Постанова
Іменем України

15 травня 2018 року

м. Київ
Справа №439/423/16-к
Провадження №51-139км18
Верховний Суд колегією Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001050, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Полтава, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15 і ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 292 КК України, за касаційною скаргою представника потерпілого ПАТ «Укртранснафта» ОСОБА_7 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Бродівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 15 і ч. 3 ст. 185 КК України - на строк 3 роки, за ч. 2 ст. 292 КК України - на строк 3 роки 6 місяців, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (далі КК).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 липня 2017 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у листопаді 2015 року неподалік м. Броди Львівської області, на ділянці 394 км магістрального нафтопроводу філії «Магістральні нафтопроводи «Дружба» ПАТ «Укртранснафта», за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, умисно, з метою подальшого викрадення чужого майна, таємно втрутився в безперервний технологічний процес транспортування нафти, чим порушив нормальну роботу вказаного магістрального нафтопроводу, що виразилось у знищенні антикорозійного покриття, здійсненні зварювальних робіт на тілі труби, монтажу виготовленого кустарним способом обладнання, наскрізному механічному свердлінні трубопроводу, у зв`язку з чим створено аварійну ситуацію на трубопроводі, яка могла у будь-який момент призвести до розриву труби, вибуху та виникнення пожежі, забруднення навколишнього середовища, що створювало загрозу для життя людей. Цими своїми діями ОСОБА_6 та невстановлені досудовим розслідуванням особи заподіяли ПАТ «Укртранснафта» матеріальну шкоду у розмірі 15 400,92 грн.
Крім того, 23 грудня 2015 року ОСОБА_6 за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, виконуючи роль пособника, умисно, з метою крадіжки нафти, використовуючи зроблену ним незаконну врізку на ділянці 394 км магістрального нафтопроводу філії «Магістральні нафтопроводи «Дружба» ПАТ «Укртранснафта» поблизу м.Броди Львівської області, заповнив цистерну нафтою об`ємом 13522 куб. м., що становить 11,819 тонн нетто, загальною вартістю 80 769,63 грн, для подальшого вивезення викраденої нафти, однак у цей момент був затриманий працівниками Служби безпеки України.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник потерпілого ПАТ «Укртранснафта» ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло призначення покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі ОСОБА_6 внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу щодо нього та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своїх доводів представник потерпілого зазначає, що:
- судом апеляційної інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме не виконано вимоги ст. 419 КПК України (далі КПК), оскільки не зазначено в ухвалі підстави, з яких апеляційну скаргу представника потерпілого про недостатнє врахування ступеня тяжкості й обставин вчинених злочинів та даних про особу засудженого визнано необґрунтованою;
- судом першої інстанції при призначенні покарання порушено вимоги ст. 65 КК та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК, яка не підлягала застосуванню у даному випадку;
- судами не враховано конкретних обставин вчинення ОСОБА_6 злочинів за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, які, на думку представника потерпілого, свідчать про те, що засуджений діяв у складі організованої і забезпеченої необхідною технікою і коштами злочинної групи;
- судами проігноровано той факт, що ОСОБА_6 на досудовому слідстві та у суді не дав викривальних свідчень стосовно інших осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, а тому висновок суду про його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину є сумнівним;
- судами не взято до уваги, що ОСОБА_6 заподіяв ПАТ «Укртранснафта» матеріальну шкоду у розмірі 15 400,92 грн (вартість аварійно-відновлюваних робіт), а також намагався викрасти нафту на загальну суму 80 769,63 грн, яку відшкодовано шляхом повернення викраденої нафти;

- судами не враховано, що пошкодження магістральних нафтопроводів та крадіжки з них нафти ставлять під загрозу виконання державним підприємством ПАТ «Укртранснафта» зобов`язань за зовнішньоекономічними контрактами з поставок нафти в Європейські країни.

Позиції учасників судового провадження
Від учасників процесу заперечень на касаційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні прокурор заперечував щодо задоволення касаційної скарги представника потерпілого ПАТ «Укртранснафта».

Мотиви Суду

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15 і ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 292 КК, за обставин, встановлених судом, представником потерпілого ПАТ «Укртранснафта» у касаційній скарзі не оскаржуються.
Доводи представника потерпілого щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність Суд, з урахуванням наданих матеріалів кримінального провадження, не може прийняти до уваги як обґрунтовані, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається із вироку, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 враховано:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких;
- пом`якшуючі покарання обставини, якими суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та його молодий вік;
- відсутність обтяжуючих обставин;
- повне відшкодування ОСОБА_6 заподіяної шкоди у розмірі 15 400,92 грн;
- дані про особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, позитивно характеризуєтьсяза місцем проживання.
З урахуванням наведеного, судом ОСОБА_6 обрано покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 15 і ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 292 КК у виді позбавлення волі на певний строк та звільнено від відбування покарання з випробуванням. Неправильного застосування ст. 75 КК не вбачається.
Апеляційний суд, розглядаючи апеляційну скаргу представника потерпілого про безпідставне звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановив, що судом першої інстанції при призначенні покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих обставин, та враховуючи обставини кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, висновок суду першої інстанціїпро можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання в порядку ст. 75 КК визнав обґрунтованим.
Доводи у скарзі щодо відсутності у ОСОБА_6 щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину були предметом розгляду суду апеляційної інстанції і обґрунтовано визнані ним безпідставними, з урахуванням наданих обвинуваченим показань в суді першої інстанції та доказів, безпосередньо досліджених судом, які були враховані при ухваленні вироку.

Також, апеляційним судом перевірено дані щодо повного відшкодування ОСОБА_6 заподіяної ПАТ «Укртранснафта» матеріальної шкоди вартості аварійно-відновлюваних робіт у розмірі 15 400,92 грн. та повернення викраденої нафти на відповідальне зберігання власнику.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
З урахуванням зазначеного, такими, що не охоплюються пред`явленим обвинуваченням, та відповідно такими, що не заслуговують на увагу, є доводи касаційної скарги щодо неврахування судами при призначенні покарання ОСОБА_6 :
- супротиву працівникам СБУ при затриманні із застосуванням вогнепальної зброї з боку інших осіб, причетних до крадіжок нафти;
- загрози виконання державним підприємством ПАТ «Укртранснафта» зобов`язань за зовнішньоекономічними контрактами з поставок нафти в Європейські країни.

Таким чином, наведені у касаційній скарзі представника потерпілого доводи в цілому не спростовують правильність висновків суду щодо призначеного покарання.

Приймаючи до уваги вищезазначене, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання із звільненням на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Наведені представником потерпілого в апеляційній скарзі доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірено й спростовано. Ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК. Тому, твердження у скарзі щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли б перешкодити суду апеляційної інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, є безпідставними.

Таким чином, підстав для задоволення скарги та скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 не вбачається.

Керуючись статтями 369, 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, п. 15 Перехідних положень КПК України, пунктами 4, 6 §3 розділу 4 Закону України №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, Суд

ухвалив:
Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, касаційну скаргу представника потерпілого ПАТ «Укртранснафта» ОСОБА_7 без задоволення.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3