Справа № 384/358/18
Провадження № 1-кп/386/114/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2018 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000093 по обвинуваченню:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бравича Каларашського району Республіки Молдови, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого на ОСОБА_5 , маючого на утриманні неповнолітню дитину, інших утриманців не маючого, інвалідності не маючого, не військовозобов`язаного, пільг не маючого, не депутата, відповідно до ст. 89 Кримінального кодексу України (далі - КК України) такого, що не має судимості,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за таких обставин.

01 червня 2018 року близько 17 години ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , помітив на столі мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-350Е(SEK)», який належить ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації якого, він діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та господаря, шляхом вільного доступу зі столу таємно викрав та обернув на свою користь зазначений мобільний телефон, вартістю 450 грн. згідно висновку експерта №176 від 18.06.2018 року, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Vodafone», вартістю 25 грн., на рахунку якої перебували кошти в сумі 52 грн. та карта пам`яті «Micro SD» об`ємом 4 Гб., вартістю 201 грн. 10 коп., а всього таємно викрав та обернув на свою користь майна ОСОБА_7 на загальну суму 728 грн. 10 коп., внаслідок чого заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, суду показав, що злочин вчинив за тих обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Так, приблизно 01 червня 2018 року близько 17 год. 00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , побачив на столі мобільний телефон, який вирішив викрасти. Скориставшись відсутністю сторонніх осіб, таємно взяв мобільний телефон зі столу, після чого залишив місце вчинення злочину, а викрадену річ заніс до свого домоволодіння та заховав під матрацом у кімнаті будинку. Наступного дня, прийшов потерпілий і звинуватив його у крадіжці телефону, на що він зізнався останньому та повернув телефон працівникам поліції. Просив суворо не карати, вказав, що більше не вчинятиме злочини.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить судовий розгляд проводити без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, покарання відносно ОСОБА_4 залишає на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні вважала доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за обставин, зазначених в обвинувальному акті та вважала за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за вчинення цього злочину у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. Обвинувачений у судовому засіданні дав покази правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) та за їх згодою при дослідженні доказів у кримінальному провадженні, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого та документів щодо речових доказів, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності їх позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення злочину, вказаного в обвинувальному акті у кримінальному провадженні та його кваліфікацію.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України є злочином середньої тяжкості.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та добровільне відшкодування завданих збитків.

У відповідності зі ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з довідкою про склад сім`ї за №169 та довідкою-характеристикою за №168, виданих Станкуватською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області, обвинувачений ОСОБА_4 проживає з дружиною ОСОБА_5 , сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями (а.с. 73, 74 т. 1).

Відповідно довідки Вільшанської центральної районної лікарні Кіровоградської області від 14.06.2018 року №897, ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с. 77 т. 1).

Згідно з вимогами УІЗ ГУНП та УІЗ ГУНП в Кіровоградській області, ОСОБА_4 був засуджений 11.02.2004 року Вільшанським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 296 КК України до двох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю один рік (а.с. 78, 79 т. 1).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує всі обставини провадження та характеризуючі дані про його особу, його вік та стан здоров`я, який на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; вчинив злочин, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; за місцем проживання характеризується негативно; проживає разом з дружиною та однією неповнолітньою дитиною; в силу ст. 89 КК України такий, що не має судимості; наявність обставин, які пом`якшують покарання, до яких відноситься щире каяття у скоєному злочині та відшкодування потерпілому завданих збитків; наявність обставини, яка обтяжує покарання, до якої відноситься вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Так, в Рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року зазначено, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_4 надану Вільшанським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, в якій зазначено, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.

Враховуючи зазначене, дані про особу обвинуваченого, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи позицію потерпілого, який претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, що служитиме засудженому попередженням і запобіганням вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати по справі відповідно до обвинувального акту відсутні.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого відсутні і такі заходи згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувались.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання по ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SM-350Е (SEK)» та карту пам`яті «Micro SD» об`ємом 4 Гб., які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області - повернути власнику ОСОБА_7 .

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Голованівський районний суд Кіровоградської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1