У Х В А Л А Справа № 200/10231/18
Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/6443/18

22 червня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2018 року до суду звернувся представник Дніпровської міської ради ОСОБА_3 із клопотанням, в якому прохає скасувати арешт майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 200/13697/13-к від 04 жовтня 2013 року на об`єкт нерухомого майна, а саме: в житловому будинку літ. А-6 у цокольному поверсі нежитлове приміщення № 105а, літ. А19- ганок; літ. А2- а31 приямки та розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Необхідність зняття арешту представник заявника обґрунтовує наступним. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровської від 04 жовтня 2013 року по кримінальному провадженню № 0000203 було задоволено клопотання старшого слідчого ОСОБА_4 та накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме: в житловому будинку літ. А-6 у цокольному поверсі нежитлове приміщення № 105а, літ. А19- ганок; літ. А2- - а31 приямки та розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд. 113. Постановляючи вищевказану ухвалу слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська встановив, що слідчий вказав на те, що посадові особи комунального підприємства « Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам територіальної громади м. Дніпропетровська, під час слухання справи про банкрутство зазначеного підприємства, діючи умисно, уклали та погодили мирову угоду від 18 липня 2013 року, що у подальшому призвело до відчуження приміщень, що належать до об`єктів комунальної форми власності у м. Дніпропетровську на користь ТзОВ «Солярис», за зниженою вартістю, чим спричинили тяжкі наслідки. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2013 року по справі № 38/5005/11447/2012 визнано недійсною мирову угоду, укладену 18 липня 2013 року між боржником - комунальним підприємством «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради та кредиторами і затверджену ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2013 року по справі № 38/5005/11447/2012, згідно з якою передавалися об`єкти нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська. На даний час нерухоме майно повернуто законному власнику, а тому, підстав для подальшого застосування арешту немає.

У судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав, прохав задовольнити. Додатково пояснив, що по іншим об`єктам, на які був накладений арешт по цьому кримінальному провадженню вже зняті арешти. ДМР не може зареєструвати право власності через арешт, а тому прохає його скасувати.

Слідчий та прокурор належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явились, письмових заяв та клопотань суду не надавали. Представник заявника не заперечував проти розгляду справи за відсутності слідчого та прокурора.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2013 року з метою забезпечення кримінального провадження № 0000203 було накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме: в житловому будинку літ. А-6 у цокольному поверсі нежитлове приміщення № 105а, літ. А19- ганок; літ. А2- - а31 приямки та розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2013 року визнано недійсною мирову угоду, укладену 18 липня 2013 року між боржником комунальним підприємством «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради та кредиторами і затверджену ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2013 року. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 29 січня 2014 року № 15/47 « Про об`єкти права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська» відзначено, що об`єкти нерухомого майна згідно з додатком є об`єктами права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська. Оскільки застосування арешту у подальшому буде порушуватись право власника такого нерухомого майна в особі ДМР у розпорядженні, користуванні та відчуженні такого майна, вважаю, що у подальшому застосування цього заходу відпала потреба та клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 110, 174, 369, 371-372 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Дніпровської міської ради ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2013 року по кримінальному провадженню № 0000203 на об`єкт нерухомого майна, а саме: в житловому будинку літ. А-6 у цокольному поверсі нежитлове приміщення № 105а, літ. А19- ганок; літ. А2- - а31 приямки та розташований за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1