Справа № 373/1837/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2018 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький кримінальне провадженні №0000263 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Переяслав-Хмельницький, Київської області, громадянина України, працюючого компресорщиком в ТОВ «НБК 2015», із середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, учасник бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
встановив:

21.05.2016 близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_4 в дворі будинку №63 по вул.Новокиївське шосе в м.Переяслав-Хмельницький, Київської області, керуючи технічно справним автомобілем «Опель Вектра» реєстраційний номер НОМЕР_1 , починаючи рух заднім ходом з - під накриття для транспортного засобу в напрямку виїзду з двору будинку, в порушення вимог п.2.3.б) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, та, порушуючи вимоги п.10.1 ПДР України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроювання та будь- якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху», не слідкував за зміною дорожньої обстановки, а саме появою на траєкторії його руху малолітнього пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в момент початку руху знаходився на території двору, в порушення вимог п.10.9 ПДР України, відповідно до якого «під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам дорожнього руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою інших осіб», проявивши злочинну необережність, ОСОБА_4 продовжив рух заднім ходом, не переконавшись, що на траєкторії його руху відсутні перешкоди, не був уважним під час керування транспортним засобом, в результаті чого не помітив перешкоду у вигляді малолітнього пішохода ОСОБА_7 та допустив наїзд заднім бампером автомобіля, яким він керував, на останнього.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку, вдавленого уламкового перелому лівої тім`яної кістки із зміщенням, гострої епідуральної гематоми лівої тім`яної ділянки, а також забійної рани в лівій тім`яній ділянці з розвитком пневмоцифалії.
Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п.2.3 б), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень у малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
По суті пред`явленого обвинувачення в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю і дав покази, що підтверджують фабулу обвинувачення, зазначивши, що починаючи рух заднім ходом не міг і подумати, що син залишиться на подвір`ї сам без нагляду дружини, яка, як він бачив, пішла до будинку. Вже коли почав рух, відчув удар, відразу зупинив автомобіль, разом із дружиною дістали сина і швидко поїхали в лікарню. Лікувалися в м. Києві, проведені операції. На зараз син добре почувається, наслідків травми немає. Розкаюється у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має. Він чудовий батько та чоловік. Винною в більшій мірі у тому, що сталося, вважає себе, оскільки залишила сина самого на подвір`ї.

Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено.
Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується в місці проживання, офіційно працює, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, бере до уваги думку потерпілої, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставин, які пом`якшують покарання, та приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, можливості відшкодовування ним шкоди, буде призначене йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції статті без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільні позови по справі не заявлено, судові витрати слід стягнути із обвинуваченого на користь держави.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заявив про застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має трьох неповнолітніх дітей та є учасником бойових дій. Просить звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на застосування до нього вищезазначеного Закону.
Прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 має право на застосування до нього норм даного Закону.
Потерпіла ОСОБА_6 не заперечує проти цього.
У п. в та п. д ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» зазначено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами; та ветеранів війни, зокрема, учасників бойових дій, які підпадають під дію Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідно.
Відповідно до ст. 12 та ч. 2 ст. 286 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення (злочин), не є особливо тяжким, вчиненим з необережності.
Обвинувачений ОСОБА_4 має трьох неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 29.08.2003, серії НОМЕР_3 від 13.10.2009, серії НОМЕР_4 від 02.07.2016. Дані щодо позбавлення обвинуваченого прав відносно своїх дітей, у суду відсутні.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 .
ОСОБА_4 згідно довідки про судимість раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про те, що протягом останніх десяти років до нього не було застосовано амністію, вчинив кримінальне правопорушення не у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, підстав, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_4 амністії, не встановлено.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 вищезазначеного Закону, у разі якщо до особи може бути застосовано декілька підстав, передбачених цим Законом, застосовується підстава, яка найбільшим чином поліпшує становище особи.
Зважаючи на можливість набуття дітьми повноліття, зміни кількості дітей, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 для звільнення від відбування покарання п. «д» (учасник бойових дій) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_4 положень п. д) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
З обвинуваченого також слід стягнути на користь держави судові витрати за проведення експертиз у розмірі 2473,10 грн.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, ст. ст.1, 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року №1810-VIІI, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі п.д ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення інженерно-транспортних експертиз в розмірі 2473 (дві тисячі чотириста сімдесят три) гривні 10 коп.
Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1