Справа № 366/623/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/526/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 06.06.2018

У Х В А Л А
06 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 26 червня 2015 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 2 роки; 19 серпня 2015 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 267-1, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 2 роки; 19 квітня 2016 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 ,ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 3 роки;
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Іванківського районного суду Київської області від 19 серпня 2015 року і остаточно призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України засуджено за сукупністю злочинів (з урахуванням вироку Іванківського районного суду Київської області від 19 квітня 2016 року) до покарання у виді 9 (дев`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Постановлено дане покарання та вирок Іванківського районного суду Київської області від 19 квітня 2016 року виконувати самостійно;
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Жовтневе Поліського району Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого в тому АДРЕСА_3 , раніше судимого: 21 лютого 2014 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу 850 грн.; 26 червня 2015 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України ло 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 2 роки; 19 серпня 2015 року Іванківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 267-1, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 2 роки;
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України і призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Іванківського районного суду Київської області від 19 серпня 2015 року та остаточно призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-дикталоскопічної експертизи в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. з кожного.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази;
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 26 січня 2016 року близько 02 години ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, спільно, за попередньою домовленістю між собою, з корисливих мотивів та з метою заволодінням чужим майном, проникли на територію домогосподарства АДРЕСА_4 , коли ОСОБА_7 перестрибнув через хвіртку та відчинив її зсередини для ОСОБА_13 , що зайшов за ним, де заволоділи металевим ломом потерпілої ОСОБА_14 , який знаходився на території домогосподарства.
При цьому ОСОБА_7 вказаним ломом зірвав навісні замки з вхідних дверей господарських приміщень й проникав до них, де заволодів сковорідкою потерпілої, коли ОСОБА_8 спостерігав за навколишньою обстановкою для попередження появи сторонніх осіб, забезпечуючи тим самим безперешкодне вилучення чужого майна.
За таких умов та обставин, діючи у вказаний спосіб, ОСОБА_7 , взявши в руки сковорідку, усвідомлюючи, що за зачиненими з середини дверима в житловому будинку знаходиться потерпіла ОСОБА_14 1928 року народження, з метою нападу на неї та заволодіння її майном, розбив скло віконної рами й через утворений отвір відкрив вхідні двері з середини.
Після проникнення до будинку ОСОБА_7 напав на потерпілу ОСОБА_14 1928 року народження, яка вийшла йому на зустріч, користуючись її немічним станом і похилим віком, умисно завдав потерпілій три удари сковорідкою по голові, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я у виді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, підшкірної гематоми на голові праворуч, саден на обличчі.
Від покликів потерпілої про допомогу та появи сторонніх осіб ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 про необхідність зникнення з місця події, які спільно місце події покинули та заволоділи металевим ломом потерпілої, який цінності не представляє, розпорядившись ним на власний розсуд.
В апеляційних скаргах:
- адвокат ОСОБА_10 просить вирок щодо ОСОБА_8 змінити та призначити йому покарання за вчинений злочин у виді 7 років позбавлення волі. Вимоги обґрунтовує тим, що призначене обвинуваченому покарання є занадто суворим, оскільки суд першої інстанції під час судового провадження та постановлення оскаржуваного вироку допустив однобічність та неповноту судового слідства, при цьому, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що, на думку апелянта, призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого та особі ОСОБА_8 . Апелянт зазначає, що призначене обвинуваченому покарання хоч і не виходить за межі санкції ч. 3 ст. 187 КК України, але за своїм розміром є явно не справедливим внаслідок суворості. На думку захисника, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 не було взято до уваги наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а призначення фактично максимального покарання, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, на думку захисника, не відповідає вимогам чинного законодавства.
- адвокат ОСОБА_9 просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та виправдати його у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України і закрити кримінальне провадження відносно нього. На думку захисника, суд першої інстанції прийшов до правильних висновкі про відсутність в діях його підзахисного складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, однак висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України апелянт вважає безпідставними. Так вказує, що відповідно до показань потерпілої, удари наносилися їй не ОСОБА_7 а ОСОБА_8 , а висновки суду першої інстанції про критичність оцінки вказаних показань є необ`єктивними. На думку захисника, наявність відбитку пальця ОСОБА_15 на склі будинку потерпілої не підтверджує, що він здійснив розбійний напад. Окрім того, на думку адвоката, в діянні ОСОБА_7 відсутня сукупність вироків, а наявна лише сукупність злочинів, і сам обвинувачений визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 КК України. На думку апелянта, при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції не було враховано всіх вказаних обставин та характеризуючих даних, неправильно кваліфіковано дії обвинуваченого, у зв`язку з чим суд допустив істотне порушення вимог КПК України.
- обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок щодо нього повністю та ухвалити новий вирок, яким засудити його за ч. 3 ст. 185 КК України та та ч. 1 ст. 125 КК України з урахуванням щирого каяття. Вимоги обгрунтовує тим, що судом першої інстанції було залишено поза увагою ту обставину, що злочин відбувався вночі, а слідчий експеримент проводився вдень, окільки це є істотною обставиною і потерпіла в темноті не могла бачити злочинців та оцінювати небезпеку, яка їй загрожувала. Також обвинувачений зазначає, що він не міг бачити потерпілу та цілеспрямовано наносити їй удари, які є небезпечними для життя. Завдані ним пошкодження наносилися навмання не з метою пограбування, а для того, аби швидше зникнути з місця пригоди. На думку апелянта, не враховано, що не було готування до злочину, лом, яким він відкривав вхідні двері, він не взяв із собою до будинку, що свідчить про те, що він не хотів завдавати потерпілій небезпечних ударів, і, оскільки він не знав, що в будинку є люди, після того, як почув присутність ще когось, він взяв сковорідку й навмання почав наносити удари. На думку ОСОБА_7 , в його діях не було мети пограбування, що підтверджується подальшим перебігом подій, зокрема, після ударів він не скористався безпорадним станом потерпілої та не став брати її майно, не продовжив наносити удари, а лише бажав негайно покинути оселю потерпілої. На думку ОСОБА_7 , він скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України та проникнення в житло з метою крадіжки, а не розбій, оскільки не було встановлено, що він вчинив напад на ОСОБА_16 з метою заволодіння її майном. Апелянт зазначає, що вирок містить суперечності, зокрема, щодо розподілу ролей, готування до розбійного нападу. Також апелянт вказує, що він страждає на легку розумову відсталість, у зв`язку з чим, не міг в повному обсязі усвідомлювати свої дії, перебував в стані алкогольного сп`яніння, а твердження суду про обізнаність в тому, що у вечірній час в будинку перебуває власниця, нічим не підтверджено. ОСОБА_7 зазначає, що він щиро кається у вчиненому.
Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги захисників та обвинуваченого ОСОБА_7 ; обвинувченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які просили суд задовольнити апеляційні скарги обвинуваченого та захисників; прокурора, який проти задоволення апеляційних скарг заперечував, однак зазначив, що суд першої інстанції неправильно призначив покарання ОСОБА_7 та вважав, що його необхідно пом`якшити; вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Пунктом 4 частини 1 статті 409 КПК України визначено, що підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Під неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, розуміється застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку та правильно кваліфікував дії обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК України.
Відповідно до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Так, ч. 3 ст. 187 КК України передбачено кримінальну відповідальність за розбій (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства), поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.
Колегія суддів не може погодитися із твердженням адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність в діях останнього складу вказаного злочину.
Обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення вважає, що його дії мають бути кваліфіковані за ч.3 ст.185 та ч.1 ст.125 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_8 ввжає, що враховуючи його роль у вчиненні злочину, йому має бути пом`якшене покарання, оскільки ударів потерпілій він не наносив.
Судом першої інстанції наявним в матеріалах кримінального провадження доказам було надано належну оцінку, яка ґрунтується на всебічному дослідженні всіх обставин кримінального провадження.
Зокрема, не зважаючи на те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фактично не визнали себе винуватими в інкримінованому їм діянні, їх вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме:
-протоколом слідчого експерименту від 28 січня 2016 року за участю потерпілої ОСОБА_14 та його відеозаписом, з яких встановлено, що потерпіла значно похилого віку, погано пересувається, проживає сама та біля 2 год. ночі 26 січня 2016 року прокинулася від шуму (стуків, ударів тощо) на подвір`ї, будинку. Через вікно побачила двох чоловіків, що збиралися вдертися до будинку. Після того як зателефонувала сусіду ОСОБА_17 з проханням про допомогу й повідомила про напад, вийшла в прихожу (веранду будинку), де мали бути зачиненні вхідні двері, коли один з нападників вже проник у будинок і напав на неї, завдавши три удари сковорідкою по голові, від яких вона впала, в неї хлиснула кров. Нападники розмовляли між собою про те, чи вона ще жива, щоб піти красти в хату. Після цього один з них ще бив її по шиї, спині, тоді вона кликала про допомогу, коли другий повідомив, що потрібно тікати. Сковорідку полишили у неї та з місця події втекли. Посходилися сусіди, повідомили про пригоду сільського голову, викликали поліцію /т.1 а.п. 79-80/;
- актом обстеження соціально-побутових умов проживання від 17 жовтня 2017 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає в згаданому житловому будинку одна. В зв`язку з погіршенням слуху та зору, нездатності самостійно пересуватися, потребує стороннього догляду, який забезпечується соціальним робітником Поліського територіального центру соціального обслуговування й за станом здоров`я не може взяти участь у судових засіданнях /т. 3 а.п. 204/;
- показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , які безпосередньо були допитані судом першої інстанції, й вказали, що потерпілою ОСОБА_14 їм було повідомлено обставини, за яких ОСОБА_7 та ОСОБА_8 напали на неї. Вказані показання були оцінені судом першої інстанції в сукупності з іншими наявними в матеріалах провадження доказами;
- протоколом огляду місця події від 26 січня 2016 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого домогосподарство АДРЕСА_4 , огороджене парканом, вхід до якого здійснюється через металеві ворота й хвіртку. На подвір`ї ліворуч знаходиться одноповерховий будинок, вхід до якого здійснюється через веранду й дерев`яні двері. Ліворуч від дверей на висоті 1,2 м знаходиться дерев`яна віконна рама на 6 секцій, в нижній правій секції біля дверей, відсутнє скло. Двері з середині зачиняються на защібку (гачок). На подвір`ї праворуч, навпроти будинку, знаходиться літня кухня. На відстані 20 м від входу до подвір`я знаходиться господарська будівля /т. 1 а.п. 54-61/;
-протоколом додаткового огляду місця події від 28 січня 2016 року з фототаблицею до нього про виявлення слідів пошкодження воріт (проникнення) надвірної господарської будівлі, пошкодження нижньої секції вікна біля вхідних дверей до житлового будинку, виявлення і вилучення слідів, схожих на кров на внутрішній стороні вхідних дверей, та хустки синього кольору з плямами схожими на кров на підлозі прихожої кімнати (веранди), слідів папілярних візерунків (№ 1-5) за вхідними дверима з сусіднього скла пошкодженого вікна, (№ 6-8) з внутрішньої сторони вхідних дверей /т. 1 а.п. 62-73/;
- протоколами отримання зразків для експертизи від 28 січня 2016 року від потерпілої ОСОБА_14 , підозрюваного ОСОБА_7 /т. 1 а.п. 98, 100/;
- висновком судової дактилоскопічної експертизи № 4-03/139 від 09 лютого 2016 року про те, що вилучені з місця події п`ять слідів пальців рук (№/№ 1-4, 6 з внутрішньої сторони скла й вхідних дверей) залишені пальцями лівої руки обвинуваченого ОСОБА_7 /т. 1 а.п. 77-82/;
-висновком судової імунологічної експертизи № 31 від 22 лютого 2016 року про те, що на хустці та слідах крові вилучених з місця події виявлено кров, яка може походити від потерпілої ОСОБА_14 /т. 1 а.п. 107-108/;
-висновком судово-медичної експертизи від 26 серпня 2016 року № 39осв.-2016 про виявлення у потерпілої легких тілесних ушкоджень, які потягли короткочасний розлад здоров`я у виді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, підшкірної гематоми на голові праворуч, саден на обличчі, які могли утворитися 26 січня 2016 року від трьох ударів сковорідкою за встановлених по справі обставин. Ці тілесні ушкодження не могли утворитися в результаті падіння з прискоренням з висоти власного зросту на твердий предмет / т.1 а.п. 111 112/.
-протоколом впізнання від 25 травня 2016 року в частині того, що потерпіла ОСОБА_14 вказала на ОСОБА_8 , як особу, яка приймала участь у нападі на неї о 2 год. 26 січня 2016 року /т.2 а.п.96 99/;
-протоколом слідчого експерименту від 10 травня 2016 року за участю потерпілої ОСОБА_14 під час якого потерпіла детально розповіла про обставини нападу на неї двох осіб із побиттям в її будинку, коли один з нападників був ОСОБА_8 / т.2 а.п.100 101/;
-даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 29 лютого 2016 року, а саме аудіо- відеоконтролю стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 в приміщенні ІТТ Іванківського відділення поліції Вишгородського ВП ГУНП в Київській області по вул. Київській, 25 смт. Іванків Київської області, в частині негласного спостереження за розмовами останнього, який 15 лютого 2016 року вільно ствердив сторонній особі про обставини вчиненого ним злочину. Зокрема, зміст вказаних обставин зводиться до того, що ОСОБА_7 зазначив про спільне з ОСОБА_8 (на той час свідком) проникнення до будинку потерпілої, напад на неї із завданням трьох ударів сковорідкою та мав при собі також знаряддя злому металевий лом / т.4 а.п.29 31/.
Суд правомірно визнав помилковими показаня потерпілої в тій частині, що тілесні ушкодження їй заподіяв саме ОСОБА_8 , а не ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_14 майже 90 років, стан здоров`я її погіршується, події відбувалися вночі, а матеріали провадження підтверджують причетність до нанесення їй тілесних ушкоджень саме ОСОБА_7 .
Оскільки суд першої інстанції дослідив усі вище перелічені докази з дотриманням засад безпосередньості, колегія суддів погоджується з висновками, зробленими внаслідок їх дослідження, та враховуючи позицію, висловлену в Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2017 року у справі №5-465кс(15)16, потреба в повторному їх дослідженні відсутня.
Також обвинувачені в суді апеляційної інстанції самі частково визнали свою вину, оскільки вказані ними обставини, зокрема, щодо мети та способу проникнення до домоволодіння ОСОБА_14 , дають можливість прийти до висновку про наявність в їх діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а їх заперечення колегія суддів розцінює як бажання уникнути покарання за вчинене ними діяння.
Відповідно до абз. 3 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 року, дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози як грабіж чи розбій.
У абз. 3 п. 6 вищенаведеної Постанови вказано, що розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Таким чином, дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 утворюють собою склад закінченого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, фактичні обставини правильно оцінені судом першої інстанції та їм дана належна правова оцінка.
Окрім того, суд першої інстанції правильно оцінив та відхилив як неналежні протокол огляду місця події від 28 січня 2016 року приміщення житла ОСОБА_7 ; слідчий експеримент від 28 січня 2016 року за участю свідка ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 .
Частиною 4 статті 70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно, а тому з резолютивної частини вироку слід виключити рішення суду про застосування до ОСОБА_7 ст.70 ч.4 та ст.71 КК України.
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 лютого 2017 року вказаний вирок було скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії судового розгляду в іншому складі суду /т. 3 а.п. 54-59/.
Підставою для скасування зазначеного вироку стали ті обставини, що в мотивувальній частині вироку судом пешої інстанції не було зазначено формулювання обвинуваченя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 /т. 3 а.п.57-58/.
Відповідно до ч. 2 ст. 416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.
Оскільки попередній вирок щодо обвинуваченого було скасовано не з підстав м`якості покарання, застосування до ОСОБА_7 більш тяжкого покарання є порушенням вимог КПК України, а тому колегія суддів приходить до висновку, що, з урахуванням засад призначення покарання, визначених в ч. 1 ст. 65 КК України покарання, призначене ОСОБА_7 повинно бути пом`якшене. Враховуючи дані про особу ОСОБА_8 , його роль у вчиненому злочині, колегія суддів вважає за можливе пом`якшити йому покарання, а тому апеляціні скарги підлягають частковому задоволенню зі зміною вироку суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 05 березня 2018 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.187 КК України до 8 / восьми/ років позбавленя волі з конфіскацією всього майна.

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 19.04.2016 року щодо ОСОБА_7 виконувати самостійно.

Виключити з резолютивної частини вироку рішеня суду про застосування до ОСОБА_7 ст.ст. 70 ч.4 та 71 КК України.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.187 КК України до 7 / семи/ років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Іванківського районного суду Київської області від 19.08.2015 року та остаточно вважати засудженим до 7 / семи/ років 6 / шести/ місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення; обвинуваченими в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :

___________________ ___________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4