Справа № 522/4410/18
Провадження № 1-кп/522/738/18
У Х В А Л А
в порядку ст. 331 КПК України
05 листопада 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одеса, громадянина України, офіційно не працевлаштований, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

- за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.4 ст. 296 КК України,

Учасники процесу
прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

потерпіла - ОСОБА_6 ,

представник потерпілої - ОСОБА_7

в с т а н о в и в:
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.4 ст. 296 КК України.

Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з тих підстав, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кількох умисних злочинів, в тому числі тяжкого злочину, не з`являється за судовими викликами, без поважних підстав, існують ризики незаконного впливу на потерпілу та свідків, які судом не допитані, немає стійких соціальних зв`язків, та може вчинити інші умисні злочини.

Захисник заперечив проти клопотання за відсутності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання прийшов до висновку про наступне.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Як вбачається із обвинувального акта, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні в тому числі тяжкого злочину, за який відповідальність передбачена у виді позбавлення волі до 7 років.

Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчинені ним вищевказаних кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що справді ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кількох умисних насильницьких злочинів щодо потерпілої ОСОБА_6 , що на думку суду, свідчить про наявність ризиків продовження протиправної поведінки та вчиненні іншого аналогічного правопорушення. В той же час, інших ризиків судом не вбачається.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Хайредінов проти України" (Заява N 38717/04) у п. 28, Суд вважає, що тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції ( 995_004 ) має задовольняти вимогу пропорційності(див. рішення у справі "Ладент проти Польщі" (Ladent v. Poland), N 11036/03, пункт 55, ECHR 2008-... (витяги)). Наприклад, у справі "Амбрушкевич проти Польщі" (Ambruszkiewicz v. Poland)(N 38797/03, пункти 29-32, від 4 травня 2006 року) Суд розглядав питання, чи було взяття заявника під варту конче необхідним для забезпечення його присутності в суді та чи могли інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При цьому, для застосування виняткового запобіжного заходу, суд повинен переконатися про неможливість досягнення завдань іншим альтернативним запобіжним заходом.

З урахуванням обставин викладених у ст. 178 КПК України, віку особи, вагомості доказів, на підтвердження вини обвинуваченого, тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання останнього винним, суд вважає, що достатнім для уникнення вищевказаного ризику буде цілодобовий домашній арешт, тому у задоволенні клопотання прокурора про застосування тримання під вартою - варто відмовити.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що підстави на які посилається у своєму клопотанні прокурор, були спростовані доводами сторони захисту, оскільки встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 не переховувся від органів досудового розслідування, а його перебування у розшуку мало формальний характер, крім того на ОСОБА_8 не було покладено процесуального обов`язку повідомляти про виїзд за межі України, як того вимагає чинний кримінальний процесуальний кодекс, тому застосування виняткового запобіжного заходу у даному випадку буде необгрунтованим, та в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 331, 176-178, 181, 194-197, 202, 372 КПК України, суд,-

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1. прибувати за кожною вимогою до Приморського районного суду м. Одеси;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

3. повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали суду становить два місяці і обчислюється з 05 листопада 2018 року до 05 січня 2019 року.

Копію ухвали направити для виконання працівникам Приморського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя :
05.11.2018