АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 617/690/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/454/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на вирок Вовчанського районного суду м.Харкова від 31 серпня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гатище, Вовчанського району, Харківської області, не одруженого, освіта професійно-технічна, не працюючого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.05.2016 року Вовчанським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком, ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання призначеного попереднім вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 26.05.2016 року за ч.3 ст.185 КК України покарання 5 років позбавлення волі, ОСОБА_8 остаточно призначено 6 років позбавлення волі.

Згідно вироку, 30.03.2017 року близько 11:30 години, ОСОБА_8 , знаходячись біля цілодобового магазину по вул. Соборній, м. Вовчанськ, зустрівся з малознайомим ОСОБА_10 , більш точних даних в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим. Під час розмови з ОСОБА_10 , у останніх виник злочинний умисел який полягав у тому, аби скоїти крадіжку чужого майна з території ФОП « ОСОБА_9 », що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого ОСОБА_8 , разом із ОСОБА_10 , поїхали до дому ОСОБА_8 , де останній взяв інструмент для і вчинення крадіжки, а саме ножиці по металу, ключі, молоток. Далі ОСОБА_8 близько 14:30 год., діючи за попередньою змовою, та спільно у групі з ОСОБА_10 , через завалену частину цегляного паркану, проникли до огородженої території ФОП « ОСОБА_9 », де переконавшись в тому, що їхні злочинні дії залишаться не поміченими сторонніми особами, діючи повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, таємно, керуючись корисливим мотивом наживи, поставив та заліз на драбину, та за допомогою інструменту, який заздалегідь взяв із собою з дому, зняв, чим намагалися вчинити крадіжку, з доку №4, що належить ФОП « ОСОБА_9 », листа алюмінієвого, у вигляді трапеції, розмірами 213 см х 170 см х 200 см х 116см х 378 см, товщина 1 мм, вартістю 470,60 грн.; листа алюмінієвого, у вигляді прямокутного трикутника, розмірами 97 см х 190 см х 162 см, товщина 1 мм, вартістю 239,20 грн.; листа алюмінієвого, у вигляді трапеції, розмірами 110 см х 378 см х 116 см х 414 см, товщина 1 мм, вартістю 540,80 грн., і перекинули через паркан території ФОП « ОСОБА_9 », для подальшого транспортування до власного домоволодіння, після чого повернулися до доку №4, для подальшого зняття четвертого алюмінієвого листа. Під час цього дії ОСОБА_8 , який знаходився на драбині, були припинені працівниками поліції. Тому з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_8 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить оскаржуваний вирок змінити та задовольнити частково його цивільний позов, стягнувши з ОСОБА_11 на його користь завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в сумі 25000, 00 грн. В іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування посилається на те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого він зазнав суттєвих душевних страждань, втратив душевну рівновагу та впевненість у своїй захищеності, перебував у стресовому стані, витрачав свій час звертаючись до правоохоронних органів, чим порушений його звичайний уклад життя.

В апеляційній скарзізахисник ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першій інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотної неповноти судового розгляду. В обґрунтування зазначив, що вина ОСОБА_8 не доведена досудовим слідством та не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Так , ОСОБА_11 поясняв в суді, що заліз на дробину, оскільки йому було цікаво, що знаходиться в середині ангару, а обмовив себе та товариша під тиском працівників поліції. Однак жодного висновку щодо належності драбини не було зроблено. Посилання суду на те, що замах на вчинення крадіжки здійснювався за допомогою взятих обвинуваченим з дому ножиць по металу, ключів, молотка є необґрунтований, так як доказів що саме ці інструменти були взяті вдома обвинуваченням не надано. Також зазначає, що за основу вироку судом взято недопустимі докази - протокол огляду місця події від 30.03.2017 року, проведений без дозволу власника, а як наслідок цього недопустимість вилучених речових доказів.Звертає увагу на відсутність кваліфікуючої ознаки - проникнення до сховища, оскільки на об`єкті були відсутні ворота а також фізична охорона.

Заслухавши доповідь судді, думку потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію захисника та заперечували проти апеляції потерпілого, думку прокурора, який вважав оскаржуваний вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла висновку, що вони задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив обставини справи і дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,за яке він засуджений, при обставинах та в обсягу, викладених у вироку суду першої інстанції.

Не погоджуючись із висновками суду, та не визнавши себе винним, обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення не визнав. Вказував, що 30.03.2017 року вдень він разом із малознайомим чоловіком на ім`я ОСОБА_10 проходили через територію ФОП „ ОСОБА_9 . Проходячи повз складів він побачив приставлену до стіни драбину, на яку зліз через цікавість. Він підтвердив той факт, що його затримали робітники поліції , коли він знаходився на драбині ,але при цьому у нього не було ніякого інструменту.
Проте версія обвинуваченого спростовується показами свідка ОСОБА_12 , який будучи допитаний в судовому засіданні, пояснив, що 30.03.2017 року , близько 15.00 годин в ході проведення оперативно-розшукових заходів в рамках виконання доручення слідчого по кримінальному провадженню за ознаками крадіжки зі складів алюмінієвих листів, розташованих на території ФОП „ ОСОБА_13 за адресою АДРЕСА_2 , він виїжджав на місце події зі слідчим і ними був затриманий ОСОБА_8 , який був на драбині біля одного із складів , в його руках були ключі ,якими він відкручував лист з доку № 4 . Крім того при огляді місця події , було знайдено три алюмінієвих листа , які вже були перекинуті через паркан. З ОСОБА_8 ще був чоловік , якому вдалося втекти з місця події .
Показаннями свідка ОСОБА_14 , який будучи допитанний в судовому засіданні, пояснив, що він був запрошений в якості понятого 30.03.2017 року на територію ФОП „ ОСОБА_13 за адресою АДРЕСА_2 , де він побачив алюмінієві листи в кількості трьох штук , які лежали за парканом території , коло складу знаходився громадянин ОСОБА_8 , біля нього лежали ключі та до стіни складу була поставлена драбина.
Крім того обстановка вчинення крадіжки обвинуваченим зафіксована у протоколі огляду від 30.03.2017 року із фото таблицею , з яких вбачається, що склади знаходяться на території, яка огорожена бетонним парканом. Вхідні металеві двері в приміщення доку №4 були відчинені та всередині складу знаходився чоловік , який представився як ОСОБА_8 . Поряд із ним знаходився металевий молоток, ножиці по металу, ключі різних розмірів, металеві гайки , болти та шайби. До стіни приставлена дерев`яна драбина , виявлено відсутність частини алюмінієвої стіни. На території між парканом та іншим складом виявлено металевий лист, а за бетонним парканом зовні виявлено ще металеві листи.
Вилучені з місця події металеві листи були оглянуті згідно з протоколом від 01.04.2017 року , визнані речовими доказами та передані на зберігання потерпілому ОСОБА_9 .
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 підтвердив , що він є ФОП „ ОСОБА_9 і у нього в приватній власності знаходяться споруди , які розташовуються за адресою АДРЕСА_2 . Так як склади зроблені з листів алюмінія, їх почали розкрадати шляхом демонтажу. Право власності потерпілого на даний об`єкт нерухомості підтверджено наданими ним документами купівлі-продажу цих об`єктів - складів разом із огорожею та воротами.
Наведені вище та у вироку суду покази потерпілого та свідків, на думку колегії суддів, спростовують версію обвинуваченого ОСОБА_8 .. Судом не встановлено даних, які вказують на обмову обвинуваченим себе під тиском поліції, оскільки хоча він був затриманий на місці вчинення злочину, проте запобіжний заход до нього не обирався, під контролем правоохоронних органів він не перебував. Підозрюваний ОСОБА_8 був забезпечений захисником, за участю якого проводився його допит, слідчий експеримент, під час яких в присутності захисника ОСОБА_7 він добровільно давав покази про обставини вчинення ним крадіжки за попередньою змовою із чоловіком на ім`я ОСОБА_10 . Про будь-який тиск з боку правоохоронців ОСОБА_8 не заявляв. Під варту він був взятий за вироком суду.

З огляду на такі обставини, колегія вважає що доводи, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, не спростовують висновки суду щодо винності ОСОБА_8 та є необґрунтованими.

Що стосується недопустимості доказів, то як вбачається із матеріалів провадження огляд місця події 30.03.2017 року проводився працівниками поліції за наявності письмової згоди власника складських приміщень ОСОБА_9 (а.с.51), а тому доводи сторони захисту про їх недопустимість є безпідставними.

Доводи захисника про відсутність кваліфікуючої ознаки проникнення до сховища є безпідставними, оскільки наявність пошкоджень бетонного паркану в деяких місцях та відсутність фізичної охорони не дає підстави вважати територію складів неогородженою.
Тому колегія суддів погоджується із критичною оцінкою судом версії обвинуваченого та вважає його вину доведеною належними та допустимими доказами, наведеними у вироку суду, який правильно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.
З урахуванням викладеного колегія суддів залишає без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить про зміну вироку в частині вирішення його цивільного позову та стягення компенсації заподіяної моральної шкоди в розмірі 25 000 гривень.

В мотивувальній частині вироку суд першої інстанції вказував про відсутність підстав для задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 , проте рішення про цивільний позов не прийняв, фактично залишивши його без розгляду, що не перешкоджає потерпілому звернутись із таким позовом в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин колегія суддів залишає без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_9 про зміну вироку в частині вирішення його цивільного позову.

Покарання обвинуваченому призначено судом у відповідності з вимогами ст. 65 КК України із врахуванням суспільної небезпеки скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше був судимий за вчинення умисного тяжкого злочину та звільнений від відбування покарання з випробуванням та вчинив новий злочин в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується задовільно, перебуває на обліку у психіатра, проте може усвідомлювати свої дії та керувати ними, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин. На думку колегії суддів призначене судом остаточне покарання за сукупністю вироків є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, 418, ст. 419, ч. 2 ст. 376, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скаргипотерпілого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вовчанського районного суду м.Харкова від 31 серпня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою з дня вручення копії ухвали.

Головуючий-

Судді: