печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області капітана юстиції ОСОБА_3 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В :

06.10.2018 р. у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло вказане клопотання, погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання зазначається, що метою накладення арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів, а саме: мобільного телефону марки «Самсунг», чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 ; грошових коштів в сумі 140 000 гривень та 1050 Євро, які належать ОСОБА_5 .

В судове засідання слідчий не з`явився. Про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Від слідчого надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з клопотанням, слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000154 від 17.03.2017 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 і ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що директор ТОВ «Варта-Безпека» ОСОБА_6 , з метою виготовлення та погодження технічної документації, зокрема, відносно систем раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення, а також планів локалізації та ліквідації аварій на об`єктах підвищеної небезпеки (ПЛАС) для ПАТ «Укрнафта» звернувся до свого знайомого посадової особи ДСНС ОСОБА_5 , після чого посадова особа ТОВ «Варта-Безпека» за здійснення погодження вказаних документів надала неправомірну вигоду службовій особі ДСНС, яка займає відповідальне становище, у розмірі 66 000 гривень, а відповідна службова особа ДСНС, займаючи відповідальне становище, одержала неправомірну вигоду у розмірі 66 000 гривень за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням службового становища, а саме: за погодження технічної документації. Крім того, встановлено що передачею зазначених документів займалась службова особа ДСНС ОСОБА_7 .

Окрім того, встановлено, що вказана неправомірна вигода одержувалась шляхом банківського переказу в ПАТ КБ «Приватбанк» на один з карткових рахунків ОСОБА_5 чи його дружини ОСОБА_8 . Так, ОСОБА_5 належать карткові рахунки: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , ОСОБА_8 належать карткові рахунки: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , відкриті в ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно листа оперативного підрозділу ГУ БКОЗ СБ України, службова особа ДСНС ОСОБА_5 проживає у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий у клопотанні зазначає, що 04.10.2018 р. на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва слідчим відділом ГУ СБУ у м. Києві та Київській області проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено наступні предмети:

1. мобільний телефон марки «Самсунг», чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 ;

2. грошові кошти в сумі 140 000 гривень та 1050 Євро;

3. акт № 01/2014 СРВ прийняття в експлуатацію пускового комплексу системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей у разі їх виникнення, з додатками, на 16 арк., і які належать ОСОБА_5 .

Постановою старшого слідчого слідчого відділу ГУ СБ України у м. Києві та Київській області капітана юстиції ОСОБА_3 від 05.10.2018 р. вказані вилучені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000154 від 17.03.2017р.

Згідно листа ГУ БКОЗ СБ України на виконання доручення слідчого наданого в порядку ст. 40 КПК України, оперативним підрозділом встановлено, що за попередніми даними, серед віднайдених в ході зазначеного обшуку грошових коштів містять кошти, які одержувались в якості неправомірної вигоди та які ОСОБА_5 отримав у банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом зняття готівки з карткового рахунку. Крім того, за інформацією оперативного підрозділу, вилучений мобільний телефон ОСОБА_5 міг використовувати у своїй протиправній діяльності з метою спілкування з особами, які причетні до вчинення злочину.

З матеріалів клопотання вбачається, що є достатні підстави вважати, що на зазначені вище предмети, які були вилучені під час проведення вищевказаного обшуку, містить інформація, яка має доказове значення у кримінальному провадженні, вони зберегли на собі сліди вчинення розслідуваного кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке вилучено 04.10.2018 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 , а саме:

1. мобільний телефон марки «Самсунг», чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 ;

2. грошові кошти в сумі 140 000 гривень та 1050 Євро,

які належать ОСОБА_5 .

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1