АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/7038/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/189/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н І
У Х В А Л А
14 червня 2018 року м.Кривий Ріг
Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
суддя-доповідач ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002067, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада 2017 року, за апеляційними скаргами прокурора, що приймав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції та захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року постановлену щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження,
учасники кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_8
обвинувачений - ОСОБА_7
захисник ОСОБА_9 , -
ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу в частині відмови клопотання сторони захисту про скасування арешту з речових доказів та постановити нову ухвалу про скасування арешту з такого майна: автобуса «MERCEDESBENZ 310D»,р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , автобусів: «MERCEDES-BENZSPRINTER 312D», р/н НОМЕР_2 , «MERCEDES-BENZ 313D ПЕ», р/н НОМЕР_3 , «MERCEDES-BENZ 312D», р/н НОМЕР_4 , «MERCEDES-BENZ 312D ПЕ», р/н НОМЕР_5 , які належать ОСОБА_11 , автобусів: «MERCEDESBENZ 312D», р/н НОМЕР_6 , «MERCEDESBENZ 313CDI»,р/н НОМЕР_7 , що належать на праві власності ОСОБА_7 .
Захисник ОСОБА_9 , обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, вказує, що ухвала в частині відмови у задоволенні клопотання сторони захисту про зняття арешту з майна підлягає скасуванню через невідповідність вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ч.4 ст.174 КПК України, оскільки під час ухвалення судового рішення, яким закінчився судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , не вирішено питання по речовим доказам.
Так, захисник зазначає, що суд, при вирішенні питання про зняття арешту з майна, яке визнано речовими доказами, проігнорував постанову прокурора від 16.11.2017 про виділення з матеріалів кримінального провадження №0001420 в окреме провадження, матеріалів щодо вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, де у п.8 резолютивної частини постанови вказано про виділення ряду речових доказів, в тому числі і тих автобусів з яких просила сторона захисту зняти арешт і повернути ОСОБА_7 . Також, захисник вказує на те, що суд не взяв до уваги й ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 та 21 листопада 2017 року у справах: №216/3891/17, №216/3891/17, №216/3891/17, які свідчать, що майно відносно якого стороною захисту заявлено клопотання про зняття арешту, є доказами у кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.358 КК України.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, що приймав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, просить ухвалу щодо ОСОБА_7 в частині відмови в задоволенні клопотання сторони захисту про скасування арешту з речових доказів, скасувати, постановити нову ухвалу про скасування арешту з майна.
До початку апеляційного розгляду провадження, відповідно до ст.403 КПК України, прокурор відмовився від поданої апеляційної скарги.
Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2018 задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в частині звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям із закриттям кримінального провадження, а в частині клопотання захисника про зняття арешту з майна та повернення речових доказів ОСОБА_7 відмовлено. Суд, відмовляючи у задоволенні клопотання, посилався те, що арешт майна, про яке ставить питання сторона захисту, був накладений у іншому кримінальному провадженню №0001420 від 11.08.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. Окрім того, з цього провадження були виділені деякі матеріали, які в подальшому, зареєстровані в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань та об`єднанні з присвоєнням єдиного реєстраційного номеру 0002067 від 16.11.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, в якому питання про арешт майна не вирішувалося, тому суд не уповноважений вирішувати питання про скасування арешту майна застосованого в іншому кримінальному провадженні.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_9 , кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги захисника, наполягали на її задоволенні.
Прокурор в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, заперечувала проти задоволення вимог скарги захисника, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає, виходячи з такого.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям з закриттям кримінального провадження відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, проти чого не заперечували учасники судового провадження та не оспорюються і в поданій апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.
Разом з цим, доводи захисника щодо незаконності судового рішення в частині відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, визнаного речовими доказами, суд вважає надуманими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Виходячи з норм ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно ч.6 ст.132 КПК України до клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Зазначені норми закону вказують на те, що при ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд повинен вирішити питання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, в якому були застосовані такі заходи його забезпечення.
Зазначених вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції було дотримано.
Суд, відмовляючи стороні захисту в задоволенні клопотання в частині зняття арешту з майна, а саме - 8 автобусів, 2 з яких на праві власності належать обвинуваченому, 5 належать ОСОБА_11 та один ОСОБА_10 , вірно обґрунтував рішення тим, що арешт майна, про яке порушується питання, накладений в іншому кримінальному провадженні №0001420 від 11.08.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, з якого в подальшому були виділені деякі матеріали та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань та об`єднані з присвоєнням єдиного реєстраційного номеру 0002067 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Разом з цим, суд правильно дійшов висновку про те, що не вправі вирішувати питання про зняття арешту майна, застосованого, як заходи забезпечення, в іншому кримінальному провадженні, оскільки в рамках об`єднаного кримінального провадження №0002067 від 16.11.2017 за ознаками вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України питання про арешт майна не вирішувалося.
Так, з постанови прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області ОСОБА_12 від 16.11.2017 видно, що з матеріалів кримінального провадження №0001420 від 11.08.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, в окреме провадження були виділені матеріали, які стосувалися вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. 16.11.2017 виділені матеріали були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань за №0002067 (а.п.3, т.1).
У вищенаведеній постанові прокурора перелічені копії та оригінали документів, які були виділені з кримінального провадження №0001420 в кримінальне провадження №0002067, а також в п.8 зазначені виділені речові докази (а.п.3-5, т.1). Так, у копіях документів з кримінального провадження №0001420 в кримінальне провадження №0002067 були виділені: постанови про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні автобусів, які належать ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , в оригіналах: клопотання про арешт майна - автобусів, що належать ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ухвали слідчого судді про накладення арешт на автобуси, які належать обвинуваченому, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Окрім того, серед виділених речових доказів, зазначених п.8 вказані автобуси, які належать названим вище особам, а саме: автобуси «MERCEDESBENZ 312D»,р/н НОМЕР_6 , «MERCEDESBENZ 313CDI»,р/н НОМЕР_7 , що належать на праві власності ОСОБА_7 , «MERCEDES-BENZSPRINTER 312D», р/н НОМЕР_2 , «MERCEDES-BENZ 313D ПЕ», р/н НОМЕР_3 , «MERCEDES-BENZ 312D», р/н НОМЕР_4 , «MERCEDES-BENZ 312D ПЕ», р/н НОМЕР_5 , які належать ОСОБА_11 , автобус «MERCEDESBENZ 310D»,р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 (а.п.4-зворот, т.1).
З ухвал слідчого судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 та 21 листопада 2017 року вбачається, що арешт на автобуси, про які порушується питання в апеляційній скарзі захисника, накладено в рамках кримінального провадження №0001420 (а.п.89-90, 186-187, 235-236, т.1).
Наявність вищенаведених документів в матеріалах кримінальних проваджень №0001420 та №0002067 підтвердив в судовому засіданні суду апеляційної інстанції слідчій Слідчого відділу Криворізького відділу поліції ОСОБА_13 .
З огляду на викладене, суд, погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що, питання про скасування заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, про яке йдеться в апеляційній скарзі сторони захисту, застосованого в іншому кримінальному провадженні, та не може бути вирішено у цьому кримінальному провадженні.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає ухвалу законною, обґрунтованою і вмотивованою, й не вбачає підстав для її скасування, тому в задоволенні апеляційної скарзі сторони захисту слід відмовити.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________________ _____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4