Справа № 161/9181/18
Провадження № 1-кп/161/715/18
У Х В А Л А

м. Луцьк 11 вересня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному проваджені, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213 від 25.03.2018 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому захисник ОСОБА_7 в інтересах третьої особи ОСОБА_8 заявив клопотання про скасування ухвал суду про арешт майна. Просить скасувати ухвали слідчих суддів Луцького міськрайонного суду від 27.03.2018, 17.04.2018, якими було накладено арешт на вантажний мікроавтобус марки «Volkswagen LT 35», д.н.з. НОМЕР_1 , а також відмовлено у клопотанні ОСОБА_8 у скасуванні арешту вищевказаного транспортного засобу, відповідно. Клопотання мотивує тим, що вказані рішення слідчих суддів ухвалені з порушенням кримінального процесуального закону та норм матеріального права, які гарантують недоторканість права власності.

Окрім того, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну останньому запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт або інший більш м`який запобіжний захід. Клопотання мотивує тим, що обвинувачений ОСОБА_5 має важкий стан здоров`я, потребує медичного лікування, позитивно характеризується, наміру переховуватись від суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілого не має.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на 60 днів. Клопотання мотивує тим, що ризики, визначені ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку його дії, не відпали, а продовжують існувати.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також їх захисники, кожен зокрема, клопотання подані стороною захисту підтримали та просили задовольнити, клопотання прокурора заперечили.

Прокурор подані ним клопотання підтримав з викладених у них мотивів, клопотання сторони захисту заперечив.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подані клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зважаючи на те, що чинним кримінальним процесуальним законом суд першої інстанції не уповноважений скасовувати ухвали слідчих суддів, постановлені в ході досудового розслідування кримінального провадження, а тому клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах третьої особи ОСОБА_8 про скасування ухвал слідчих суддів Луцького міськрайонного суду від 27.03.2018, 17.04.2018 є безпідставним, не ґрунтується на вимогах закону, а відтак не підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі проти життя особи, за що відбував реальні міри покарання в місцях позбавлення волі, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 186 ч.2, 189 ч.2 КК України, не працює, а тому наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що він може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в тому числі впливати на свідків та потерпілого, при цьому, вищевказані факти свідчать про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_5 згідно ст.89 КК України є не судимий, однак неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, відбував реальну міру покарання в місцях позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 186 ч.2, 189 ч.2 КК України, не працює, а тому наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що він може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в тому числі впливати на свідків та потерпілого, при цьому, вищевказані факти свідчать про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. При цьому, надані стороною захисту докази, на думку суду, не спростовують наявності вищевказаних ризиків, а також не вказують на їх зменшення. Окрім того, із наявної в матеріалах судового провадження відповіді в.о. начальника ДУ «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_9 вбачається, що стан здоров`я ув`язненого ОСОБА_5 задовільний, протипоказань до утримання останнього в умовах СІЗО не виявлено. Водночас, факт виїзду швидкої медичної допомоги в судове засідання у даній справі 30.07.2018 для надання медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_5 , на думку суду, також не свідчить про неможливість утримання останнього під вартою, оскільки за результатами надання такої допомоги медичними працівниками було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 за станом свого здоров`я може приймати участь у судовому засіданні.

Із врахуванням зазначеного суд відмовляє у задоволенні клопотань захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 та задовольняє клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою.

Частиною 4 п.2 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 369, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , а також про скасування ухвал суду про арешт майна відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 146 ч.2, 186 ч.2, 189 ч.2 КК України, на 60 днів, тобто до 9 листопада 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий