Провадження № 1-кп/752/174/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2018 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6
за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13
представника потерпілої ОСОБА_14
потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
ОСОБА_17
захисників ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,
ОСОБА_20
обвинуваченого ОСОБА_21 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції, в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження відносно
ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, освіта вища, не одруженого, голови правління житлово-будівельного кооперативу «Академічний-4», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_21 24.10.2016 року приблизно о 18 годині 05 хвилин, перебуваючи у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту з ОСОБА_22 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин між ними, діючи умисно, наніс удари ножем в область його грудей та обличчя, чим спричинив йому наступні тілесні ушкодження: дві колото-різані рани лівої вилицевої ділянки, підборідчої ділянки та нижньої губи, які за критерієм небезпеки для життя відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; проникаюче колото-різане поранення грудей зліва - колото-різану рану в проекції 4 міжребір`я по середньо-паховій лінії на грудній клітці зліва довжиною до 3,0 см, з рановим каналом, що відходить від неї, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, міжреберні м`язи, внутрішня грудна артерія, пристінкова плевра, перикард та ушкоджується правий шлуночок серця (розмірами 1,0 х 0,5 см), крововилив у порожнину перикарду (більше 500,0 см. куб. крові), яке за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_21 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та показав суду про те, що він проживає у будинку АДРЕСА_2 та працює головою правління кооперативу будинку. До події кримінального правопорушення знав потерпілого ОСОБА_22 наглядно, конфліктів між ними не було. 24.10.2016 року у денний час він різав ножем труби зі свідком ОСОБА_23 на даху будинку за місцем свого проживання, після чого поклав зазначений ніж до кишені куртки. Повертаючись додому, він зустрів цивільну дружину ОСОБА_22 свідка ОСОБА_24 , яка була членом правління кооперативу, і між ними відбулась перепалка з приводу ремонту даху будинку, після чого він пішов додому. У вечірній час 24.10.2016 року він вийшов з будинку до магазину та побачив у подвірї будинку ОСОБА_22 , останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно та неадекватно, підходив до нього та погрожував. Така поведінка його налякала, він став боятись за своє життя та здоров`я, оскільки у подвір`ї будинку були й інші особи та потерпілий вигукував "стой" і "председатель попался", при цьому погрожував йому фізичною розправою, тому він просив перехожих викликати працівників поліції та згадав, що у його кишені є ніж, яким напередодні він різав труби зі свідком ОСОБА_23 , після чого з метою захисту та самооборони, будучи у стані душевного хвилювання, він дістав ножа та почав ним махати зверху донизу для того, щоб налякати ОСОБА_22 , однак останній не заспокоївся та продовжував йому погрожувати і ці його погрози стверджувались рухами останнього. Таким чином, у момент, коли потерпілий до нього підходив, а він в свою чергу відмахувався ножем, потерпілий і отримав удар ножем, після чого похилився і впав. Він не зрозумів одразу якої тяжкості тілесне ушкодження йому наніс і взагалі не збирався наносити потерпілому удари ножем, оскільки мав намір лише його налякати. Після того, як потерпілий впав він зателефонував своїй знайомій з метою надання потерпілому допомоги, при затриманні працівникам поліції супротиву не чинив та розповів одразу все так, як воно було насправді. Вважає, що він спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження необережно, знаходячись у стані сильного душевного хвилювання.
Не зважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому, його вина в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження стверджується наступними зібраними в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження доказами, що були безпосередньо досліджені судом.
Показами потерпілої ОСОБА_15 про те, що свідком події інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_21 кримінального правопорушення вона не була, про неї їй відомо зі слів свідка ОСОБА_24 , а саме те, що обвинувачений ОСОБА_21 здійснив напад на її брата ОСОБА_22 .
Показами потерпілого ОСОБА_17 про те, що свідком події інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_21 кримінального правопорушення він не був, про неї йому відомо зі слів доньки потерпілої ОСОБА_15 , а саме те, що обвинувачений ОСОБА_21 здійснив напад на його сина ОСОБА_22 .
Показами свідка ОСОБА_24 про те, що вона перебуває з потерпілим ОСОБА_22 у цивільному шлюбі, свідком події інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_21 кримінального правопорушення вона не була, про неї їй відомо зі слів очевидців, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_21 здійснив напад на ОСОБА_22 , від лікарів у день події кримінального правопорушення їй стало відомо про те, що ОСОБА_22 перебуває у стані клінічної смерті. Час від часу у неї були конфлікти з обвинуваченим ОСОБА_21 з питань правління кооперативом, однак її чоловік ОСОБА_22 про ці конфлікти не знав, так як вона йому з приводу них нічого не розповідала.
Показами свідка ОСОБА_25 , який показав суду про те, що проживає у квартирі АДРЕСА_3 , подію кримінального правопорушення 24.10.2016 року бачив з балкону своєї квартири, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_21 та потерпілий ОСОБА_22 з`ясовували між собою стосунки, між ними був конфлікт, при цьому потерпілий постійно підходив до обвинуваченого, останній в свою чергу відходив від потерпілого та просив потерпілого від нього відійти. Момент нанесення ОСОБА_21 ударів ножем ОСОБА_22 він не бачив.
Показами свідка ОСОБА_26 про те, що проживає у квартирі АДРЕСА_4 , між обвинуваченим ОСОБА_21 та ОСОБА_22 виникали конфлікти з питань правління кооперативом, свідком події кримінального правопорушення він не був, про неї їй відомо зі слів її очевидців, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_21 наніс потерпілому ОСОБА_22 удари ножем.
Показами свідка ОСОБА_27 про те, що проживає у квартирі АДРЕСА_5 , подію кримінального правопорушення бачила з балкону своєї квартири, а саме те, що між обвинуваченим ОСОБА_21 та потерпілим ОСОБА_22 був конфлікт, в ході якого потерпілий підходив до обвинуваченого, махав руками та кричав, обвинувачений навпаки відходив від нього та просив очевидців події викликати працівників поліції. Момент нанесення ОСОБА_21 ударів ножем ОСОБА_22 вона не бачила, однак, вийшовши на вулицю, побачила на землі кров та кухонний ніж.
Показами свідка ОСОБА_28 , яка показала суду про те, що проживає у квартирі АДРЕСА_6 , 24.10.2016 року вона бачила подію кримінального правопорушення, а саме те, що в ході конфлікту між потерпілим ОСОБА_22 та обвинуваченим ОСОБА_21 останній наніс потерпілому один удар ножем, після чого він впав та вона викликала працівників поліції.
Показами свідка ОСОБА_29 про те, що проживає у квартирі АДРЕСА_7 та 24.10.2016 року він став свідком конфлікту між двома раніше незнайомими йому чоловіками, як потім з`ясувалось обвинуваченим ОСОБА_21 та потерпілим ОСОБА_22 . У обвинуваченого в руках був ніж, він був збудженим та просив викликати працівників поліції, потерпілий спокійно стояв. Спостерігаючи за конфліктом три хвилини, він бачив, що обвинувачений відходить від потерпілого, останній в свою чергу підходив до потерпілого. Момент нанесення обвинуваченим будь-яких ударів потерпілому він не бачив та, повернувшись на місце події з працівниками поліції, побачив, що ОСОБА_22 лежить на землі у крові, обвинувачений повідомив, що захищався, спроб залишити місце події з боку обвинуваченого не було.
Показами свідка ОСОБА_30 про те, що проживає у квартирі АДРЕСА_8 , між обвинуваченим ОСОБА_21 та ОСОБА_22 виникали конфлікти з питань правління кооперативом, свідком події кримінального правопорушення вона не була, про неї їй відомо зі слів її очевидців.
Показами свідка ОСОБА_31 про те, що він проживає у квартирі АДРЕСА_9 , свідком події кримінального правопорушення він не був, однак ствердив факт неприязних стосунків, що склались між обвинуваченим та потерпілим.
Показами свідка ОСОБА_32 про те, що працює інспектором патрульної поліції і 24.10.2016 року після 18 години вона з напарником - свідком ОСОБА_33 приїхала за викликом до подвір`я будинку АДРЕСА_2 та побачила двох чоловіків обвинуваченого ОСОБА_21 , у руці якого був ніж, та потерпілого ОСОБА_22 , який лежав на землі у крові, вона викликала швидку медичну допомогу, її напарник затримав обвинуваченого ОСОБА_21 .
Показами свідка ОСОБА_34 про те, що працює інспектором патрульної поліції та у жовтні 2016 року з напарником свідком ОСОБА_32 приїхав за викликом до будинку АДРЕСА_2 , у подвір`ї якого побачив двох раніше незнайомих йому чоловіків обвинуваченого ОСОБА_21 , у руках якого був ніж, потерпілий ОСОБА_22 лежав на землі, після чого він затримав ОСОБА_21 , останній супротиву не чинив.
Протоколом огляду місці події від 24.10.2016 року та фототаблицею до нього, згідно якого слідчим було оглянуто ділянку місцевості, виявлено чоловіка у речовині бурого кольору та вилучено ніж зі слідами речовини бурого кольору (т. 1 а.с. 9-14).
Протоколом огляду місця події від 24.10.2016 року, згідно якого слідчим у приміщенні Київської міської клінічної лікарні №17 було оглянуто светр біло-сірого кольору (т. 1 а.с. 15-17).
Протоколом огляду місця події від 24.10.2016 року, згідно якого у службовому кабінеті слідчого № 502 у приміщенні Голосіївського УП ГУ НП України в місті Києві було оглянуто ОСОБА_21 , вилучено його куртку та взято змиви з його рук (т. 1 а.с. 108-111).
Довідкою Київської міської клінічної лікарні №17 від 24.10.2016 року, згідно якої 24.10.2016 року ОСОБА_22 було поставлено діагноз: «Проникаюче поранення грудей зліва. Поранення серця. Різані рани обличчя. Стан клінічної смерті» (т. 1 а.с. 73).
Висновком судово-медичної експертизи №1922/Е від 18.11.2016 року, згідно якого о 19 годині 07 хвилин у ОСОБА_22 мали місце наступні тілесні ушкодження: дві колото-різані рани лівої вилицевої ділянки, підборідочної ділянки та нижньої губи, що відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; колото-різана рана в проекції 4 міжребір`я по середньо-паховій лінії на грудній клітці зліва довжиною до 3,0 см., з рановим каналом, що відходить від неї, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, міжреберні м`язи, внутрішня грудна артерія, пристінкова плевра, перикард та ушкоджується правий шлуночок серця (розмірами 1,0х0,5 см.), крововилив у порожнину перикарду (більше 500,0 см.куб.крові) проникаюче колото-різане поранення грудей зліва, яке за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (т. 1 а.с. 78-82).
Експерт ОСОБА_35 в ході судового розгляду ствердив вказаний висновок судово-медичної експертизи (т. 3 а.с. 55-56).
Висновком судово-медичної експертизи №571 від 24.11.2016 року, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_22 відноситься до групи «В (ІІІ)», що по судово-медичній класифікації відповідає групі крові В з ізогемаглютиміном анти-А; на даному на експертизу фрагменті гігієнічної палички зі змивом з асфальту, виявлена кров людини; при визначенні групової належності цієї крові виявлений антиген В, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_22 (т. 1 а.с. 116-119).
Висновком судово-медичної експертизи №572 від 24.11.2016 року, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_22 відноситься до групи «В (ІІІ)», що по судово-медичній класифікації відповідає групі крові В з ізогемаглютиміном анти-А; в плямах на куртці, вилученої у ОСОБА_21 , знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлений антиген В, ця кров могла походити від потерпілого ОСОБА_22 (т. 1 а.с. 124-128).
Висновком судово-медичної експертизи №401ц від 22.11.2016 року, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні клинка ножа знайдені кров та одиничні клітини багатошарового плаского незроговілого епітелію особи чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності яких виявлений антиген В та в крові додатково ізогемаглютинін анти-А ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові та клітин від потерпілого ОСОБА_22 ; на рукоятці даного ножа та на чохлі ножа знайдена кров особи чоловічої генетичної статі з домішками поту людини та в чохлі ножа додатково одиничні клітини багатошарового плаского незроговілого епітелію, встановити статеву належність яких не вдалось через незначну забрудненість препаратів сторонніми домішками та мікробною флорою; на рукоятці ножа клітини з ядрами не знайдені; при визначенні групової належності поту та крові виявлені антигени А і В, а в клітинах чохла ножа лише антиген В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження клітин від потерпілого ОСОБА_22 , а поту та крові від нього самого (антиген В) та особи, якій властивий антиген А по системі АВО (т. 1 а.с. 133-137).
Висновком судово-медичної експертизи №573 від 24.11.2016 року, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_22 відноситься до групи «В (ІІІ)», що по судово-медичній класифікації відповідає групі крові В з ізогемаглютиміном анти-А; на наданій на експертизу шапці, вилученій в ході огляду місця події, виявлено кров людини, при визначенні групової належності цієї крові виявлено антиген В, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_22 (т. 1 а.с. 148-152).
Висновком судово-психіатричної експертизи №808 від 22.11.2016 року, згідно якого обвинувачений ОСОБА_21 на теперішній час не страждає на будь-який психічний розлад; у період правопорушення, у якому він обвинувачується, не страждав на будь-який психічний розлад; за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на теперішній час за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними; не потребує застосування примусових заходів медичного характеру; за своїм психічним станом може вірно сприймати обставини, які мають значення у кримінальному провадженні, та надавати щодо них свідчення; до загальної психологічної характеристики обвинуваченого ОСОБА_21 відносяться достатній рівень протікання інтелектуальної діяльності, збереженість мнестичної функції (пам`яті); в особистісній сфері - достатній рівень активності, емоційна виразність, стриманість зовнішніх проявів переживань, фіксованість на суб`єктивно значущих деталях, схильність до самонакручування в суб`єктивно проблемних ситуаціях, певна ригідність настанов, здатність дотримуватись власних інтересів та захищати обрану позицію, товариськість (т. 1 а.с. 204-206).
Експерт ОСОБА_36 в ході судового розгляду ствердила вказаний висновок судово-психіатричної експертизи №808 від 22.11.2016 року.
Експерт ОСОБА_37 також ствердила висновок судово-психіатричної експертизи №808 від 22.11.2016 року.
Психологічним висновком спеціаліста від 09.11.2017 року, згідно якого ОСОБА_21 властиві наступні індивідуально-психологічні риси: принциповість, потреба у визнанні та прийняття з боку оточуючих, егоцентричні тенденції, спрямованість на відповідність нормативним критеріям, стримування соціально-небажаних форм поведінки , установка на пригнічення своїх природних емоційних реакцій, емоційна напруженість, тенденція пригнічення в собі конфліктних проявів, ригідність емоцій, схильність до фіксації на негативних переживаннях, стійкість власних інтересів, сценічність в їх відстоюванні, практичність, педантичність, низька фрустраційна толерантність (нестійкість до фруструючих факторів), легкість виникнення дезадаптації, з ослабленням сформованих компенсаторних можливостей; такі індивідуально-психологічні особливості особистості ОСОБА_21 , як: ригідність емоційних переживань, недостатня пластичність мислення та сприйняття, схильність до самонавіювання, самонакручування, схильність до фіксації та накопичення негативних емоцій, нестійкість до фруструючих факторів, обумовили виникнення в даній ситуації сильні емоції страху, переляку, злості, роздратування; таким чином, актуалізовані та загострені конфліктною ситуацією індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_21 , викликали звуження селективності поведінки, знизили рівень її усвідомлення, чим обмежили довільність дій в ситуації делікту, тим самим суттєво вплинувши на поведінку ОСОБА_21 на момент скоєння дій, які інкримінуються; ОСОБА_21 у момент вчинення протиправних дій у стані афекту, а саме, в стані фізіологічного афекту, не знаходився, про це свідчить відсутність характерної динаміки протікання фізіологічного афекту; в момент вчинення протиправних дій ОСОБА_21 знаходився у стані вираженої емоційної напруги (стресі), з привалюванням сильних емоцій страху, переляку, злості, роздратування, однак без вираженої тотальності їх протікання (т. 4 а.с. 144-150).
Висновком судово-психіатричної експертизи №625/13 від 03.01.2018 року, згідно якого ОСОБА_21 в даний час на будь-які психічні захворювання не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру він не потребує; ОСОБА_21 притаманні наступні індивідуально-психологічні особливості: ригідність емоцій та установок, асоціативних актів, схильність до фіксації на негативних переживаннях, схильність до самонакручування, низька толерантність до негативних емоційних факторів, актуалізація потреб у визнанні та прийнятті з боку оточуючих, спрямованість поведінки на відповідність вимогам оточуючого середовища, стримування соціально небажаних форм поведінки, установка на пригнічення своїх природних емоційних реакцій, тенденція пригнічення в собі конфліктних проявів, низький рівень фрустраційної толерантності з переважанням реакцій екстрапунітивного (зовнішньо-звинувачувальних) типу, легкість виникнення дезадаптації, з ослабленням сформованих компенсаторних можливостей; індивідуально-психологічні особливості такі як підвищена агресивність, жорстокість, негативні соціальні установки та інші особливості, які могли суттєво вплинути на характер протиправних дій, в яких його обвинувачують ОСОБА_21 не притаманні; ОСОБА_21 під час вчинення інкримінованих йому дій перебував у стані вираженої емоційної напруги, який виник у нього внаслідок провокативної (конфліктної та агресивної) поведінки потерпілого, на грунті загострення притаманних ОСОБА_21 індивідуально-психологічних особливостей (ригідність емоційних переживань, недостатня пластичність мислення та сприйняття, схильність до самонакручування, схильність до фіксації та накопиченню негативних емоцій, нестійкість до фруструючих факторів), яке також було обумовлене наявністю тривалої конфліктної ситуації і характером поведінки потерпілого, та здійснив суттєвий вплив на його свідомість та поведінку, а отже є психологічною підставою для розгляду стану сильного душевного хвилювання; дії потерпілого (переслідування, наступ, погрози, лайка, відмова припинення цих дій), на ґрунті загострення особистісних рис ОСОБА_21 , яке також було обумовлено наявністю тривалої конфліктної ситуації та конфліктних, агресивним характером поведінки потерпілого, у ОСОБА_21 безпосередньо перед деліктом сформувалася афектогенна мотивація (виникнення сильних емоційних переживань страху, переляку, злості, роздратування та їх суб`єктивна непереносимість та продовження наростання цих переживань через вичерпання можливостей припинення провокуючих дій потерпілого), призвели до формування у ОСОБА_21 інтенсивного емоційного напруження з вираженим звуженням селективності поведінки та значного зниження рівня її усвідомлення, що обумовило суттєве обмеження довільності його дій в ситуації делікту і тим самим суттєво вплинуло на його свідомість та поведінку ОСОБА_21 під час вчинення інкримінованих йому дій; ОСОБА_21 під час вчинення інкримінованих йому дій виявляв ознаки вираженої емоційної напруги, яка виникла у нього внаслідок провокативної (конфліктної, агресивної) поведінки потерпілого, і здійснила суттєвий вплив на його свідомість та поведінку, а отже є підставою для розгляду стану сильного душевного хвилювання; ОСОБА_21 здатний з урахуванням його емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей та рівня розумового розвитку правильно сприймати обставини, що мають значення у кримінальному провадженні, та давати щодо них відповідні показання; у ОСОБА_21 в досліджуваний період спостерігалося загострення притаманних йому індивідуально-психологічних особливостей таких як ригідність емоційних переживань, недостатня пластичність мислення та сприйняття, схильність до самонакручування, схильність до фіксації та накопиченню негативних емоцій, нестійкість до фруструючих факторів; проте, оскільки дане загострення індивідуально-психологічних особливостей не є психічним розладом, тому він під час скоєння інкримінованих йому дій міг правильно сприймати обставини, що мають значення у кримінальному провадженні, підвищеної схильності до навіювання та впливу він не виявляє (т. 4 а.с. 223-229).
Експерти ОСОБА_38 та ОСОБА_39 , кожен окремо у відповідній частині висновку судово-психіатричної експертизи, ствердили вказаний висновок судово-психіатричної експертизи №625/13 від 03.01.2018 року (т. 5 а.с. 29-35).
Вказані психологічний висновок спеціаліста та висновок судово-психіатричної експертизи, хоч і звертають увагу суду на загострення у день події кримінального правопорушення у обвинуваченого його індивідуально-психологічних особливостей, а також на те, що обвинувачений ОСОБА_21 під час вчинення інкримінованих йому дій виявляв ознаки вираженої емоційної напруги, яка виникла у нього внаслідок провокативної, конфліктної, агресивної поведінки потерпілого, і здійснила суттєвий вплив на його свідомість та поведінку, а отже є підставою для розгляду стану сильного душевного хвилювання, однак в ході судового розгляду даного конкретного кримінального провадження, з урахуванням його конкретних обставин, було встановлено, що емоційний стан обвинуваченого, а саме стан його вираженої емоційної напруги з привалюванням у нього конкретно його емоцій, таких як страх, переляк, злість, роздратування не можуть свідчити про те, що обвинувачений спричинив потерпілому шкоду за обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, але він, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припустив наявність такого посягання, оскільки дійсно, в ході судового розгляду було встановлено, що поведінка потерпілого у момент події кримінального правопорушення була агресивною і обвинуваченим було сприйнято посягання потерпілого його рухи та висловлювання правильно, тобто він дістав ножа, усвідомлюючи конкретно для себе небезпеку, і помилкових висновків у той момент внаслідок своїх емоцій не зробив, натомість розпочав відмахуватись ножем, при цьому він не бажав, однак свідомо припускав наслідки своїх дій.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.11.2017 року та відеозаписом до нього, у якому зафіксована подія інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_21 кримінального правопорушення (т. 4 а.с. 208-221).
Висновком судово-медичної експертизи №37-2018/о від 26.03.2018 року, згідно якого у ОСОБА_22 мали місце наступні тілесні ушкодження: різані рани лівої половини обличчя: вилицевої ділянки довжиною 7,0 см, підборідочної ділянки та нижньої губи довжиною 4,0 та 5,0 см (слідами загоєння яких є паралельні між собою рубці, що йдуть в косо-вертикальному напрямку справа-наліво, які відображені на фото у матеріалах кримінального провадження том №3 а.с. 84); колото-різана рана передній поверхні грудній клітки, яка знаходиться в проекції IV міжребір`я по середньо-ключичній лінії зліва довжиною до 3.0 см (слідом загоєння якої є рубець, який розташований горизонтально та відображений на фото у матеріалах кримінального провадження том №3 а.с 86). При проведенні 24.10.2016 року ОСОБА_22 оперативного втручання «Реанімаційної переднє-бокової торакотомії зліва по V міжребер`ю», у останнього по ходу ранового каналу виявлені: ушкодження лівої внутрішньої грудної артерії із значною триваючою кровотечею; проникаюче поранення правого шлуночку серця (розмірами ззовні 1,0x0,5 см.); крововилив у порожнину перикарду (більше 500,0 см. куб. крові у вигляді згортків). Характер та локалізація вищевказаних ушкоджень, дозволяють стверджувати, що дані ушкодження утворились внаслідок травмуючої дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості, до якого відноситься клинок ножа. Стосовно розташування та характеру проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва: при нормальному анатомічному (вертикальному) положенні тіла потерпілого, відповідно до даних отриманих із медичної карти стаціонарного хворого та перегляду фото з рубцем в ділянці грудної клітки зліва (з матеріалів кримінального провадження) колото-різана рана на передній поверхні грудної клітки ліворуч розташовується на рівні IV міжребер`я в горизонтальному положенні, від якої відходить рановий канал, який не проникає в ліву плевральну порожнину, по ходу якого в IV міжребер`ї, перетинаються міжреберні м`язи, ушкоджуються ліва внутрішня грудна артерія, тканини переднього середостіння, перикард по передній поверхні, правий шлуночок серця довжиною на передній стінці близько 1 см., з проникненням в порожнину серця; рановий канал в даному випадку має напрямок в горизонтальній площині зліва-направо та дещо спереду-назад; характер ушкодження лівої внутрішньої грудної артерії свідчить про те, що лезо клинка ножа при зануренні в тіло потерпілого повинно було бути обернене до передньої поверхні серця ( правий шлуночок), тобто лівий кінець поранення утворений дією обуха клинка ножа , а правий кінець є лезвійним розміром; враховуючи морфологічну характеристику ножа, а саме довжину клинка 9,9 см, ширину клинка у рукоятки 2,0 см, обушок П-подібний шириною 0,2 см, на протязі 4,0 см має прямий скіс до гострого вістря, лезо гостре ( згідно опису ножа у Висновку експерта № 401ц від 15.11. 22.11.2016) та фото ножа поряд з масштабною лінійкою (з протоколу огляду місця події) слід вважати, що занурення клинка ножа в порожнину правого шлуночка серця на рівні передньої його стінки було на довжину близько 1 см. Стосовно механізму спричинення проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва, слід зазначити: при нахилі тіла потерпілого допереду, органи грудної клітки переміщуються теж допереду, тобто відбувається зменшення відстані між грудною кліткою та передньою поверхнею серця (правим шлуночком); відсутність ушкодження на пристінковій плеврі, передній поверхні нижньої частки лівої легені та лівому шлуночку серця, вказує на те, що рановий канал, не проникаючи в ліву плевральну порожнину, безпосередньо проходить в переднє середостіння, тобто йде майже паралельно передній поверхні грудної клітки. Нанесення прямого удару ножем (в напрямку спереду-назад) в ділянку грудної клітки зліва з утворенням комплексу наявних ушкоджень, за умови розташування в руці у спосіб, який зазначає обвинувачений та відображений на зображенні №5 виключається. За умови, якщо потерпілий знаходиться у статично-вертикальному положенні тіла, нанесення бокового удару ножем в ділянку грудної клітки зліва з утворенням комплексу ушкоджень (в першу чергу лівої грудної артерії та правого шлуночка серця), за умови розташування в руці у спосіб відображений на рисунку ( лезом клинка ножа оберненим до переднє-внутрішньої поверхні грудей, а обухом його відповідного до передньої поверхні серця), тобто у горизонтальному положенні розташування леза малоймовірне, за рахунок невигідного ( нефізіологічного) положення кисті, а саме різкого згину та ротації (супінації) її дозовні. Взаємне розташування потерпілого та руки з клинком ножа при невигідному (нефізіологічному) положенні кисті різкий згин та ротація (супінація) її дозовні. За умови збереження вказаного взаєморозташування, що ножа у руці нападаючої особи при русі ним в напрямку зверху- донизу та дещо справа-наліво (умовно малюючи півовал), з нахилом потерпілої особи допереду, обов`язковим їх контактом та фіксацією, здійснення поранення з утворенням комплексу вищезазначених ушкоджень відбудеться у фізіологічно вигідному положення кисті. Взаємне розташування потерпілого та руки з клинком ножа при нахилі тулуба потерпілого при фізіологічно вигідному положення кисті. Згідно показів, що відображені на слідчому експерименті з метою відтворення обстановки та обставин подій 24.10.2016, а саме: свідка №1 ОСОБА_27 : «потерпілий ОСОБА_22 зробив ривок, а саме подав вперед свій тулуб, до обвинуваченого ОСОБА_21 , а потім сів на капот поруч припаркованого автомобіля, після чого він впав», свідка № 2 ОСОБА_28 : «обвинувачений ОСОБА_21 , тримаючи ніж в правій руці, наніс потерпілому ОСОБА_22 один скользящий удар ножем (відображений нею на слідчому експерименті в напрямку зверху-вниз) в область шиї, після чого ОСОБА_22 впав на капот поруч припаркованого автомобіля, а потім впав на асфальт»; обвинуваченого ОСОБА_21 : здійснення розмашистих та кругових рухів, переважно у вертикальній площині, правою рукою в який утримував ніж лезом донизу, перед обличчям та грудьми потерпілого ОСОБА_22 , при яких останній постійно здійснював різкі поступальні рухи в напрямку до нього з нахилом тулубу допереду. Вказане взаєморозташування клинка ножа в руці обвинуваченого при нахиленні тулуба потерпілого допереду при нормальному анатомічному положенні тіла буде відповідати горизонтальному поширенню ранового каналу у тілі, що не суперечить судово-медичним даним. Як вже зазначалось, враховуючи особливості виявленого поранення на грудній клітці зліва, напрямок поширення ранового каналу у тілі у потерпілого ОСОБА_22 , а також положення ножа відповідно грудної його клітки, слід вважати, що перетин м`яких тканин по ходу ранового каналу можливий лише за рахунок упору на обух клинка ножа та навантаженні на лезо клинка ножа, що не виключається при нахилі тіла потерпілого на клинок ножа, який має гостре лезо. Морфологічні особливості та характер поранення грудної клітки зліва у ОСОБА_22 , положення та взаєморозташування клинка ножа відповідно до його тіла, не виключають можливості утворення даного поранення у ОСОБА_22 , при рухах на які вказує обвинувачений, а саме за умови руху клинком ножа в напрямку зверху-вниз, дещо справа-наліво з одночасним нахилом тіла потерпілого допереду, контактом та фіксацією клинка ножа та грудної клітки на рівні IV міжребір`я. Що стосується різаних ран лівої половини обличчя: косо-вертикальний їх напрямок та паралельне розташування, свідчать про те, що лезо клинка ножа діяло в напрямку зверху-вниз та дещо справа-наліво по відношенню до потерпілого; вигляд зліва справа та зліва по відношенню лівої половини обличчя потерпілого. Таким чином, судово-медична комісія вважає, що утворення тілесних ушкоджень в ділянці обличчя та грудної клітки зліва у ОСОБА_22 у спосіб, вказаний обвинуваченим ОСОБА_21 в ході проведенні слідчого експерименту 17.11.2017 року, не виключається. Судити про спосіб спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_22 обвинуваченим ОСОБА_21 згідно даних, вказаних свідками: ОСОБА_27 та ОСОБА_28 при проведенні слідчого експерименту, не є можливим, оскільки ОСОБА_27 окрім нахилу тулуба ОСОБА_22 до ОСОБА_21 в момент отримання потерпілим останнього тілесного ушкодження, нанесення самого тілесного ушкодження не бачила, а ОСОБА_28 зазначає лише про нанесення ОСОБА_21 удару зверху-вниз ножем в ділянку шиї ОСОБА_22 , де згідно медичної документації у нього тілесних ушкоджень не виявлено. (т. 5 а.с. 58-72)
Експерти ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_35 в ході судового розгляду ствердили вказаний висновок судово-медичної експертизи №37-2018/о від 26.03.2018 року (т. 5 а.с. 108-111, 121-126, 126-129).
Фотознімками потерпілого ОСОБА_22 , у яких зафіксовано тілесні ушкодження після події кримінального правопорушення (т. 3 а.с. 71-76).
Висновком судово-медичної експертизи №74-2018/о від 08.06.2018 року, згідно якого під фізіологічно вигідним положенням тіла людини слід розуміти знаходження тіла людини у вертикальному чи близькому до нього положенні; відхилення в різні боки тулуба людини (допереду, назад, вліво, вправо) є допустимим під час здійснення рухів в указаному напрямку, а знаходження тіла статично у зазначених положеннях є фізіологічно не вигідним; як вже зазначалось, враховуючи особливості виявленого поранення на грудній клітці зліва, напрямок поширення ранового каналу у тілі у потерпілого ОСОБА_22 , а також положення ножа відповідно його грудної клітки, слід вважати, що перетин м`яких тканин по ходу ранового каналу можливий лише за рахунок упору на обух клинка ножа та навантаженні на лезо клинка ножа, що не виключається при нахилі тіла потерпілого на клинок ножа, який має гостре лезо; вказане взаєморозташування клинка ножа в руці обвинуваченого при нахиленні тулуба потерпілого допереду при нормальному анатомічному положенні тіла буде відповідати горизонтальному поширенню ранового каналу у тілі, що не суперечить судово-медичним даним; тобто в момент отримання тілесних ушкоджень в ділянці грудної клітки зліва ОСОБА_22 знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні тіла та був нахилений допереду, що свідчить про те, що в даному випадку він перебував у фізіологічно допустимому положенні тіла; нанесення прямого «тичкового» удару ножем (в напрямку спереду-назад) в ділянку грудної клітки зліва з утворенням комплексу наявних ушкоджень у ОСОБА_22 , як при нахилі тулуба потерпілого, так і при знаходженні його у вертикально-статичному положенні (стоячи), виключається, на що вказує відсутність ушкоджень у лівій плевральній порожнині (пристінкової плеври, передній поверхні нижньої частки лівої легені, лівого шлуночку серця) та інший напрямок ранового каналу, який йде зліва-напрво; щодо нанесення бокового удару/удару збоку ножем у ділянку грудної клітини ОСОБА_22 то відповідь дана у П.1-3. Підсумків «Висновку експерта» № 37-2018/о від 13-26.03.2018 року (можливість утворення, вищевказаного комплексу ушкоджень в ділянці грудної клітини ОСОБА_22 , малоймовірна за рахунок невигідного (нефізіологічного) положення кисті, а саме різкого згину та ротації ( супінації) її дозовні). Утворення тілесних ушкоджень в ділянці грудної клітки зліва у ОСОБА_22 , за умови руху ножа у руці нападаючої особи саме наступним чином: лезо ножа знаходиться перпендикулярно до землі під кутом 90 градусів чи близьким до цього кутом (лезом донизу), та не відхилялося вправо чи вліво , ніж піднімався догори направо та опускався донизу справа наліво без зміни нахилу леза ножа» неможливе. Хоча слід зазначити, що даний рух клинка ножа в руці нападаючої особи суперечить відомим показам ОСОБА_21 , які він дає при проведенні слідчого експерименту, та які відображені на відео даного експерименту, а саме здійснення ним розмашистих та кругових рухів, переважно у вертикальній площині, правою рукою в який утримував ніж лезом донизу, перед обличчям та грудьми потерпілого ОСОБА_22 при яких останній постійно здійснював різкі поступальні рухи в напрямку до нього з нахилом тулубу допереду (т. 5 а.с. 200-215).
Покази свідків ОСОБА_42 , ОСОБА_23 та ОСОБА_43 суд до уваги не приймає, оскільки вони не стверджують та не спростовують обставини, що підлягають встановленню в ході судового розгляду, оскільки:
- свідок ОСОБА_42 свідком події інкримінованого кримінального правопорушення не була;
- свідок ОСОБА_23 у день події кримінального правопорушення працював з обвинуваченим і ствердив наявність у останнього ножа у денний час 24.10.2016 року та наявність конфлікту між обвинуваченим та свідком ОСОБА_24 , однак ці обставини не доводять та не спростовують вини ОСОБА_21 у вчиненому;
- свідок ОСОБА_44 працює охоронцем у школі поблизу будинку №21 по проспекту Голосіївському в місті Києві і свідком події кримінального правопорушення він не був.
Покази обвинуваченого ОСОБА_21 про те, що потерпілий ОСОБА_22 у момент події кримінального правопорушення підходив до нього всупереч його волі і такою своєю поведінкою в ході їх конфлікту спровокував його відповідні дії, а саме рухи рукою з ножем у сторону потерпілого, тобто його версія події кримінального правопорушення про те, що він відмахувався від потерпілого, а також факт того, що він дійсно відходив від потерпілого та, виходячи у подвір`я будинку, умисно не брав із собою ножа, а лише дістав його у момент конфлікту, є правдивими, оскільки узгоджуються з дослідженими в ході судового розгляду доказами:
- показами свідка ОСОБА_28 , яка безпосередньо була свідком події кримінального правопорушення;
- показами свідка ОСОБА_29 , який був свідком конфлікту між обвинуваченим та потерпілим безпосередньо перед моментом події кримінального правопорушення;
- показами свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , які були свідками конфлікту між обвинуваченим та потерпілим у момент події кримінального правопорушення, яку вони бачили з балконів своїх квартир;
- показами свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_30 та ОСОБА_45 , які ствердили факт неприязних стосунків між обвинуваченим та потерпілим і наявність між ними конфліктів;
- висновком судово-психіатричної експертизи №625/13 від 03.01.2018 року, який ствердили експерти ОСОБА_38 та ОСОБА_39 ;
- висновком судово-медичної експертизи №37-2018/о від 26.03.2018 року, який ствердили експерти ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ОСОБА_35 ;
- висновком судово-медичної експертизи №74-2018/о від 08.06.2018 року.
В ході судового розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_21 в ході конфлікту з потерпілим свідомо дістав ножа та почав відповідні рухи рукою із цією зброєю зверху донизу перед потерпілим, який в цей час до нього підходив.
Вказане не заперечувалось самим обвинуваченим.
Крім того, такі рухи руки обвинуваченого з ножем в ході судового розгляду ствердились висновками судово-медичних експертиз та експертами, які складали відповідні висновки.
Крім того, згідно висновку судово-психіатричної експертизи №625/13 від 03.01.2018 року, який в ході судового розгляду ствердили експерти, що його проводили, загострення індивідуально-психологічних особливостей, притаманних обвинуваченому ОСОБА_21 , а саме - ригідність його емоційних переживань, недостатня пластичність його мислення та сприйняття, схильність обвинуваченого до самонакручування, а також його схильність до фіксації та накопиченню негативних емоцій, нестійкість до фруструючих факторів не є психічним розладом, тому він під час вчинення інкримінованих йому дій міг правильно сприймати обставини, що мають значення у кримінальному провадженні, підвищеної схильності до навіювання та впливу він не виявляє.
При перевірці версії обвинуваченого щодо обставин нанесення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження в частині нанесення цього ушкодження виключно з метою самооборони та свого захисту, тобто при вирішенні питання щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_21 , суд враховує насамперед вимоги кримінального закону.
Так, відповідальність особи за статтею 121 КК України настає у тому числі у випадку, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, а фактично було спричинено тяжке тілесне ушкодження.
Так, в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_21 показав суду про те, що між ним та потерпілим раніше не було конфліктів і він сприйняв таку провокативну поведінку потерпілого у зв`язку із його конфліктами з цивільною дружиною ОСОБА_22 свідком ОСОБА_24 .
Отже, судом встановлено, що між обвинуваченим та потерпілим склались неприязні стосунки, час від часу виникали конфлікти і в ході конфлікту між ними у день події кримінального правопорушення, обвинувачений свідомо дістав ножа з кишені одягу та розпочав ним рухи у сторону потерпілого, тобто, хоч він і не бажав настання наслідків своїх протиправних дій, однак свідомо припускав їх настання.
Про це свідчить також сам характер конфлікту між потерпілим та обвинуваченим у день події кримінального правопорушення і поведінка обвинуваченого у ньому, тобто цей конфлікт не виник раптово саме у цей день, навпроти, конфлікти між обвинуваченим та потерпілим були і раніше, крім того, у день події кримінального правопорушення у обвинуваченого був конфлікт зі свідком ОСОБА_24 , тобто ще до моменту події кримінального правопорушення обвинувачений перебував у інтенсивному емоційному збудженні і в ході конфлікту він дійсно відмахувався від потерпілого ножем і кількість таких рухів обвинуваченого хоч і не встановлена в ході судового розгляду, однак ці рухи обвинуваченого були від початку конфлікту і до його кінця, коли потерпілий впав на землю від отриманого тілесного ушкодження, тобто обвинувачений відмахувався ножем до моменту настання наслідків своїх дій, настання яких він свідомо припускав.
Аналізуючи висновок судово-психіатричної експертизи №625/13 від 03.01.2018 року, згідно якого наявність у ОСОБА_21 ознак вираженої емоційної напруги, яка виникла у нього внаслідок провокативної (конфліктної, агресивної) поведінки потерпілого, і здійснила суттєвий вплив на його свідомість та поведінку, а отже є підставою для розгляду стану сильного душевного хвилювання, суд надходить до наступного.
Сильне душевне хвилювання (фізіологічний афект) - це раптовий емоційний процес, викликаний поведінкою потерпілого, що полягає у протизаконному насильстві, систематичному знущанні або тяжкій образі.
В ході судового розгляду такої поведінки потерпілого ОСОБА_22 встановлено не було, отже немає підстав встановлення стану сильного душевного хвилювання обвинуваченого під час події кримінального правопорушення 24.10.2016 року.
На підставі викладеного суд надійшов до висновку про те, що у момент події кримінального правопорушення в ході конфлікту потерпілого ОСОБА_22 та обвинуваченого ОСОБА_21 , останній не бажав настання відповідних наслідків своїх протиправних дій, однак свідомо припускав їх настання, що свідчить про наявність у обвинуваченого непрямого умислу на спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації поранень, причину припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Таким чином, суд надходить до висновку про те, що дії обвинуваченого 24.10.2016 року були спрямовані на заподіяння шкоди потерпілому ОСОБА_22 , яка хоч і була невизначеною, однак наслідком його протиправних дій стало спричинення потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження, саме тому його дії підлягають кваліфікації за відповідною частиною статті 121 КК України.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_21 за ст. 121 ч. 1 КК України кваліфіковані правильно як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При обранні покарання обвинуваченому суд враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, яке віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів;
- особу обвинуваченого, який не одружений, до затримання був працевлаштований, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_21 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_21 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи наслідки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також його ставлення до вчиненого, суд надходить до висновку про те, що його перевиховання та виправлення можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки він вчинив умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи і не усвідомив суспільно-небезпечний характер своїх дій, із зарахуванням відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України у строк відбування покарання строку його попереднього ув`язнення з 24.10.2016 року по 10.09.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, вважаючи тільки таке покарання необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно ст. 124 КПК України з ОСОБА_21 підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню в сумі 10649 гривень 40 копійок: вартість проведених Київським міським клінічним бюро судово-медичних експертиз №37-2018/о від 26.03.2018 року в розмірі 5324 гривні 70 копійок та №74-2018/о від 08.06.2018 року в розмірі 5324 гривні 70 копійок.
Долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до вступу вироку в законну силу слід продовжити на 60 днів, зважаючи на суспільно-небезпечний характер дій обвинуваченого та тяжкість покарання, призначеного йому за даним вироком.
Керуючись ст. 374 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_21 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_21 обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.
Згідно ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_21 строк його попереднього ув`язнення з 24.10.2016 року по 10.09.2018 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_21 процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 10649 гривень 40 копійок: вартість проведених Київським міським клінічним бюро судово-медичних експертиз №37-2018/о від 26.03.2018 року в розмірі 5324 гривні 70 копійок та №74-2018/о від 08.06.2018 року в розмірі 5324 гривні 70 копійок в дохід держави.
Речові докази:
- змиви з асфальту, шапку, предмет, схожий на ніж, куртку, змиви з правої та лівої руки, що зберігаються в камері схову речових доказів Голосіївського УП ГУ НП України в місті Києві згідно квитанції №ФП-010889 від 15.12.2016 року, - знищити;
- CD-диск «Axent», розміром 700 МВ, що зберігається при матеріалах даного кримінального провадження, - залишити там же.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_21 цілодобовий домашній арешт продовжити на 60 днів до 22.11.2018 року включно.
На підставі ст. 194 ч. 5 КПК України продовжити обвинуваченому ОСОБА_21 до 22.11.2018 року включно наступні обов`язки:
-прибувати до суду за кожною вимогою;
-не відлучатися із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну місця свого проживання;
-здати суду у разі наявності паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю, у разі його застосування.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_21 , що відповідно до ст. 181 ч. 5 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом у якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронний засіб контролю у разі його застосування.
Згідно ст. 181 ч. 3 КПК України направити копію вироку для виконання в частині продовження запобіжного заходу до Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві.
Контроль за виконанням вироку в частині продовження запобіжного заходу покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №1, який підтримує державне обвинувачення у суді.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 діб з дня його проголошення.
На підставі ст. 376 ч. 3 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Відповідно до ст. 376 ч. 6 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх право отримання в суді копії вироку, вручити його обвинуваченому негайно.

Суддя ОСОБА_1