Справа № 467/762/18
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2018 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка спільне подання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрушень Ришканського району, Республіки Молдова, засудженого вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України до 8 років 05 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, -

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2018 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло спільне подання начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , засудженого вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України до 8 років 05 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

В поданні зазначено, що ОСОБА_4 відбув більш ніж 2/3 частин строку покарання, призначеного вказаним вироком суду, за період відбування покарання допустив 1 порушення вимог режиму утримання, яке на даний час погашене, 6 разів заохочувався за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці.
Крім того, згідно ч. 5 ст. 118 КВК України засуджений з початку відбування покарання залучається без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, постійно приймає участь у ремонтних роботах, які проводяться в установі. Приймає активну участь у проведенні санітарних годин у відділеннях СПС, постійно залучається до допоміжних робіт в їдальні установи при заготовці овочів. До роботи ставиться добре, виконує її якісно та сумлінно, своєю поведінкою надає позитивний приклад іншим засудженим.
Дотримується вимог режиму утримання та встановлених правил поведінки. Надає позитивний приклад іншим засудженим. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, доброзичливий. По відношенню до персоналу установи ввічливий, доброзичливий.
Спальне місце утримає в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи, здійснює за ним належний догляд, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, своїми діями надає позитивний приклад іншим засудженим.
Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Духовна просвіта».
Приймає участь у роботі ради колективу засуджених відділення, відповідає за оформлення стінгазети, проявляє соціально-корисну активність в організації її роботи та формування у засуджених відділення позитивних орієнтирів у житті.
Виконавчого листа не має, підтримує зв`язки з рідними.
Перебуває на профілактичному обліку як «Схильний до самогубства та членоушкодження».
Таким чином, засуджений ОСОБА_4 , на думку авторів подання, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим вони звернулись до суду про його умовно-дострокове звільнення від призначеного судом покарання на 01 день 04 місяці 01 рік (станом на 07.06.2018 року).
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , оскільки останній не довів своє виправлення.
Представник Арбузинської ВК № 83 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча був належно повідомлений про дату, час і місце розгляду подання.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглядати подання за його відсутності, з ним згодний, просить подання про своє умовно-дострокове звільнення задовольнити.
На підставі абз. 2 ч.4 ст. 539 КПК України судом було ухвалено розглядати подання за відсутності засудженого та представника Арбузинської ВК № 83, оскільки останні про дату, час і місце розгляду подання повідомлені належно, засуджений подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, його явка судом обов`язковою не визнавалась, а тому у цьому випадку перешкоди для проведення судового розгляду за відсутності засудженого та інших учасників провадження відсутні.
В свою чергу суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши подання, матеріали, що додані до нього, особову справу засудженого ОСОБА_4 , за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, і оцінюючи кожний доказ, з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до таких висновків.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
За правилами п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Як встановив суд, ОСОБА_4 засуджений вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України до 8 років 05 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2016 року засудженому ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 07 листопада 2012 року по 11 грудня 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 почався з 07 листопада 2012 року, в той час як кінець строку відбування покарання припадає на 08 жовтня 2019 року.
Таким чином, оскільки засуджений ОСОБА_4 відбув більш ніж 2/3 строку покарання, призначеного йому вироком Білозерського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2013 року, то у цьому випадку, суд, зважаючи на приписи ст. 81 КК України, має переконатись у тому, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Зокрема, відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Зокрема, із системного аналізу чинного законодавства можна зробити висновок, що під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційовано-виховного впливу.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти, що засуджений працевлаштований, самостійно без додаткової мотивації виходить на роботу, належно виконує роботу, бережно ставиться до робочого інструменту, не порушує правил техніки безпеки.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
В той же час, згідно засади диспозитивності кримінального провадження, сторони є вільними у використанні своїх прав у межах і у спосіб, передбачених КПК України.
Суд же, у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
При цьому, суд вкотре наголошує, що під час провадження на підставі Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Рим, 04.ХІ. 1950 р.) застосовується принцип affirmanti incumbit probatio - той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження.
Отже, дані, що свідчать про сумлінну поведінку та ставлення засудженого до праці мають бути не лише констатовані у поданні органу чи клопотанні особи, які вносять його до суду, а й доведеними перед судом належними, допустимим й достовірними доказами.
Так, із доданих до подання документів, зокрема, довідки про заохочення та стягнення від 07.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 мав 1 стягнення, а саме: стягнення у виді поміщення до ДІЗО строком на 15 діб від 29 липня 2016 року за виявлену та вилучену хлібну закваску (стягнення погашено).
З вказаної довідки також слідує, що ОСОБА_4 06 жовтня 2014 року, 06 квітня 2015 року, 05 жовтня 2015 року, 08 квітня 2016 року, 30 березня 2017 року та 16 січня 2018 року заохочувався подякою начальника колонії за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки.
Із характеристики на засудженого ОСОБА_4 від 07 червня 2018 року вбачається, що останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 07 листопада 2012 року.
З початку строку відбування покарання засуджений залучається без оплати праці, згідно ч. 5 ст. 118 КВК України, до робіт з благоустрою колонії, постійно приймає участь у ремонтних роботах, які проводяться в установі, у проведенні санітарних годин у відділеннях СПС, постійно залучається до допоміжних робіт в їдальні установи при заготовці овочів. До роботи ставиться добре, виконує її якісно та сумлінно, своєю поведінкою надає позитивний приклад іншим засудженим.
За період відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, на даний час стягнення погашено у встановленому законом порядку.
Засуджений 6 разів заохочувався за активну участь у суспільно-корисній праці, добру поведінку, відношення до навчання, участь у самодіяльній організації.
По відношенню до персоналу колонії ввічливий, доброзичливий.
Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, відповідально ставиться до майна установи, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ним належний догляд.
Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.
Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Духовна просвіта».
Приймає участь у роботі ради колективу засуджених відділення, відповідає за оформлення стінгазети, проявляє соціально-корисну активність в організації її роботи та формування у засуджених відділення позитивних орієнтирів у житті.
Виконавчого листа не має, підтримує зв`язки з рідними.
Перебуває на профілактичному обліку як «Схильний до самогубства та членоушкодження».
З вказаної характеристики, окрім цього, а також матеріалів особової справи засудженого вбачається, що комісією колонії йому було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, а саме у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, протокол засідання комісії № 18 від 29 квітня 2016 року, як такому, що не став на шлях виправлення, та у застосуванні ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, протокол засідання комісії № 3 від 09 лютого 2017 року, як такому, що не довів свого виправлення.
Водночас, суд ураховує, що клопотання про звільнення засудженого на підставі ст. 81 КК України внесене на його розгляд 16 липня 2018 року.
Тобто, ще в лютому 2017 року адміністрація установи відбування покарання вважала ОСОБА_4 таким, що не довів свого виправлення.
За такого, строк, протягом якого ОСОБА_4 виправився, на думку авторів клопотання, становить близько півтора роки, а саме : з лютого 2017 року по липень 2018 року (день звернення із клопотанням).
Враховуючи те, що ОСОБА_4 відбуває покарання в Арбузинській ВК № 83 з січня 2014 року, а у лютому 2017 року йому було відмовлено щодо умовно-дострокового звільнення, як такому, що не довів свого виправлення, то у суду є підстави сумніватись, що з початку відбування покарання ( з січня 2014 року) до лютого 2017 року засуджений сумлінно ставився до праці або своєю поведінкою демонстрував своє виправлення.
Водночас, строк, протягом якого ОСОБА_4 виправився, на думку авторів клопотання, становить близько півтора року, і, на переконання суду, є досить нетривалим аби зробити висновок про його виправлення.
Між тим, в судовому засіданні було досліджено матеріали особової справи засудженого, з яких суд зробив такі висновки.
Як вбачається з наказу в.о. начальника Херсонського слідчого ізолятора УДПтСУ в Херсонській області № 64 від 25 жовтня 2013 року, ОСОБА_4 взято на профілактичний облік, як схильного до членоушкодження.
Так, з наявних в матеріалах особової справи засудженого характеристик за 29 квітня 2016 року, 29 липня 2016 року, 09 лютого 2017 року вбачається, що засуджений ОСОБА_4 залучається до робіт з благоустрою колонії без оплати праці, посередньо ставиться до майна установи, догляд за ним у повній мірі не здійснює, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, через особисту неорганізованість, участі у виховних заходах, які проводяться в установі, не приймає.
Більш того, із витягу з протоколу № 14 засідання комісії від 29 квітня 2016 року Арбузинської виправної колонії № 83 з розгляду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на засудженого ОСОБА_4 вбачається, що комісією було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення, а із витягу з протоколу № 3 засідання комісії від 09 лютого 2017 року Арбузинської виправної колонії № 83 з розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення на засудженого ОСОБА_4 вбачається, що комісією було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення, в той час як у липні 2018 року автори подання внесли його до суду, оскільки засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення.
При цьому, достовірних даних, узгоджених між собою, про залучення ОСОБА_4 до робіт з благоустрою колонії, участі у ремонтних роботах, які проводились в установі, у проведенні санітарних годин у відділеннях СПС, у залученні до допоміжних робіт в їдальні установи при заготовці овочів, на що заявники посилаються у своєму клопотанні, матеріали особової справи не містять.
Більш того, суд дослідив щоденник індивідуальної роботи із засудженим, зокрема, дані про облік працевлаштування, виконання норм виробітку за період з 2014 року по 2018 рік.
Однак, графа про виконання норм виробітку містить або ж прочерки або ж нулі. Дані ж за 2015 рік взагалі відсутні.
При цьому, суд звертає увагу, що витяги з наказів про заохочення за підсумками роботи, що містяться в матеріалах особової справи засудженого, не підписані начальником установи.
Позаяк, за яку саме працю заохочувався засуджений суд достовірно не встановив, з огляду на те, що твердження заявників про його залучення до робіт з благоустрою колонії, участі у ремонтних роботах, у проведенні санітарних годин, до допоміжних робіт в їдальні установи іншими матеріалами не доведені, а фактично, лише констатовані.
В той же час, суд ураховує, що згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
А прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим і залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.
Та суд, підсумовуючи викладене, приходить до висновку, що в поведінці засудженого ОСОБА_4 та його ставленні до праці хоч і мають місце певні позитивні зрушення, проте, період, протягом якого відбулись ці зрушення є занадто нетривалим, а докази на їх підтвердження за своєю суттю є суперечливими та такими, що дають суду підстави сумніватись, що засуджений виправився і кардинально змінив свою поведінку та ставлення до праці.
Надаючи оцінку доказам про поведінку засудженого і його ставлення до праці, суд керувався принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» і за яким доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Зокрема, суд враховував, що в матеріалах, доданих до клопотання, а також в матеріалах особової справи засудженого відсутні докази, на підставі яких можна було б зробити висновок «поза розумним сумнівом» про виправлення засудженого, зокрема, про його ставлення до праці.
Адже, твердження заявників не є належно підтвердженими і ґрунтуються лише на наданих ними ж характеристиках засудженого, особливо в частині ставлення до праці.
За таких обставин, суд не переконався на підставі належних, достовірних і допустимих доказів, в їх сукупності та взаємозв`язку, що засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення та перевиховання протягом хоча й не всього періоду відбування покарання, а, принаймні, досить тривалого.
Тож, підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, передбачені ст. 81 КК України, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд, за наявності у нього дискреційних повноважень щодо вирішення питання звільнення від відбування покарання, вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні подання.
На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, 369, 370, 376, п.2 ч.1 ст. 537, ст. 539 КПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» Міністерства юстиції України та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1