справа № 488/2536/15-к
провадження № 1-кп/488/14/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2018 року Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001191, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новопетрівка Баштанського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого за усною домовленістю, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В

21.04.2015 року в період з 20.00 години до 22.00 години обвинувачений ОСОБА_6 за попередньою змовою із засудженим вироком Корабельного районного суду м.Миколаєва від 29 вересня 2016 року ОСОБА_7 , діючи з корисливим умислом, направленим на викрадення чужого майна, проникли до сховища, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали майно, належне потерпілому ОСОБА_8 , на загальну суму 8317,50 гривень, а саме:

Інвектор GYSMI, вартістю 3179 гривень;

Верстак заточений СТ-104, вартістю 458, 50 гривень;

Перфоратор GBH -2-28 DFU, вартістю 2381 гривень;

Дискову пилу GKS 190, вартістю 1499 гривень,

Подовжувач, вартістю 800 гривень.

Після чого обвинувачений разом з названою особою з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та показав, що дійсно при зазначених вище обставинах, 21.04.2015 року після 20 години разом із своїми знайомим ОСОБА_7 , пошкодивши сітку паркану, проникли спочатку на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . Після чого, опинившись на названій території проникли до сараю, звідки таємно викрали інвектор, верстак, перфоратор, дискову пилу, подовжувач.

Крім показань обвинуваченого, винуватість останнього у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується іншими дослідженими судом доказами.

Так, як вбачається із заяви потерпілого ОСОБА_9 від 22.04.2015 року, останній звернувся до Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області з повідомленням про те, що 21.04.2015 року невідомі особи, потрапивши до сараю, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , таємно викрали належне йому майно, яким в подальшому розпорядились на власний розсуд.

Аналогічні показання обвинувачений дав під час досудового розслідування при проведенні слідчого експерименту, що відображено у відповідному протоколі від 28.05.2015 року.

Як слідує з інформації, яка міститься в товарних чеках, наданих потерпілим, останнім були придбані: інвектор GYSMI , вартістю 3179 гривень; верстак заточений СТ-104, вартістю 458, 50 гривень; перфоратор GBH -2-28 DFU, вартістю 2381 гривень; дискову пилу GKS 190, вартістю 1499 гривень, подовжувач, вартістю 800 гривень.

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 22.04.2015 року та фото таблиці до нього, місцем вчинення кримінального правопорушення є приміщення сараю, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_3 .

Згідно заяви потерпілого від 22.04.2015 року, останній добровільно видав працівникам поліції інвектор, який був в нього викрадений 21.04.2015 року та повернутий йому ОСОБА_7 .

Відповідно зберігальної розписки потерпілий отримав названий інвектор.

названий інвектор визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та переданий на зберігання потерпілому.

Відповідно вироку Корабельного районного суду м.Миколаєва від 29 вересня 2016 року, ОСОБА_7 визнаний судом винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме : у таємному викраденні 21.04.2015 року майна, що належить потерпілому ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення злочину та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо даних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання про винуватість ОСОБА_6 , у вчиненні ним таємного викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище. Вказані дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, ступень тяжкості вчиненого ним злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, та дані про особу ОСОБА_6 , що останній раніше не судимий, характеризується за місцем проживання в цілому посередньо, працює, одружений має неповнолітню дитину, перебуває на обліку .

В якості обставин, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання своєї винуватості у вчиненому злочині та його щире каяття.

З урахуванням фактичних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, суд приходе до висновку про необхідність призначення останньому покарання у виді позбавлення волі.

В той же час суд переконаний, що досягти мети виправлення обвинуваченого можливо і без ізоляції його від суспільства, тому на підставі положень ст.75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

При цьому, суд, беручи до уваги, що обвинувачений не виявив бажання бути звільненим від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році»та не надав на підтвердження документи, що належним чином посвідчують його участь в антитерористичній операції, суд позбавлений можливості звільнити останнього від відбування покарання.

Що стосується раніше заявлених позовних вимог потерпілого про стягнення з обох обвинувачених в солідарному порядку матеріальної та моральної шкоди, суд, приймає до уваги, що обвинуваченим ОСОБА_7 під час судового розгляду потерпілому повністю відшкодовані названі збитки, про що останній заявив в суді. За такого, суд приймає відмову потерпілого від зазначених позивних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку 1 роки, та покласти на останнього, на підставі ст.. 76 КК України, обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення , з особливостями, передбаченими ч. 1, ч. 2 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1