Дата документу Справа № 335/618/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №335/618/18 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1068/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 03 жовтня 1996 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.143 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.46-1 КК України виконання вироку відстрочено на 2 роки;

- 11 грудня 2001 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.43 КК України частково приєднано за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 03 жовтня 1996 року та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців з конфіскацією майна, 25 січня 2002 року звільнена умовно-достроково, не відбутий термін 1 рік 1 місяць 13 днів;

- 14 травня 2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік;

- 04 листопада 2009 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст.71 КК України приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2009 року та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці, 20 вересня 2010 року звільнена по відбуттю покарання;

- 03 лютого 2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ст.69 КК України до штрафу у розмірі 850 грн;

- 23 лютого 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн;

- 03 серпня 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

обвинувачена ОСОБА_6 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 лютого 2018 року, яким її визнано винною та засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виі позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 03 серпня 2016 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного її затримання, тобто з 27 грудня 2017 року.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачена, не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити та призначити їй більш м`яке покарання у виді обмеження волі.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом в повній мірі не взято до уваги дані про її особу, те, що свою вину вона визнала, щиро розкаялась, цивільних позовів заявлено не було.

Згідно з вироком суду, 14 вересня 2016 року о 15 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні магазину «Простор», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул.Сталеварів, 32, шляхом вільного доступу, таємно викрала продукцію, загальною вартістю 266 грн 20 коп., яка належить ТОВ «Стиль-Д», а саме: сумку-міні «Vintage» золотого кольору, вартістю 92 грн 98 коп., бальзам для тіла «Nivea SOS», вартістю 55 грн 20 коп., засіб для умивання «Nivea Visage», вартістю 63 грн 18 коп., молочко для тіла «Nivea Pure&Natural», вартістю 55 грн 20 коп. Після чого, реалізовуючи свій злочинний умисел, сховала вищезазначений товар в свою сумку та не оплативши зазначений товар, пройшла касову зону. Однак, злочинні дії ОСОБА_6 були помічені працівниками вказаного магазину, які зупинили її при виході з приміщення та повідомили до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про вчинення кримінального правопорушення. В результаті чого ОСОБА_6 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено, оскільки її дії були припинені працівниками магазину.

25 жовтня 2016 року о 16 годині 56 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрала майно, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 , а саме: брюки, вартістю 833 грн 25 коп., без урахуванням ПДВ. В подальшому ОСОБА_10 викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, завдавши своїми діями ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

16 листопада 2017 року о 16-00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрала майно, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 , а саме: шапку рожевого кольору , вартістю 416 грн 90 коп., футболку сірого кольору, вартістю 583 грн 25 коп., загальною вартістю 999 грн 83 коп. без урахуванням ПДВ. В подальшому ОСОБА_10 викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, завдавши своїми діями ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

17 грудня 2017 року, приблизно о 20-00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в якості гостя у приміщенні кв. АДРЕСА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що її дій ніхто не бачить, таємно викрала з чоловічої сумки мобільний телефон марки «LG L 90» в корпусі чорного кольору, вартістю 1100 грн, який належать потерпілому ОСОБА_11 , після чого з викраденим майном зникла з місця вчинення злочину. Своїми діями ОСОБА_6 спричинила матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_11 на вказану суму.

19 грудня 2017 року о 13-00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні кафе «Диван», розташованому за адресою: м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 7, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки «Nokia» модель «305» вартістю 650 грн, що належить ОСОБА_12 . В подальшому ОСОБА_6 викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, завдавши своїми діями ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

20 грудня 2017 року о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщанні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованому за адресою: АДРЕСА_5 , шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки«Nokia» модель «5250» вартістю 500 грн, що належить ОСОБА_13 . В подальшому ОСОБА_6 викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, завдавши своїми діями ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

21 грудня 2017 року в денний період часу, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території ринку «Критий» в м.Запоріжжі, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що її дій ніхто не бачить, таємно викрала з чоловічої сумки мобільний телефон марки «Нокіа 105» в корпусі чорного кольору, вартістю 750 грн, та гаманець чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 400 грн, який належать потерпілому ОСОБА_14 , після чого з викраденим майном зникла з місця вчинення злочину.

22 грудня 2017 року в денний період часу, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля кіоску, який розташований на ЗГТ «Універмаг Україна» в м.Запоріжжі, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що її дії ніхто не бачить, таємно викрала з жіночої сумки мобільний телефон марки «Ленова S 820» в корпусі чорного кольору, вартістю 1 450 грн, в середині якого знаходилась одна сім карти оператора МТС яка матеріальної цінності не представляє, який належать потерпілій ОСОБА_15 , після чого з викраденим майном зникла з місця вчинення злочину. Своїми діями ОСОБА_6 спричинила матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_15 на вказану суму.

22 грудня 2017 року о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні кафе «Ваніль», розташованому за адресою: м.Запоріжжя, пр.Маяковського, буд.15, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки «Nokia» модель «2700с-2» вартістю 500 грн, що належить ОСОБА_16 . В подальшому ОСОБА_6 викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, завдавши своїми діями ОСОБА_16 матеріальну шкоду на вказану суму.

23 грудня 2017 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні кафе «Мрія», яке розташоване за адресою: м.Запоріжжя, вул.Сталеварів, буд.12, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тим, що її дії ніхто не бачить, таємно викрала з чоловічої сумки мобільний телефон марки «ALCATEL 997D» в корпусі чорного кольору, вартістю 700 грн, який належать потерпілому ОСОБА_17 , після чого з викраденим майном зникла з місця вчинення злочину. Своїми діями ОСОБА_6 спричинила матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_17 на вказану суму.

24 грудня 2017 року о 19-00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні кафе «Аператив», розташованому за адресою: м.Запоріжжя, вул.Сталеварів, буд.23, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки «Samsung модель «GT-S5360» вартістю 500 грн, що належить ОСОБА_18 . В подальшому ОСОБА_6 викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, завдавши своїми діями ОСОБА_18 матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.2 ст.349 КПК України, обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно з вимогами частини 4 вказаної статті, допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

З наданих суду матеріалів вбачається, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 розглянуто судом в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Проте, із запису судового засідання, якій міститься на технічному носії інформації (CD диску) вбачається, що суд належним чином не роз`яснив обвинуваченій ОСОБА_6 зміст положень ч.3 ст.349 КПК України, та наслідки їх застосування.

Крім того, вирішуючи питання щодо порядку дослідження доказів, суд визнав необхідним допитати обвинувачену ОСОБА_6 та дослідити дані про її особу, оскільки обвинувачена ОСОБА_10 в судовому засіданні визнала себе винною, щиро покаялася у скоєному, підтвердила вчинення кримінальних правопорушень при викладених в обвинувальних актах обставинах, суду пояснила, що крадіжки вчиняла у зв`язку з тяжким матеріальним становищем та необхідністю коштів на лікування.

Однак, з запису судового засідання в суді першої інстанції, зафіксованому на технічному носії інформації, колегією суддів встановлено, що обвинувачена фактично не була допитана судом першої інстанції, а лише на запитання суду остання підтвердила, що вчинила інкриміновані їй діяння.

Стосовно всіх обставин правопорушень, вказаних в обвинувальних актах, обвинувачена у довільній формі жодних показань не давала, в т.ч. не зазначала, яким чином вона розпорядилась викраденим.

При апеляційному розгляді обвинувачена зазначила, що вчинила лише крадіжку з магазину «Простор», а у решті епізодів оговорила себе, оскільки вона страждає на тяжку хворобу, відчувала нестерпний біль, після затримання не мала ліків, та слідчий запропонував їй ліки в обмін на зізнання у злочинах, які вона не вчиняла. Знаходячись у важкому стані, вона погодилась на таку пропозицію.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався положень ст.349 КПК України, що є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, оскаржуваний вирок суду не може бути визнаний законним та обґрунтованим, тому, на підставі ст.ст.409, 412 КПК України, підлягає безумовному скасуванню.

Оскільки, діючи у межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості виправити вказані недоліки, скасовуючи оскаржуваний вирок, колегія суддів, виходячи з загальних засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, усунути вищевказані недоліки, всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини провадження, і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Тому доводи, викладені обвинуваченою в апеляційній скарзі та заявлені при апеляційному розгляді, підлягають ретельній перевірці при новому розгляді.

Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які законом віднесені до злочинів середньої тяжкості, з 27 грудня 2017 року тримається під вартою, має незадовільний стан здоров`я, колегія суддів вважає за необхідне змінити запобіжний захід відносно останньої з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2018 року, яким ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_6 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_6 :

1) прибувати за викликами суду;

2) не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4