АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 червня 2018 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 травня 2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , в задоволенні заяви про застосування ЗУ «Про амністію у 2016 році» - відмовлено.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд відмовляючи в задоволенні вказаної заяви виходив з того, що ОСОБА_7 не є суб`єктом амністії, передбаченої ЗУ «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з чим, вважає, що такому висновку суд дійшов внаслідок неправильного тлумачення та застосування норм закону про амністію.

В своїй скарзі, звертає увагу, що п. «в» ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» врегульовано питання про застосування амністії до осіб, які вчинили злочин в період іспитового строку.

Вважає, що приєднання вироком суду до покарання, призначеного за вчинення середньої тяжкості злочину, частково не відбутої частини покарання за вчинення тяжкого злочину не є перешкодою для застосування ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» за наявності зазначених у ній підстав.

ЄУНСС №727/490/16-к Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-кп/794/211/18
Категорія ЗУ «Про амністію» Доповідач: ОСОБА_1 .

Просить скасувати ухвалу суду І інстанції та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 на підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від відбування призначеного покарання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги сторони захисту, думку захисника ОСОБА_6 , який просив задовольнити заяву про застосування щодо його підзахисного амністії, міркування прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляцію захисту без задоволення, розглянувши матеріали судового провадження, особової справи засудженого та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про застосування Закону України «Про амністію 2016 року», суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст.ст. 74, 86 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія судів погоджується з прийнятим рішенням місцевого суду щодо відсутності підстав для застосування відносно ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році».

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VIII.

Так, статтею 9 даного Закону визначено, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також згідно п. «в» до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий, а саме 12 червня 2014 року Путильським районним судом Чернівецької області засуджено за ст.185 ч.3 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3-и роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 2 роки; 07 вересня 2016 року Путильським районним судом Чернівецької області засуджено за ст. 296 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.71, 78 КК України, шляхом складання вироків та часткового складання покарань, остаточну міру покарання визначено у виді 4-х років позбавлення волі.

Крім того, останній вирок щодо ОСОБА_7 був предметом розгляду в суді апеляційної інстанції Чернівецької області, ухвалою якого вирок Путильського районного суду Чернівецької області від 07.09.2016 року залишено без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення. ОСОБА_7 взято під варту в залі суду, а строк відбування покарання вирішено обраховувати з моменту його затримання.

Отже, на думку колегії суддів, суд І інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 на підставі висновку, що ОСОБА_7 після ухвалення вироку (за ст. 185 ч.3 КК України) та в період звільнення судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку на шлях виправлення не став, не зробив для себе належних висновків, вчинив новий умисний середньої тяжкості злочин (за ст. 289 ч.2 КК України), а тому суд обґрунтовано та відповідно до п. «в» ст.9 Закону України «Про застосування амністії в Україні» прийшов до висновку, що ОСОБА_7 не може бути суб`єктом вказаного Закону.

Таким чином, колегія суддів вважає рішення суду І-ї інстанції законним, а тому не вбачає підстав для скасування ухвали суду, як про те апелює захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 ..

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України «Про амністію у 2016 році» , ст.ст. 404, 405, 407, 537 - 539 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 травня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суд протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3