САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/672/18
Провадження №1-м/726/1/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2018 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- вироком Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області від 09.02.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Оренбурзького обласного суду від 23.03.2017 року, до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого пунктами «а», «б» частини третьої статті 228.1, частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, -

ВСТАНОВИВ :

Міністерство юстиції України звернулося до Садгірського районного суду м. Чернівці із клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, посилаючись на те, що 16.03.2018 року наказом Міністерства юстиції України № 776/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 16.01.2018 за № 06-3778/18. Зазначають, що ОСОБА_4 засуджено вироком Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області від 09.02.2017 з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Оренбурзького обласного суду від 23.03.2017, до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого пунктами «а», «б» частини третьої статті 228.1, частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність. Вказують, що ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Оренбурзькій області»; кінець відбуття строку покарання - 10.10.2024, останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

Міністерство юстиції України у клопотанні просить суд: визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області від 09.02.2017 з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Оренбурзького обласного суду від 23.03.2017 року та визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області від 09.02.2017 з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Оренбурзького обласного суду від 23.03.2017 року.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання заявника, посилаючись на наявність правових підстав для його задоволення. Просив привести вирок суду іноземної держави відносно громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та визначити норми КК України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вказаним вироком суду Російської Федерації від 09.02.2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Оренбурзького обласного суду від 23.03.2017 року, а саме: за пунктами «а», «б» частини третьої статті 228.1, частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, визначити той самий строк для відбування покарання у виді 8 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК України, зазначає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік».

Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Пунктом «b» частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Пунктами «а», «d» статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.

При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Встановлено, що ОСОБА_4 , засуджено вироком Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області від 09.02.2017 з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Оренбурзького обласного суду від 23.03.2017, до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого пунктами «а», «б» частини третьої статті 228.1, частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації.

ОСОБА_4 знаходиться у ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Оренбурзькій області»; кінець відбуття строку покарання - 10.10.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні, або за місцем знаходження Міністерства юстиції.

Судом встановлено, що останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» ОСОБА_4 є громадянином України, що підтверджується листом Державної міграційної служби України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року, компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції, яка передбачає у разі зміни вироку застосовувати процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.

З огляду на зазначені норми, судом встановлено, що ОСОБА_4 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації яким він засуджений, набрав законної сили, надано згоду на передачу засудженого в Україну для подальшого відбування покарання, кримінальні правопорушення, передбачені пунктами «а», «б» частини третьої статті 228.1, частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 Російської Федерації, внаслідок вчинення яких було ухвалено вирок, є злочинами згідно із законодавством України.

ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою, написаною особисто, підпис якого на вказаній заяві засвідчено начальником ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Оренбурзькій області».

З медичної довідки, на засудженого ОСОБА_4 , вбачається, що він соматично здоровий.

Відповідно до ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті КК України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, за своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.

Як зазначено вище, ОСОБА_4 засуджено вироком Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області від 09.02.2017 з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Оренбурзького обласного суду від 23.03.2017 року, за вчинення злочинів, передбачених:

- п.п. «а», «б» ч.3 ст. 228.1 КК Російської Федерації (незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», групою осіб за попередньою змовою, у значному розмірі) до 6 років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 30 п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційної мережі «Інтернет», групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) до 4 років позбавлення волі;

На підставі ч. 3 ст. 69 КК Російської Федерації за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

Згідно вищевказаного вироку, предметом злочину, за який було засуджено ОСОБА_4 є наркотичний засіб, а саме суміш (препаратами), які містять в своєму складі а-пирролидиновалерофенон (а- PVP), які являються похідним наркотичного засобу N-метилэфедрона, масою 0,54 гр., та 29,60 гр.

За інформацією, наданою Чернівецьким НДКЦ МВС, сполука а PVP внесена до списку 2 таблиці І (Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено) Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770.

Розміри психотропної речовини PVP, що знаходиться в незаконному обігу, затверджені наказом МОЗ України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, які знаходяться у незаконному обігу», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за № 513/4734, та становлять відповідно:

- невеликі до 0,15 г;

- великі від 1,5 г до 15,0 г;

- особливо великі 15,0 г і більше.

А тому кримінальна відповідальність за вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачена: ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України.

За Кримінальним кодексом України за ч. 1 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, за ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Таким чином, засудженому ОСОБА_4 слід визначити покарання:

- за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк до 6 років;

- за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк до 8 років;

При цьому положення в частині конфіскації майна не можуть бути застосовані, оскільки не передбачені санкціями п.п. «а», «б» ч.3 ст. 228.1, ч.3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ.

Остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити за сукупністю зазначених злочинів за правилами ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 слід обчислювати з 09.02.2017 - відповідно до дати, яка встановлена вироком Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області від 09.02.2017 року, та зарахувати у строк відбуття покарання строк тримання його під вартою в період з 11.10.2016 року по час набрання вироком суду законної сили до 23.03.2017 року включно.

Визначення режиму відбування покарання не є компетенцією суду України і належить до повноважень регіональних комісій з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9-12 Конвенції «Про передачу засуджених осіб», ст.ст. 372, 602-604, 610 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України у відношенні ОСОБА_4 - задовольнити.

Привести вирок Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області від 09.02.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Оренбурзького обласного суду від 23.03.2017 року, відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

Визначити, що п.п. «а,б» ч.3 ст. 228.1 КК Російської Федерації, за яким ОСОБА_4 засуджено вироком Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області від 09.02.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Оренбурзького обласного суду від 23.03.2017 року, відповідає ч. 1 ст. 307 КК України.

Визначити, що ч. 3 ст. 30, п. «г» ч.4 ст. 228.1 КК Російської Федерації за яким ОСОБА_4 засуджено вироком Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області від 09.02.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Оренбурзького обласного суду від 23.03.2017 року, відповідає ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України.

Засудженому ОСОБА_4 на підставі вироку Соль-Ілецького районного суду Оренбурзької області від 09.02.2017 року визначити покарання:

- за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років;

- за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років, без конфіскації майна.

Остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити за сукупністю зазначених злочинів за правилами ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 09.02.2017 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII), зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 11.10.2016 року по час набрання вироком суду законної сили до 23.03.2017 року включно.

Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до апеляційного суду Чернівецької області через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту її вручення.
Головуючий суддяОСОБА_1