Справа № 192/1482/18
Провадження № 1-в/192/381/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Красний Лиман Донецької області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 03 грудня 2013 року за ч.1 ст.121 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника СВК № 21 ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, посилаючись на те, що він відбув 2/3 частини строку покарання, характеризується позитивно, стягнення погашені, дотримується встановлених правил поведінки, виконує вимоги режиму утримання, не працює за станом здоров`я, навчається в школі при установі, визнає вину у вчиненому злочині та вважає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений просив клопотаннязадовольнити та замінити йому покарання більш м`яким, пояснивши, що він став на шлях виправлення.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та прокурор в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, оскільки вважали, що засуджений на даний час не став на шлях виправлення, а тому до нього передчасно застосовувати ст.82 КК України.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з таким.

Статтею 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Вирішальним фактором при прийнятті судом рішення про застосування до засудженого ст. 82 КК України, є не відбуття певної частини строку покарання засудженим, а саме те, що засуджений своєю поведінкою за весь період відбування покарання дає підстави вважати, що він змінив свою поведінку і вже став на шлях виправлення.
Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 на даний час відбув 2/3 частини строку призначеного покарання.
Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_3 має одне заохочення (а.с.9). Проте до нього було застосовано три стягнення, два з яких - поміщення до ДІЗО (а.с.9).
Згідно характеристик, засуджений ОСОБА_3 бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта» та прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, навчається в школі при установі.
Проте ОСОБА_3 за весь період відбування покарання характеризується негативно, не працевлаштований за власним бажанням, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не бере участь в організаціях виховних заходів, які проводять в установі, не бере участь в роботі самодіяльних організацій (а.с.8).
29 вересня 2017 року комісією установи було відмовлено засудженому ОСОБА_3 у застосуванні ст.82 КК України, як особі, що не стала на шлях виправлення.
Суд вважає, що наявні матеріали особової справи засудженого на даний час не підтверджують позитивних змін в особистості засудженого за весь період відбування покарання, оскільки засуджений лише один раз був заохочений 01 листопада 2017 року, за умови відбування покарання в установі з 08 січня 2015 року, а також до нього були застосовані стягнення, з яких останнє в квітні 2018 року.
При визначенні ступеню поведінки засудженого, судом враховано, що засуджений характеризується негативно, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не бере участь в організаціях виховних заходів, які проводять в установі, не бере участь в роботі самодіяльних організацій.
Навчання засудженого та приймання ним участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу не може свідчити про виправлення засудженого з урахуванням його поведінки, додержання вимог режиму, який ним порушувався.
Наявність у засудженого певних захворювань не є безумовною підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не став на шлях виправлення і застосування до нього положень ст. 82 КК України є передчасним.

На підставі наведеного та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1