АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003060, яке було вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_7 .

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення не доведено наявності у майна, про арешт якого ставиться питання, ознак ст. 98 КПК України. Також слідчий суддя прийшов до висновку про те, що клопотання прокурора про арешт майна було подано з пропущеним строком, а питання про його поновлення останній не ставить.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання про арешт майна задовольнити. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які дають підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні № 0003060. Зокрема прокурор вказує, що це майно є необхідним для проведення експертних досліджень, що не можливо зробити за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлений про дату розгляду справи, в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали судовогопровадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання прокурор про накладення арешту на майно не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, Головним слідчим управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003060 від 27 вересня 2017 року за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 370, ч. 4 ст. 369 КК України.
В ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_10 , за пособництвом ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , вчиняли активні дії по створенню штучних обставин і умов з провокування шляхом підбурювання першого заступника Голови Державної міграційної служби України ОСОБА_12 до одержання неправомірної вигоди у розмірі 30 000 доларів США з метою її подальшого викриття.
29 листопада 2017 року, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено майно яке належить ОСОБА_7 , а саме: жорсткий диск марки Samsung model: НМ250НІ, серійний номер S20TJDQZ2308013, стального кольору; системний блок (стаціонарний комп`ютер) чорного кольору з написом на ньому ASUS.
Вказане майно входить до переліку тих речей і документів на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року про надання дозволу на проведення обшуку.
Постановою слідчого в ОВС четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування ОВС Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 від 01 грудня 2017 року вилучене у ОСОБА_7 майно визнано речовим доказом.
В рамках даного провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене під час проведення обшуку 29 листопада 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 , а саме на: жорсткий диск марки Samsung model: НМ250НІ, серійний номер S20TJDQZ2308013, стального кольору; системний блок (стаціонарний комп`ютер) чорного кольору з написом на ньому ASUS, зазначивши, що метою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є його збереження, як речового доказу.
Відмовляючи в задоволенні поданого клопотання слідчий суддя послався на недоведеність стороною обвинувачення відповідності вказаного майна критеріям ст. 98 КПК України.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів не погоджується.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. З ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
На думку колегії суддів, надані прокурором матеріали містять достатньо даних, які дають підстави вважати, що вилучене в ході обшуку 29 листопада 2017 року майно може містити відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на його відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що це майно має ознаки речових доказів.
Висновки слідчого судді щодо пропущення прокурором строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, є безпідставними та спростовуються самим ж доводами оскаржуваної ухвали.
Таким чином, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом.
Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів, за наведених вище обставин, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню у зв`язку з необхідністю накладення арешту на зазначене в ньому майно з метою збереження речових доказів.
Надані прокурором матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 лютого 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003060, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0003060, задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене під час проведення обшуку 29 листопада 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 , а саме на: жорсткий диск марки Samsung model: НМ250НІ, серійний номер S20TJDQZ2308013, стального кольору; системний блок (стаціонарний комп`ютер) чорного кольору з написом на ньому ASUS;

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1417/2018 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_14
Доповідач ОСОБА_1