Справа № 152/1368/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 10.09.2018 року за № 0000234 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 08 вересня 2018 року приблизно о 23 годині, перебуваючи в будинку ОСОБА_5 , в АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс потерпілій ОСОБА_5 , яка після розпиття спиртних напоїв, спала на ліжку удар дерев`яним стільцем в голову, та декілька ударів кулаками обох рук в різні частини тіла.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 75 від 21.09.2018 року у ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження: синець (гематома) та поверхнева ранка в правій параорбітальній ділянці, синці на волосистій частині голови, синці на лівому стегні. Синець (гематома) в правій параорбітальній ділянці голови відповідно до висновку судово медичного експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, решта ушкоджень відповідно до висновку судово медичного експерта № 75 від 21.09.2018 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, без наслідків.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

22 жовтня 2018 року на адресу Шаргородського районного суду надійшла заява від потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтримала заяву. Просила кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України закрити у зв`язку з її відмовою від обвинувачення посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_3 вибачився перед нею, що привело до їх примирення.
З приводу заявленого клопотання суд вислухав думку учасників судового розгляду.
Прокурор ОСОБА_4 вважає за можливе закрити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України, посилаючись на те, що кримінальне провадження належить до категорії проваджень у формі приватного обвинувачення, згідно із п.1 ч.1 ст.477 КПК України, і може бути закрите судом на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у випадку відмови потерпілого від обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_3 просив суд заяву ОСОБА_5 задовольнити.
Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки закриття кримінального провадження.
Обвинуваченому ОСОБА_3 зрозуміло, що наслідком відмови потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення є закриття кримінального провадження.
Розглянувши заяву потерпілої ОСОБА_5 , з`ясувавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, а кримінальне провадження №0000234 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України - закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі "Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства"). А також у рішеннях в справах "Леонід Лазаренко проти України" від 28.10.2010 року та "Боротюк проти України" від 16.12.2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що " … ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися у відкритий чи мовчазний спосіб від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі "Сейдович проти Італії")".

Судом встановлено, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру у заподіянні ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, його дії кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.
Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_3 направлено до суду.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості, та згідно з п.1 ч.1 ст.477 КПК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
За правилами ч.4 ст.26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення, є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Пунктом 7 частини 1 статті 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
За приписами ч.7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження…, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
З огляду на наведене та враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено підставу закриття кримінального провадження, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Речові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався.

Керуючись ч.4 ст.26, п.7 ч.1 ст.284, ст.ст.369, 372, п.1 ч.1 ст.477 КПК України, суд

постановив:

Заяву потерпілої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.09.2018 року за №0000234 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України - закрити у зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_5 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1