Провадження № 1-кп/734/193/18 Справа № 734/2390/18
В И Р О К

іменем України

06 серпня 2018 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в смт. Козелець кримінальне провадження внесене до ЄРДР 12.07.2018 р. за № 0000070 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лебединці, Срібнянського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 01.09.2014 року призваний на військову службу під час мобілізації на особовий період до військової частини НОМЕР_1 (на даний час НОМЕР_2 ) та наказом командира військової частини № НОМЕР_3 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

15.02.2014 року, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу в умовах особливого періоду, враховуючи стан у Державі, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 , і лише 03.03.2017 року добровільно повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_2 (правонаступник військової частини НОМЕР_1 ), після чого був звільнений з військової служби.

Під час незаконної відсутності у військовій частині НОМЕР_2 (правонаступник військової частини НОМЕР_1 ) солдат ОСОБА_5 обов`язків військової служби не виконував.

Отже, солдат ОСОБА_5 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині НОМЕР_1 (на теперішній час НОМЕР_2 ) в період з 15.12.2014 року по 03.03.2017 року включно.

06 серпня 2018 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України, згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене покарання враховуючи рівень суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, його особи, щире каяття та беззастережне визнання своєї винуватості, активне сприяння розкриттю злочину, враховуючи засади гуманізму та виховної ролі кримінального судочинства за ч. 3 ст. 407 КК України, 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнивши його від відбуття призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд дійшов висновку про те, що угода про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України і КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думку прокурора, захисника, пояснення обвинуваченого, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 407 КК України, а саме 3 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_5 від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 рік, встановивши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Речові докази у провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не застосовувати у зв`язку з відсутністю потреби.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 06 серпня 2018 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку у кримінальному провадженні № 0000070 від 12.07.2018 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не застосовувати за відсутністю потреби.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя