У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3268/17

№ 1-кс/183/1209/18

13 вересня 2018 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

встановив :

ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, а саме в тому, що він07 серпня 2015 року приблизно о 17 год. 50 хв., керуючи автомобілем RENAULT SANDERO STEPWEY державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по 39-му км автодороги Мінськ-Молодечно-Нарочь в напрямку м. Мінська Республіка Білорусія, з порушенням вимог підпункту 7.1.4. пункту 7 Правил дорожнього руху, відповідно до якого: «Учасники дорожнього руху повинні знати та дотримуватися вимоги, які відносяться до них дійсних Правил і керуватися горизонтальною та вертикальною дорожньою розміткою відповідно додатку 3 дійсних Правил, пункту 76, відповідно до якого: «На дорозі з двостороннім рухом при наявності в напрямку руху двох та більше смуг руху забороняється виїжджати на зустрічну смугу руху», пункту 87, відповідно до якого: «При виборі швидкості руху водій повинен враховувати обмеження швидкості, встановлені пунктами 88, 89 дійсних Правил і технічними засобами організації дорожнього руху, а також інтенсивність руху, видимість дороги, особливості і стан транспортного засобу та вантажу, погодні (метеорологічні) умови та інші фактори, зменшуючи прозорість атмосфери та які впливають на видимість в напрямку руху», проявив неуважність і необережність, при виборі швидкості не врахував інтенсивність руху, а також видимість дороги, внаслідок чого при зміні руху невстановленого автомобіля на праву смугу руху та виявленні на своїй полосі руху стоячого для здійснення маневру повороту ліворуч автомобіля марки FIAT BRAVA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на полосу зустрічного руху, виконавши перетин лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.3, внаслідок чого допустив наїзд на автомобіль марки FIAT BRAVA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також зіткнення з автомобілем марки BMW 730d державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , водій якого ОСОБА_9 рухалася в зустрічному напрямку та не мала технічної можливості уникнути зіткненню з моменту виникнення небезпеки для руху шляхом застосування екстреного гальмування.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля марки BMW 730d ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження в виді відкритої черепно-мозкової травми середнього ступеню тяжкості, перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа, перелому піраміди лівої скроневої кістки, забійних ран на голові, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою, як небезпечні для життя.
Підозра ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий ОСОБА_3 клопотання мотивував тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявним ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 30 днів.28.03.2018р. відповідно до витягу з бази даних «відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» останній через КПВВ «Чонгар» виїхав за межі території України з метою переховування від органів досудового розслідування, суду та запобігання реальному позбавленню волі за скоєння вказаного злочину.

Підозрюваний ОСОБА_7 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, вказав, що не хоче, щоб йому було обрано запобіжний захід тримання під вартою, вважає за можливе обрати йому запобіжний захід домашній арешт, так як буде самостійно з`являтися до слідчого та не переховуватися від слідства.

Захисник ОСОБА_6 вказав, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_10 , має постійне місце проживання, підозрюється у вчиненні неумисного злочину, потерпіла не має до нього претензій, знаючи про необхідність явки до слідчого сам їхав додому, але був затриманий,тому вважає за можливе обрати йому запобіжний захід домашній арешт.
Прокурор ОСОБА_5 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявний ризик передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як ОСОБА_7 виїхав за межі території України з метою переховування від органів досудового розслідування, перебував у міжнародного розшуку, раніше також ухилявся від органів досудового розслідування, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, пояснення підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 181 КПК України, вважає його не обґрунтованим в частині застосування запобіжного заходу тримання під вартою, але достатньо обґрунтованим для застосування запобіжного заходу домашнього арешту.

05 січня 2017 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

21 березня 2017 року місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 було встановлено та останньому було вручено повідомлення про підозру, допитано в якості підозрюваного.
12 травня 2017 року постановою слідчого СВ ДніпровськогоСВ Дніпровського ВП в Запорізькій області підозрюваного ОСОБА_7 було оголошено в розшук.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, суд вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, тому суд встановив, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не працює.Вказані обставини свідчать про те, що суду необхідно вжити заходів щодо запобігання спробам підозрюваного вчинити інше кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення,при цьому суд враховує показання ОСОБА_11 щодо належного ним виконання своїх процесуальних обов`язків, що свідчить про те, що він буде своєчасно з`являтися до слідчого, що в свою чергу свідчить про відсутність у нього наміру переховуватися від органів досудового розслідування.

Суд встановив, що підстави на які посилається слідчий при підтриманні клопотання про обранні запобіжного заходу тримання під вартою, є недостатніми. Крім того слідчий не навів будь яких доказів неможливості обрання будь якого іншого менш тяжкого запобіжного заходу.

Таким чином суд вважає за можливе обрати ОСОБА_7 запобіжний захід домашній арешт на строк який просить слідчий, встановивши ОСОБА_7 відповідні обов`язки строком один місяць.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

в задоволенні клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_7 заходу тримання під вартою відмовити.

Застосувати до ОСОБА_7 захід домашній арешт, заборонивши строком до 12 жовтня 2018 р. залишати цілодобово своє житло за адресою АДРЕСА_2 .

На час дії запобіжного заходу зобов`язати ОСОБА_7 до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою та повідомляти слідчого прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1