Справа № 129/1260/18
Провадження по справі № 1-кп/129/306/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" червня 2018 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні суду в м. Гайсині кримінальне провадження № 0000189 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нова Каховка Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, несудимого, у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

установив:

ОСОБА_4 20.04.2017 року уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду номера обслуги гармати артилерійського взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону; 15.05.2017р. о 8 год. 30 хв. ОСОБА_4 з метою тимчасового ухилення від військової служби, незаконно припинив проходження військової служби за контрактом на особливий період, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, проживав АДРЕСА_1 до 26.09.2017 року; у період з 27.09.2017 р. по 9.10.2017 р. солдат ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні КЗ «Центральна міська лікарня міста Нова Каховка». З метою ухилитися від військової служби в особливий період військовослужбовець ОСОБА_4 умисно, без поважних причин, не з`явився о 8 год. 30 хв. 10.10.2017 р. з лікування на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , проводив час на власний розсуд за місцем проживання в АДРЕСА_1 , з`явився для проходження служби 30.04.2018 р.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що він 20.04.2017 року уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду номера обслуги гармати артилерійського взводу артилерійської батареї артилерійського дивізіону; 15.05.2017р. о 8 год. 30 хв. він з метою тимчасового ухилення від військової служби, незаконно припинив проходження військової служби за контрактом на особливий період, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, проживав АДРЕСА_1 до 26.09.2017 року; у період з 27.09.2017 р. по 9.10.2017 р. він перебував на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні КЗ «Центральна міська лікарня міста Нова Каховка», після одужання мав наступного дня з`явитися до місця служби, однак з метою ухилитися від військової служби на особливий період він умисно, без поважних причин не з`явився о 8 год. 30 хв. 10.10.2017 р. з лікування на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , проводив час на власний розсуд за місцем проживання з`явився для проходження служби 30.04.2018 р.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню нових злочинів ним буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ст. 69 КК України, суд визнає щире каяття та сприяння встановленню дійсних обставин справи, відсутність у нього судимості, молодий вік, позитивні характеристики з місця проживання; за таких обставин суд переходить до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК України, у виді арешту з утриманням на гауптвахті.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого за ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому, застосувавши ст.69 КК України, покарання у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на два місяці.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: