Справа № 396/7/18
Провадження № 1-кп/396/56/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.09.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комишувате, Новоукраїнського району Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта повна загальна середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей, осіб похилого віку не має, раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 297 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив наругу над могилами з хуліганських мотивів.
Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.
Судом встановлено, що в кінці жовтня 2017 року -27 жовтня 2017 року, близько 15 години, більш точного часу ні слідством, ні судом не встановлено обвинувачений ОСОБА_3 , маючи умисел на вчинення наруги над могилою, з хуліганських мотивів, прийшов на кладовище, яке розташоване по АДРЕСА_1 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, нехтуючи встановлені законодавством України в галузі поховань щодо гарантії належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого та збереження місця поховання, загальновизнаними моральними принципами щодо шанобливого ставлення до померлих та місць їх поховання, діючи умисно, за допомогою фізичної сили рук витягнув хрест з місць поховання: ОСОБА_9 (21.05.1952 - 24.05.1952 pp.), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (12.09.1912-11.09.1953 pp.) та невстановленої особи, інших анкетних даних ні судом ні слідством не встановлено, після чого вказані хрести залишив біля місця поховання на території вказаного кладовища.
Своїми протиправними діями, ОСОБА_3 завдав моральні страждання іншим особам, порушив моральні засади суспільства у частині шанобливого ставлення до покійних, зневажив пам`ять померлих, продемонстрував своє негативне ставлення до суспільних принципів, які панують у цій сфері.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про поховання та поховальну справу» наруга над могилою - самовільне пошкодження, розкопування, руйнування або в інший спосіб знищення кладовищенських споруд, що використовуються для церемонії поховання та поминання померлих, намогильних споруд, огорож, склепів, урн з прахом, могил чи інших місць поховання.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе не визнав, відмовився від дачі показів, в порядку ст. 63 Конституції України.
Під час судових дебетів зазначив, що того дня він був на рибалці і більше такого не повториться та виправдувати.
Потерпіла ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що 27 жовтня 2017 року їй зателефонувала ОСОБА_16 та повідомила, що чула від ОСОБА_17 , що ніби-то остання бачила як ОСОБА_3 на цвинтарі с.Степове знімав могильні хрести. Наступного дня вона пішла до кладовища та дійсно побачила 9 пошкоджених могил з яких було знято надгробні хрести, також були зняті хрести і з могил родичів її покійного батька в кількості 5 штук. Побачивши, що отвори від хрестів мають свіжі сліди, вона кинулась на пошуки, в зарослях бур`янів знайшла хрести, але вони були вже демонтовані. Зі слів ОСОБА_17 остання йшла повз цвинтаря та почула стукіт, побачила ОСОБА_18 , запитавши його що він коїть він втік. Цивільний позов не заявляє, бажає, щоб відновили надгробний хрест та табличку на могилі.
Предстаник потерпілого Комишуватської сільської ради ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що землі цвинтаря с.Степове перебувають в комінальній власності. Кладовище старе та не огороджене. Про скоєне йому повідомила ОСОБА_15 , з її слів стало відомо, що на місці скоєного злочину ОСОБА_17 бачила ОСОБА_18 , який втік. після почутої розповіді, він написав заяву до поліції. Особисто він не бачив хто саме пошкодив хрести на могилах померлих. Матеральних претензій до обвинуваченого він не має, просить відновити пошкоджене. Цивільний позов не подавав.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що ввечері 27.10.2017 року до неї зателефонувала ОСОБА_17 та розповіла, що чула гуркіт на кладовищі і бачила як одного хлопця вона впізнала ОСОБА_20 , можливо він і один носив, але його вона точно впізнала.
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що проживає близько 300 метрів від кладовища. Дане кладовище старе. Знає обвинуваченого ОСОБА_22 , який проживає по іншу сторону вулиці, неподалік. Раніше в неповнолітньому віці ОСОБА_18 заліз до нього красти за що був приятгнутий до відповідальності.
Про даний випадок він дізнався від ОСОБА_15 , та пішов разом з нею на кладовище. Дорогою остання розповідала йому, що напередодні збирала гриби і дорогою бачила як ОСОБА_18 носив хрести та складав в кущах. Прийшовши на кладовище в зарослях бур`янів ОСОБА_23 знайшла пошкоджені металеві хрести, а взагалі було пошкоджено 15 могил, 9 з яких його рідних. Хрести були, окрім однієї, без надписних табличок, але вони доглядають за могилами, тому добре їх знають. Вони разом забрали хрести додому, наступного ж дня поліція приїздила на огляд хрестів, під час огляду були присутні Німчин та його дружина. На даний час хрести він відновив та встановив, окрім одного. Просить суд покарати обвинуваченого ОСОБА_22 за вчинений злочин.
Свідок ОСОБА_24 , суду пояснив, що проживає в АДРЕСА_2 , на відстані близько 100 м. від його будинку знахоодиться кладовище. Одного дня, дати він не пам`ятає, побачив, в траві біля кладовища лежали металеві хрести пофарбовані синьою та зеленою фарбою в кількості 5-6 шт. В цей час по дорозі близько 200 метрів від кладовища в напрямку хрестів йшов ОСОБА_25 на його питання останній повідомив, що на кладовищі він не був. Взагалі ОСОБА_18 їздить вулицями їх села та завжди збирає металобрухт.
Дані хрести лежали близько 8 метрів від межі його городу та близько 50-60 метрів від кладовища, під час огляду хрестів уже не було.
Пояснив, що весь час перебуває дома окрім ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_22 осіб, які б приходили до кладовища не бачив. Інших осіб, окрім ОСОБА_22 , які б збирали в селі металобрухт не знає.
Свідок ОСОБА_28 , суду пояснила, що дати не пам`ятає, їй розповіла ОСОБА_29 , що ходила збирати гриби і бачила на кладовищі ОСОБА_22 , а вже череж декілька днів пішла з чоловіком ОСОБА_30 по дрова та бачила лежали вирвані металеві хрести. Другого разу ОСОБА_22 на кладовищі вона не бачила.
Свідок ОСОБА_17 допитана в режимі відеоконференцзв`язку, в судовому засіданні пояснила, що добре знає обвинуваченого ОСОБА_3 , восени 2017 року вона ходила збирати гриби, проходячи повз кладовища почула стукіт заліза, та зупинилась присіла та почала роздивлятися навколо, приблизно 10 метрів від неї, на доріжкі кладовища стояв ОСОБА_3 , один, інших осіб не було, а приблизно через 5 метрів від нього лежали 4 металеві хрести, вона вигукнула "гей", ОСОБА_18 озирнувся та подивившись на неї почав тікати. Був одягений в камуфляжну форму сірого кольору. Вона одразу зателефонувала до ОСОБА_31 та розповіла про побачене. До пояснень додала, що даний випадок був вдень, було світло, погода була дощувата. Окрім ОСОБА_32 , інших осіб вона не бачила.
Також в судовому засіданні, за згодою учасників кримінального провадження було досліджено DVD-диск проведення слідчого експеременту, на відеозаписі, де ОСОБА_17 в присутності понятих розповідає, що дані події відбувалися близько 15.00 години дня восени 2017 рок. На початку відеозапису ОСОБА_33 вказує місце місце де збирала гриби та проходить доріжкою до кладовища, зупинившись біля місця де з її слів лежали 4 металеві хрести, пояснила, що почула стукіт, присіла і вказує на місце на кладовищі біля якого бачила ОСОБА_22 , який помітивши її побіг. Зазначає, що про дані обставини вона вже розповідала працівникам поліції. На одному з хрестів бачила надпис ОСОБА_34 . Додає до пояснень, що самого моменту як ОСОБА_18 демонтував хрести не бачила.
Суд вважає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєному кримінальному правопорушенні, незважаючи на заперечення своєї вини та відмови від дачі показів, підтверджується іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає правдивими, достовірними:
- заявою ОСОБА_15 від 29.10.2017 року, про притягнення до кримінальної відповідальності особу, яка здійснила наругу над могилою її тітки ОСОБА_9 на кладовищі в с.Комишувате Новоукраїнського району біля вул. Степова (а.п. 117);
- протокол огляду місця події від 29.10.2017 року, з фототаблицями, відповідно до якого місцем огляду є територія недіючого кладовища, яке розташоване в с.Комишувате біля АДРЕСА_1 , кладовище без огороджень, вхід до кладовища через дорогу зі сторони АДРЕСА_1 . На території кладовища порослі чагарники, дерева, бур`яни. По ліву сторону від входу на територію кладовища виявлено місце поховання ОСОБА_9 , на даному місці у землі квіти, біля квітів яма, зі слів присутньої ОСОБА_15 на вказаному місці поховання знаходився металевий хрест синього кольору. Зліва від території кладовища на відстані 9 м. у посадці в чагарниках на землі виявлено 9 шт. металевих хрестів пофарбованих в синій колір. Жодних надписів та пошкоджень хрести не мають (а.п. 181-121);
-протоколом огляду місця події від 30.10.2017 року, з фототаблицями, відповідно до якого місцем огляду є територія недіючого кладовища, яке розташоване в с.Комишувате біля АДРЕСА_1 , кладовище без огороджень, вхід до кладовища через дорогу зі сторони АДРЕСА_1 . При вході на територію кладовища, через стежину, зліва знаходяться 18 місць поховань. Встановлено 4 шт. надмогильні плити пофарбовані синього кольору, біля кошної виявлено яму, місце для хреста. Крім цього виявлено 4 шт. місця поховання, з наявністю грунту вище рівня землі біля кожного з яких виявлено яму. (а.п. 122-129)
- протоколом огляду предметів від 30.10.2017 року, з фототаблицями, відповідно до якого місцем проведення огляду предметів являється вул.Степова с.Комишувате на узбіччі дороги виявлено 9 шт металевих хрестів (а.п. 130-136);
- постанова про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів від 30.10.2017 року, відповідно до якої металеві хрести у кількості 9 шт. приєднано до матеріалів кримінального провадження, як речовий доказ (а.п. 137);
- протоколом проведення слідчого експеременту від 06.12.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_17 вкзала на обставини подій, за яких вона бачила на кладовищі ОСОБА_22 та залізні хрести (а.п. 140-143);
- заява ОСОБА_15 від 01.11.2017 року, про притягнення до кримінальної відповідальності особу, яка здійснила наругу над могилою її тітки ОСОБА_9 на кладовищі в с.Комишувате Новоукраїнського району біля вул. Степова (а.п. 147);
- заява ОСОБА_15 від 01.11.2017 року про залучення її до провадження як потерпілої (а.п. 148);
- заява ОСОБА_35 від 01.11.2017 року, про притягнення до кримінальної відповідальності особу, яка здійснила наругу над чотирьма могилами на кладовищі в АДРЕСА_1 (а.п. 155);
- клопотання від 02.11.2017 року про на надання дозволу на проведення негласних слідчих дій, а саме аудіо-, та відео контролю за особою, що полягає у фіксації розмов, рухів, дій пов`язаних з діяльністю ОСОБА_3 (а.п. 157-158);
- ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області від 06.11.2017 року про на надання дозволу на проведення негласних слідчих дій, а саме аудіо-, та відео контролю за особою, що полягає у фіксації розмов, рухів, дій пов`язаних з діяльністю ОСОБА_3 (а.п. 162-163);
- доручення від 08.11.2017 року про на надання дозволу на проведення негласних слідчих дій, а саме аудіо-, та відео контролю за особою, що полягає у фіксації розмов, рухів, дій пов`язаних з діяльністю ОСОБА_3 (а.п. 164);
Також судом досліджено:
- протокол про результати аудіо-, та відео контролю за особою від 11.12.2017 року, відповідно до якого врезультаті проведення негласної слідчої дії ОСОБА_18 надав покази про вчинення ним злочину передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, пояснив, як саме вчинив наругу над могилами, та демонтував хрести з могил похованих. Вказав, що хрестів було близько 10-и шт. Покази зафіксовано на машинний носій - диск DVD+R Titanum 4.7 Gb 120 min. №36е, ідент. № НОМЕР_1 (а.п. 165-166);
- диск DVD+R Titanum 4.7 Gb 120 min. №36е, ідент. № НОМЕР_1 (а.п. 167);
- протокол перегляду відеозапису від 28.12.2017 року, відповідно до якого переглянуто відеозапис з диску DVD+R Titanum 4.7 Gb 120 min. №36е, ідент. № НОМЕР_1 , запис триває 08.18 хв., ємність 536 Мб (а.п. 168).
Сторона захисту адвокат ОСОБА_8 під час судового розгляду вказав на неналежність та недопустимість доказів, не вказавши яких саме.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених зібраних доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти
Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Ст. 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд, оцінивши та вирішивши питання, щодо недопустимості, частково погоджується із зауваженнями захисника щодо недопустимості певних доказів, зібраних стороною обвинувачення, зокрема, суд визнає недопустимими доказими:
- протокол про результати аудіо-, та відео контролю за особою від 11.12.2017 року, відповідно до якого врезультаті проведення негласної слідчої дії ОСОБА_18 надав покази про вчинення ним злочину передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, (а.п. 165-166); - диск DVD+R Titanum 4.7 Gb 120 min. №36е, ідент. № НОМЕР_1 (а.п. 167);
- протокол перегляду відеозапису від 28.12.2017 року, відповідно до якого переглянуто відеозапис з диску DVD+R Titanum 4.7 Gb 120 min. №36е, ідент. № НОМЕР_1 , запис триває 08.18 хв., ємність 536 Мб (а.п. 168).
Негласні слідчі дії в результаті яких було отримано дані докази проведено з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, а саме результати НСРД, проведеної з участю ОСОБА_3 , зважаючи на те, що місцем проведення такої негласної слідчої дії було приміщення кабінету Новоукраїнського ВП ГУНП. Згідно змісту рішення ЄСПЛ у справі «Аллан проти Сполученого Королівства», докази отримані в умовах обмеження свободи особи, коли вона перебувала у вразливому стані та була обмежена у можливостях свого захисту, суд не може класти в основу обвинувачення. Крім цього, якість аудіо запису розмови є нечіткою, не додано стенограм таких розмов і не зазначено з якою саме конкретною особою обвинувачений розмовляв, також в дорученні про проведення НСРД не вказано посадову особу, якій доручається проведення НСРД, доручення адресоване начальнику Новоукраїнського ВП ГУНП, а з протоколу вбачається, що НСРД проведено оперуповноваженим ОСОБА_36 .
Дані недоліки є суттєвими, що унеможливлюють допустимість одержаного доказу.
Суд не вбачає порушень права обвинуваченого на захист під час досудового слідства так, як йому неодноразово роз`яснювалися його процесуальні права і йому було призначено захисника через центр безоплатної правової допомоги на стадії досудового слідства.
За таких обставин суд приходить до висновку, що досудове розслідування по кримінальному провадженні було проведено із недостатньою якістю, наслідком чого стало визнання вищевказаних доказів недопустимими, але проаналізувавши інші докази на предмет їх належності та допустимості, достовірності і достатності, надавши їм оцінку кожному окремо та у сукупному взаємозв`язку, а саме покази свідка ОСОБА_17 , у якої не було підстав оговорювати обвинуваченого ОСОБА_3 та яка детально в судовому засіданні описала події, які відбувалися в кінці жовтня 2017 року, місце, характерний звук металу хрестів, після яких відразу побачила обвинуваченого ОСОБА_3 , якого детально описала і в що останній був одягнений,та в якому напрямку пішов, суд переконаний, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена.
До пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 , який відмовився від дачі показів та його захисника ОСОБА_8 , в частині непричетності до скоєнного злочину спростовуються вище дослідженими в судовому засіданні доказами, до яких суд відноситься, як до таких, що є правдивими та відповідають фактичним обставинам справи та про відсутність вини та можливе перебування обвинуваченого ОСОБА_3 на рибалці, суд відноситься критично, вважає дані свідчення неправдивими, дані з метою уникнення відповідальності, оскільки мали змогу перевірити дані обставини на стадії досудового та судового слідства, але не повідомляли про них органу досудового розслідування, не заявляли відповідних клопотань про допит свідків та дослідження доказів на підтвердження обставин у суді, тому невизнання вини стороною захисту в судовому засіданні його підзахисним, суд вважає направлена на ухилення від відповідальності за скоєний злочин та покращення процесуального становища, з метою ухилення від відповідальність.
Натомість свідок ОСОБА_17 чітко пояснила, що в момент коли вона почула стукіт заліза на території кладовища, вона побачила обвинуваченого ОСОБА_3 , якого добре знає, він почав втікати та окрім нього інших осіб на території кладовища не було. Також поряд з місцем де перебував обвинувачений лежали залізні хрести, що свідчить, що свідчить про його причетність до вчинення злочину.
Відповідно до ст.ст. 22, 93 КПК України, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, обвинувачений та сторона захисту не спростували,та не вживали заходів для спростування, що обвинувачений ОСОБА_3 не вчиняв злочину передбаченого ч.3 ст. 297 КК України.
Отже, обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 297 КК України, так як своїми протиправними діями вчинив наругу над могилами з хуліганських мотивів.
Згідно з ч. 2 ст. 32 КК не є повторністю продовжуваний злочин, що складається з двох або більше вчинених в різний час тотожних злочинів, об`єднаних єдиним злочинним наміром. Продовжуваний злочин схожий на повторність злочинів тому, що складається з кількох тотожних дій, але при продовжуваному злочині особа має єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену мету та єдиний умисел, що об`єднує всі вчинені особою діяння. При повторному ж вчиненні злочинів кожен з них має свою суб`єктивну сторону і самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину. Продовжуваний злочин виключає повторність і діяння особи кваліфікується як єдиний злочин.
Проте суд вважає стороною обвинувачення надлишково кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_3 по кожному хресту окремо, як окремий епізод, так як прийшов до висновку на підставі показів свідків, що ці події були в кінці жовтня 2017 року, а саме в кінці жовтня 2017 року -27 жовтня 2017 року близько 15-ї години, з могил поховань: ОСОБА_9 (21.05.1952 - 24.05.1952 pp.), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (12.09.1912-11.09.1953 pp.) та невстановленої особи, інших анкетних даних не встановлено, після чого вказані хрести обвинувачений залишив біля місць поховання на території вказаного кладовища, оскільки кримінальне правопорушення охоплюються ч.3ст. 297 КК України, а саме вчинив наругу над могилами з хуліганських мотивів, кваліфікуюча ознака, як вчиненння повторно, підлягає виключенню з обвинувачення, як надлишкова, так як стороною обвинувачення не доведено а судом не встановлено, що ці події відбувалися неодноразово протягом тривалого часу, вони охоплюються періодом «в кінці жовтня 2017року» -27 жовтня 2017 року близько 15-ї години, де лише один раз свідок ОСОБА_17 почувши стукіт на кладовищі, та де відразу побачила ОСОБА_3 , тобто кримінальним правопорушенням передбаченим ч.3ст. 297 КК України та додаткової кваліфікації по кожному хресту з могил поховань, не потребують і діяння ОСОБА_3 , суд кваліфікує як єдиний злочин.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, обставини вчинення, мету та мотив вчинення злочину, наслідки, які настали, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 - суд не вбачає.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено, а обставина вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння підлягає виключенню з обвинувачення, так як будь-якими належними та доказами не підтверджена та не встановлена в судовому засіданні.
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РВ з питань пробації, щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_3 , вбачається, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі можливе та не становить високої небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Вважають за доцільне покласти на обвинуваченого обов`язки покладені ст.76 КК України.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, у відношенні обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до характеристики виконкому Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, схильний до крадіжок, проживає за рахунок випадкових заробітків, неодноразово надходили скарги від односельців села на його поведінку, до адміністративної відповідальності сільською радою не притягувався. Раніше не судимий. Проживає в родині з матір`ю, батьком та двома братами. На Д-обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався.
Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому за ч. 3 ст. 297 КК України слід призначити у межах санкції даної статті у виді обмеження волі.
Разом з тим, враховуючи обставин справи, позицію потерпілих, які цивільні позови не заявляли, відсутність матеріальних та моральних претензій.
З урахуванням встановлених обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, та практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, а також врахувавши дані про особу винуватого і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, поведінку засудженого за період кримінально-процесуального провадження, чим фактично досягнута мета покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке є достатнім для того, щоб засуджений довів своє виправлення, тобто, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, встановивши однорічний іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, згідно ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_3 буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати по справі щодо проведення експертиз відсутні.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Речові докази, після вступу вироку в законну силу:
- 9 металевих надгробних хрестів, які 30.10.2017 року передані на зберігання потерпілій ОСОБА_15 - залишити останній;
- диск DVD-R «Sony» 4.7 Gb, № MFP338RGI6121341 2., диск DVD-R «Sony» 4.7 Gb, № MFP338RGI6121333 0., диск DVD+R Titanum 4,7 Gb 120 min) № 36т, від 22.11.2017 (ідент. № PSP632UG050456264), які знаходяться при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах справи.
Захід забезпечення кримінального провадження не обирався, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає, так як останній своєчасно являвся на всі виклики суду.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушенняз, передбачених ч. 3 ст. 297 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст. 297 КК України у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.
В силу ст. 75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази, після вступу вироку в законну силу:
- 9 металевих надгробних хрестів, які 30.10.2017 року передані на зберігання потерпілій ОСОБА_15 - залишити останній;
- диск DVD-R «Sony» 4.7 Gb, № MFP338RGI6121341 2., диск DVD-R «Sony» 4.7 Gb, № MFP338RGI6121333 0., диск DVD+R Titanum 4,7 Gb 120 min) № 36т, від 22.11.2017 (ідент. № PSP632UG050456264), які знаходяться при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий: ОСОБА_1