в) при виявленні інших відомих їй подібних кримінальних правопорушень повідомляти правоохоронні органи про схеми та організацію вчинення посадовими особами аналогічних кримінальних правопорушень; г) виконувати в повному обсязі покладені на неї судом обов`язки. Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України покарання у виді 5( пять) років позбавлення волі, за ч.2 ст.263 КК України, у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Сторони, враховуючи обставини кримінального провадження, з урахуванням ступеня тяжкості злочинів та особи обвинуваченого вважають за можливе, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 263 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Також, сторони дійшли згоди, що з урахуванням характеру вчинених злочинів, наявності обставин, що пом`якшують покарання та особи винного, на підставі ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним, суд виходить з вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, якою передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні затвердити таку угоду.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді покарання.

У підготовчому судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_4 , повністю підтвердив факт укладення 24.07.2018 року угоди про визнання винуватості за кримінальним провадженням № 0000481 від 18.11.2017 року між підозрюваним ОСОБА_5 , та військовим прокурором Одеського гарнізону Південого регіону України підполковником юстиції ОСОБА_3 , на стадії досудового розслідування.

Будучи допитаним у підготовчому судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

При цьому, суд вважає встановленим, що ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), а саме придбання, носіння вибухових речовин без передбаченого законом дозволу та носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, за ч. 1, 2 ст. 263 КК України.

Суд, у відповідності до ч. 2 ст. 473 КПК України та ч. 4 ст. 474 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 , його права та наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, переконався у добровільності укладення угоди і що угода не є наслідком насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що він повністю розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та просить суд затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.

В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України судом встановлено, що її умови відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені сторонами, вид та міра покарання відповідають нормам кримінального законодавства, а також ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд вважає, що угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України та може бути затверджена. Підстав для відмови у затверджені угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не має.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по провадженню на залучення експерта складають 4 576 ( чотири тисячі пятсот сімдесят шість) гривень, тому відповідно до ст. 124 КПК України підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 124, ст.ст. 370-371, 373-374, 473-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.07.2018 року, укладену між військовим прокурором Одеського гарнізону Південного регіону України підполковником юстиції ОСОБА_3 , та підозрюваним ОСОБА_5 , за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000481 від 18.11.2017 року, судове кримінальне провадження № 523/9721/18 (1-кп/523/884/18).

Визнати ОСОБА_5 , винним у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263, ч.2 ст.263 КК України, призначити йому узгоджену сторонами міру покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 263 КК України, у виді 1 (одногу) року позбавлення волі. на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначити остаточне покарання ОСОБА_5 за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 263 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років,, на підставі ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на 2 роки, поклавши на обвинуваченого обовязки передбачені ст.76 КК України а саме :
- не виїджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів пробації
- повідомляти органи пробації про зміну місця проживання,роботи навчання;
- періодично з"являтися для реєстрації в органах пробації;
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , не обирався.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , процесуальні витрати на залучення експерта з проведення судових експертиз у розмірі 4 576 (чотири тисячі пятсот сімдесят шість) гривень на користь держави.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який за твердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом 3 років.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку через Суворовський районний суд м.Одеси до апеляційного суду Одеської області: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджено сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертої статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1