Постанова

Іменем України
01 листопада 2018 р.

м. Київ
справа № 233/1033/16-к
провадження № 51-3071 км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ( в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 травня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001972, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Донецька, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого (по АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років і 6 місяців.

Постановлено стягнути із засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди - 6296,50 грн. та моральної 250000 грн.
Цим же вироком також засуджено ОСОБА_7 , касаційну скаргу якого повернуто ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2017 року.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 16 грудня 2015 року о 20.00 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, у будинку АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_7 , діючи з умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, завдали ОСОБА_9 удари руками та ногами в життєво-важливі органи голову та грудну клітину, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило його смерть.

УхвалоюАпеляційного суду Донецької області від 30 травня 2017 року вирок залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений вважає, що судовий розгляд проведено однобічно й неповно, з порушенням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а висновки суду про доведеність його винуватості у вчиненні злочину, за який його засуджено, не відповідають фактичним обставинам і ґрунтуються на суперечливих доказах. Стверджує, що його дії кваліфіковані невірно, оскільки він не завдавав тілесних ушкоджень потерпілому, а тому просить судові рішення щодо нього змінити, дії перекваліфікувати із ч. 2 ст. 121 КК України на ст.119 КК України, а також зменшити розмір цивільного позову.
У письмових запереченнях прокурор та потерпіла ОСОБА_8 просять касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_6 без зміни.
Позиції інших учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_6 підтримав подану скаргу.
Прокурор ОСОБА_5 вважав, що касаційна скарга є необґрунтованою та просив залишити її без задоволення.

Мотиви Суду
При розгляді даного кримінального провадження Верховний Суд виходить з того, що згідно ст. 438 КПК України, до компетенції суду касаційної інстанції не відноситься перевірка обставин, зазначених у статтях 410 та 411 КПК України, щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, які оскаржуються у касаційній скарзі засудженого.
Відповідно до ст. 438 КПК Українипредметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Твердження засудженого про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази його винуватості у вчиненні інкримінованого злочину, є необґрунтованими і не знайшли підтвердження в ході судового розгляду, а місцевим судом вимоги п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 91, ч. 1 ст. 94 та ч. 3 ст. 370 КПК Українибуло дотримано повною мірою.

Зокрема, суд першої інстанції, мотивуючи свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у заподіянні ОСОБА_9 умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило його смерть, послався у вироку на показання свідка-очевидця ОСОБА_10 , який у судовому засіданні зазначав, що 16 грудня 2015 року удари потерпілому завдавали саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Ці показання свідка узгоджуються з іншими доказами, безпосередньо сприйнятими судом, зміст яких докладно наведено у вироку, зокрема, з даними, що містяться у протоколах слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Також суд, обґрунтовуючи свій висновок щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення, дослідив у судовому засіданні протокол слідчого експерименту за участю засуджених, де останні, в присутності захисників, детально відтворили механізм завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .
Також судом безпосередньо було досліджено висновки судово-медичних експертиз, з яких убачається, що причиною смерті ОСОБА_9 є закрита черепно-мозкова травма, що супроводжувалась субарахноїдальними і субдуральними крововиливами в обидва бокові шлуночки головного мозку, ускладнена набряком головного мозку.
Характер умисних дій та локалізація завданих тілесних ушкоджень свідчать, що умислом засудженого охоплювалося спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.
Ці та інші наведені у вироку суду докази переконливо свідчать про доведеність винуватості ОСОБА_6 у заподіянні ОСОБА_9 умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило його смерть.
Дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковано вірно. Отже, вважати, що судом неправильно застосований кримінальний закон, немає підстав.
При призначенні ОСОБА_12 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого. Обране покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що цивільний позов вирішено відповідно до вимог закону.
Доводи засудженого, які викладенні в касаційній скарзі, аналогічні тим, що були наведені в його апеляційній скарзі. Апеляційний суд їх ретельно перевірив та обґрунтовано визнав безпідставними. Свої висновки із цих питань, з якими погоджується і колегія суддів, суд належним чином умотивував.
Порушень норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, не встановлено.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги засудженого не вбачає.
Керуючись ст. ст. 434, 436, 441 КПК України та відповідно до п. 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд

у х в а л и в:
Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 30 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_13 ОСОБА_2 ОСОБА_3