ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа 293/1127/16-к

провадження № 51-1570км18

10 липня2018 року

м. Київ

Колегія суддів Першоїсудовоїпалати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 26 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000381, щодо

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця республіки Білорусь, жителя

АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК.
Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені обставини
За вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 25 січня 2017 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі статей 75, 104 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.
Суд визнав ОСОБА_7 винуватим у крадіжці, вчиненій за обставин, детально викладених у вироку.
Як установив суд, наприкінці серпня 2016 року після 23:00 неповнолітній ОСОБА_7 за попередньою змовою зі ОСОБА_8 зайшли на охоронювану територію ПП «Рост-Центр» і, проникнувши до ангару, звідти таємно викрали майно вказаного підприємства на загальну суму 4 906 грн.
Апеляційний суд Житомирської областіухвалою від26 квітня2017 року змінив згаданий вирок, постановивши вважати правильною кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК за такими кваліфікуючими ознаками вчинення крадіжки з проникненням у приміщення, за попередньою змовою групою осіб. У решті вирок залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала
Прокурор просить на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 і призначити новий розгляд у цьому суді. Суть доводів скаржника зводиться до того, що суд апеляційної інстанції без постановлення нового вироку неправомірно погіршив становище засудженого, збільшивши кількість кваліфікуючих ознак злочину, вчиненого останнім.

Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав подану касаційну скаргу. Захисник вважав касаційні вимоги необґрунтованими, про що надав відповідні письмові заперечення.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі й у запереченнях на неї, колегія судів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 , кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК, а також справедливість призначеного засудженому покарання та звільнення від його відбування у касаційному порядку не оскаржуються.
Твердження прокурора про істотне порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими.
Частиною 1 ст. 421 КПК встановлено, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо на таких підставах апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 420 КПК апеляційний суд скасовує вирок місцевого суду й ухвалює свій у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення.
Як убачається зі справи, орган досудового розслідування направив до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, за кваліфікуючими ознаками «крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення».
У ході судового розгляду ОСОБА_7 не заперечував своєї провини та фактичних обставин справи. За змістом вироку, суд визнав доведеним у повному обсязі обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_7 слідчими органами. Викладаючи у вироку формулювання доведеного обвинувачення, суд зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, таємно проникли до приміщення ПП «Рост-Центр» і викрали звідти майно.
Таким чином, факт вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб було встановлено у вироку суду першої інстанції.
Діяння засудженого суд кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК.
Разом із тим, при юридичній оцінці дій ОСОБА_7 суд першої інстанції помилково не відобразив установленої кваліфікуючої ознаки злочину «крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб».
Допущена помилка не є істотною, оскільки вона не зменшила обсягу доведеного обвинувачення з огляду на встановлені факти, не вплинула на остаточну кваліфікацію злочину за ч. 3 ст. 185 КК, отже, і не тягне за собою необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення.
Попри це, у поданій апеляційній скарзі, прокурор, указуючи на згаданий недолік у вироку, просив його скасувати в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 й ухвалити новий, у якому по суті формально зазначити вже встановлену місцевим судом кваліфікуючу ознаку.
За таких обставин апеляційний суд, ретельно перевіривши доводи, викладені в скарзі сторони обвинувачення, й узявши до уваги приписи згаданих норм процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування вироку місцевого суду й ухвалення свого. Натомість твердження прокурора про протилежне є неприйнятними.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону у кримінальному провадженні при його перегляді судом касаційної інстанції не встановлено. Отже, немаєпередбаченої п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підстави для скасування оспорюваної ухвали і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, про що просить прокурор у своїй скарзі.
Тому подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, п. 15 розділу XI «Перехідні положення КПК (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), колегія суддів

у х в а л и л а:
Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 26 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3