Справа № 307/1251/18
Провадження № 1-кп/307/485/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження за № 0000442, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, тракториста в ПП «Майор», одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
27.10.2017 р., близько 21-ї год., ОСОБА_5 , у порушення вимог п. 21.11. Правил дорожнього руху, керуючи колісним трактором марки «ЛКТ-81», н/з НОМЕР_1 , неподалік кафе «Царська охота», по вул. Центральній, у с. Тарасівка, у якості пасажира, перевозив ОСОБА_4 , який стояв на корпусі трактора позаду кабіни водія, і під час руху не втримався і впав на землю та потрапив під ліве заднє колесо, у результаті чого отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ст. 286 ч. 2 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що 27.10.2017 р., близько 21-ї год., він їхав на тракторі «ЛКТ-81», н/з НОМЕР_1 , по вул. Центральній, у с. Тарасівка, де зустрів потерпілого ОСОБА_4 , який попросив підвезти його. Спочатку він відмовився через відсутність відповідного місяця для пасажира, але потерпілий його вмовив і став на площадку позаду кабіни. Проїхавши біля п`ятдесяти метрів, оглянувся і побачив, що ОСОБА_6 на тракторі немає. Тоді він зупинився, вийшов з кабіни і побачивши, що потерпілий лежить на землі неподалік транспортного засобу, викликав швидку медичну допомогу. Шкоду завдану потерпілому відшкодував. Має на утриманні одну неповнолітню дитину. На даний час продовжує працювати трактористом у ПП «Майор» і ця професія є його єдиним джерелом доходу.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена повністю. Це стверджується наступними доказами.
Так потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що 27.10.2017 р., близько 21-ї год., він на протязі дня вживав алкогольні напої та після роботи зайшов у бар по вул. Центральні, у с. Тарасівка, де зустрів обвинуваченого якого вмовив підвезти його на тракторі. Так як у кабіні місце для пасажира не передбачено, він став на площадку позаду кабіни водія. Як саме впав не пам`ятає. Пам`ятає тільки як на нього їхало колесо трактора, а потім біля нього стояла медсестра та ОСОБА_5 . Обвинувачений повністю йому відшкодував шкоду у розмірі 50000 гривень, тому претензій до нього не має, просить не позбавляти його волі.
Із протоколу огляду місця події та схеми до нього, від 30.10.2017 р., убачається, що об`єктом огляду являється відрізок вулиці Сасина, що розпочинається із роздоріжжя вулиці Центральної, у с. Тарасівка. В ході огляду місця події поряд з подвір`ям АДРЕСА_2 , було виявлено колісний трактор «ЛКТ-81», н/з НОМЕР_1 .
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи від 05.04.2018 р. у заданій дорожній ситуації водій трактора «ЛКТ-81», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , у відповідності до вимог п. п. 10.1., 21.1., 21.6., 21.7., 21.9., 21.10. та 21.11. правил дорожнього руху, повинен був, із технічної точки зору, перед початком руху переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху (пасажирам в тому числі), не починати рух до усунення чинників, які не забезпечували безпеку перевезення, відмовити в перевозці пасажиру внаслідок того, що його транспортний засіб не призначений для перевозки пасажирів та не обладнаний для цього відповідно до вимог ПДР. При заданих вихідних даних водій трактора «ЛКТ-81», н/з НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути скоєння даної ДТП і полягала ця технічна можливість у виконанні вказаним водієм вимог п. п. 10.1., 21.1., 21.6., 21.7., 21.9., 21.10. та 21.11. При заданих вихідних даних умовою настання даної ДТП, з технічної точки зору, є факт невідповідності дій водія ОСОБА_5 технічним вимогам п. п. 10.1., 21.1., 21.6., 21.7., 21.9., 21.10. та 21.11. ПДР, що знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом ДТП.

Відповідно до висновку експерта № 131 від 29.03.2018 р. ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми живота, розриву сечового міхура, переломів поперечних відростків 3-го та 4-го хребців і остистого відростку 5-го хребця поперекового відділу хребта, повного розриву з розходженням лобкового симфізу, розрив правого клубово-крижового з`єднання. З огляду на обставини та характер ушкоджень вони спричинені в результаті здавлення тазової ділянки та нижньої половини живота в передньо-задньому напрямку між двома масивними тупими твердими предметами, що мають обмежену площу дії. Такого характеру пошкодження могли бути спричинені при перекочуванні колеса трактора через тазову ділянку та нижню частину живота у напрямку з права наліво. По давності виникнення вкладаються в строк події, що мала місце 27.10.2017 р. Вказані тілесні ушкодження відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як являються небезпечними для життя потерпілого в момент їх спричинення.
Таким чином, оцінивши у сукупності всі зібрані по справі докази, які повністю узгоджуються між собою і не суперечать один одному, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 286 ч. 2 КК України.
Кваліфікацію органом досудового розслідування дій обвинуваченого як порушення правил експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження суд вважає не вірною, так як спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із порушенням ОСОБА_5 правил дорожнього руху ( п. 21.11), а не правил експлуатації транспорту.
Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, має на утриманні неповнолітню доньку, по місцю проживання характеризується позитивно; обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи наведені пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставини, особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним кримінального правопорушення, прохання потерпілого не позбавляти його волі, суд вважає за можливе призначити йому основне покарання з іспитовим строком.
Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 3 (три роки) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного йому основного покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речовий доказ - трактор марки «ЛКТ-81», н/з НОМЕР_1 - залишити власникові ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1