Справа №560/273/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Магадан Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти середньої спеціальної, неодруженого, непрацюючого, судимого 19.07.2011 року Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу канабіс без мети збуту, який згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року, відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, всупереч Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсорів" №60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, порушуючи вимоги Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03 червня 2009 року, повторно, 11 жовтня 2017 року близько 21 год. шляхом привласнення випадково знайденого на зупинці громадського транспорту біля перехрестя вулиць Нова-Миру в м.Дубровиця, придбав наркотичний засіб канабіс, загальною масою 5,340 г (в перерахунку на висушену речовину), та переніс його до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав його для власного вживання до 12 год. 40 хв. 12 жовтня 2017 року, коли зазначений наркотичний засіб був виявлений та вилучений співробітниками поліції в ході проведення обшуку за вказаною адресою.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, надавши пояснення, які є аналогічними з поясненнями наданими ним на досудовому розслідуванні. У вчиненому обвинувачений щиро розкаюється.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні вказаного злочину повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження.

Суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив дії, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно, а тому кваліфікація його дій за ч.2 ст.309 КК України є правильною.

На підставі ст. 94 КПК України, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченого узгоджуються між собою, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Тому суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, негативно ставиться до скоєного, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КЗОЗ "Дубровицька ЦРЛ" та наявність малолітньої дитини.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Слід зазначити, що як передбачає ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Однак, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи винного, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який щиро розкаявся у вчиненому, з урахуванням вищенаведених пом`якшуючих обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.309 КК України, у виді позбавлення волі та рахує за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та призначення реальної міри покарання.

Питання про речові докази та питання витрат на залучення експерта суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речовий доказ:

- наркотичний засіб канабіс масою 5340 г, який після проведення експертизи поміщений в спец пакет експертної служби МВС України №3798202, який переданий на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів СУ Головного управління Національної поліції в Рівненській області - знищити.

Стягнути на підставі ст.124 КПК України з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи у сумі 1487,20 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок) (висновок експерта від 23.11.2017 року №2.1-1142/17).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького
районного суду ОСОБА_1