Провадження № 1-кп/369/130/18
В И Р О К
іменем України
17.05.18 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, маючого повну середню освіту, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1. вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2014 року за ч. 1 ст. 203-2, ч.1 ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу розміром 127500 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот) грн.; 2. вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.12.2015 року за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; 3. вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 02.11.2016 року за ст. 257, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 28 ч.3 ст. 357, 70 КК України до остаточного покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України;
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 згідно наказу № 38 від 06.08.2014 офіційно прийнятий на військову службу на посаду старшого водія першої роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 батальйон територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 »).
ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем зобов`язаний під час проходження військової служби дотримуватись Конституції України, законів України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», інших нормативно-правових актів, а також належно виконувати визначені ними службові обов`язки, в порушення зазначених вимог, вчинив тяжкі кримінальні правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 , без передбаченого законом дозволу, переслідуючи прямий умисел направлений на незаконне поводження з бойовими припасами, розуміючи суспільну небезпечність вчиненого, яка полягає в створенні сприятливих умов для вчинення злочинів із використанням зазначених предметів, а також в порушенні безпечних умов життєдіяльності, передбачаючи настання протиправних наслідків та прямо бажаючи їх настання, в серпні 2014 року, перебуваючи на території ковбасного цеху, розташованого у с. Половинкино, Старобільського р-ну, Луганської області, придбав, шляхом отримання на зберігання від раніше знайомого йому військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 батальйон територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») з позивним «Скіф», 2 предмети зовні схожі на корпус гранати РГД-5 та 2 предмети зовні схожі на запали УЗРГМ-2.
Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, приблизно в кінці серпня 2014 року, перевіз вказані предмети до м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області.
В подальшому у березні 2015 року, перебуваючи неподалік автоклубу «Орли», розташованого в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_5 закопав 2 предмети зовні схожі на корпус гранати РГД-5 та 2 предмети зовні схожі на запали УЗРГМ-2, попередньо помістивши їх до поліетиленового пакету чорного кольору, а саме за 15 метрів до повороту, який веде до вказаного автоклубу, на узбіччі біля тополі, праворуч від автомобільної дороги, якщо рухатись з м. Боярка в напрямку с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.
Вказані предмети були вилучені 03.10.2016 в ході проведення огляду місця події та відповідно до довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів ГУ НП в Київській області від 03.10.2016 належать до вибухових категорій «небезпечні» та «обмежено небезпечні».
Відповідно до висновку судово-вибухотехнічної експертизи № 14-176 від 18.05.2017, вказані предмети являються: двома корпусами гранат РГД-5- конструктивно оформлені зарядом вибухової речовини, які самостійно до вибухових пристроїв та бойових припасів не відносяться; двома запалами дистанційної дії типу УЗРГМ-2, які не являються вибуховою речовиною, а є вибуховими пристроями військового призначення і відносяться до бойових припасів. Вказані предмети при поєднанні придатні до використання за цільовим призначенням - до вибуху.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю та суду пояснив, що вилучені боєприпаси він привіз зі сходу України, де брав участь в АТО. Для безпеки боєприпаси він закопав їх на території автоклубу «Орли», де він, разом з іншими військовими брав участь у навчаннях. У скоєному щиро розкаявся.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав вину у повному обсязі, визнавав її в ході досудового розслідування, повністю погодився з обвинувальним актом, суд на підставі ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого, роз`яснивши при цьому йому права, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд визнає, що обвинувачений ОСОБА_5 давав правдиві покази суду, які відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Тому, оцінивши зібрані та досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_5 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд, крім обставини, що пом`якшує його покарання, враховує ступінь тяжкості та обставини скоєного злочину, який є тяжким злочином, а також враховуючи особу обвинуваченого, який негативних характеристик за місцем проживання немає, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше неодноразово судимий, зокрема: вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2014 року за ч. 1 ст. 203-2, ч.1 ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу розміром 127500 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот) грн.; вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.12.2015 року за ч. 1 ст. 236, 72 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, покарання у виді штрафу за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2014 року на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно; вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 02.11.2016 року за ст. 257, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 28 ч.3 ст. 357, 70, 72 КК України до остаточного покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна, покарання у виді штрафу за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2014 року на підставі ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно; тому з урахуванням обставин кримінального провадження і даних про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання про необхідність призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст. 263 КК України.
Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше судимий вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 02.11.2016 року за ст. 257, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч. 3 ст. 262, ч. 3 ст. 28 ч.3 ст. 357, 70 КК України до остаточного покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна із зазначенням, , що на підставі ч.3 ст. 72 КК України вирок Тернопільського міськрайсуду Тернопільської області від 13.01.2014 року за ч.1 ст. 203-2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, яким призначено покарання в виді штрафу в розмірі 127500 грн. виконувати самостійно, злочин, який розглядається в цьому провадженні вчинив до постановлення вироку від 02.11.2016 року суд, на підставі ч.4 ст. 70 КК України призначає покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 02.11.2016 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відповідно до ст.ст. 118, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 373-374 КПК України суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, дане покарання поглинути покаранням, призначеним вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 02.11.2016 року в виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2014 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 203-2, ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу розміром 127500 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот) грн., - виконувати самостійно.
Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 16.10.2015 року.

Зарахувати в строк покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 16.10.2015 року до набрання вироком законної сили, відповідно до ст. 72 КК України (в редакції закону до 21.06.2017 року) один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити у виді взяття під варту та тримання в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Стягнути з ОСОБА_5 3569 (три тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 28 коп. судових витрат на користь держави.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_1