Справа № 204/6785/18
Провадження № 1-кс/204/2335/18
УХВАЛА
іменем України

14 вересня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчужування цим майном у будь-який спосіб,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), що належить потерпілій ОСОБА_4 на праві приватної власності, номер запису про право власності: 27588861, дата та час державної реєстрації: 21.08.2018, 16:68 годин, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу №509, виданий 21.08.2018 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 , із забороною вудчужування цим майном у будь-який спосіб.

Клопотання обґрунтовується тим, що в провадженні СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0001474 за ч. 4 ст. 190 КК України внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2018 року. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 в невстановлений слідством дату та час, в невстановленому місці здійснила підроблення офіційного документу а саме паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Красногвардійським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 20.06.2007 року на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого 16.07.2010 року КЖЕП «Південне», згідно з розпорядженням №64-10 та зареєстрованого 27.09.2010 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер витягу 27450952, з їх метою подальшого використання у своїх злочинних діях. Після чого, на початку серпня 2018 року, точну дату під час досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_6 , достовірно розуміючи, що вона не є ОСОБА_7 , та квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить не їй, видаючи себе за ОСОБА_7 , як власника об`єкта нерухомості, за допомогою всесвітньої мережі інтернет на сайті «ОЛХ» виклала оголошення щодо продажу вищезазначеної квартири за 32 000 доларів США. З метою реального продажу квартири, шляхом обману, діючи з корисливих мотивів для власного безпідставного збагачення, знайшовши покупця квартири ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 21.08.2018 року, приблизно о 16:00 годині знаходячись в приміщенні приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_5 . ОСОБА_6 видаючи себе за власницю квартири ОСОБА_7 , достовірно розуміючи, що документи права власності на об`єкт нерухомості та паспорт громадянки України ОСОБА_7 які в неї перебувають є підробними, уклала з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 11.12.2001 року Красногвардійським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , іменована як «продавець», та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іменована як «покупець» зобов`язується за цим договором передати у власність ОСОБА_8 , квартиру, а ОСОБА_8 , зобов`язується прийняти і сплатити за неї обумовлену грошову суму. Квартира, що відчужується за даним договором, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до договору купівлі-продажу №509 виданого 21.08.2018 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5 вартість квартири АДРЕСА_1 , складає 991 424,00 гривень, що є особливо великим розміром. Таким чином ОСОБА_6 шляхом обману, заволоділа чужим майном потерпілої ОСОБА_8 , чим спричинила майнової шкоди на зазначену суму, після чого з місця укладення договору, пішла в невідомому напрямку. Умисні дії ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що виразилися у заволодінні чужого майна шляхом обману, вчиненого в особливо великих розмірах, кваліфікуються за ч. 4 ст. 190 КК України. Під час досудового розслідування допитану потерпілу ОСОБА_4 , яка пояснила, що 21.08.2018 року вона у приміщенні приватного нотаріуса ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу №509 у ОСОБА_6 , яка представилась як ОСОБА_7 (власниця квартири) придбала квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за 991 424, 00 гривень, після чого наступного дня до неї прийшла справжня ОСОБА_7 та повідомила, що квартиру вона не продавала. Оперативним шляхом встановлено, що особа яка була присутня під час укладання угоди та видавала себе за ОСОБА_7 є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до паспорту громадянина України НОМЕР_3 . Відповідно до норм ст. 98 КПК України 09.09.2018 року постановою слідчого квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. У слідства є достатні підстави вважати, що вказане нерухоме майно - відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та є речовим доказом у кримінальному провадженні. Із внесених до ЄРДР даних про обставини вчинення кримінального правопорушення вбачається набуття права власності на вказану квартиру за допомогою обману та є достатні підстави вважати, що квартира набута у власність кримінально протиправним шляхом. Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, вказана квартира є об`єктом кримінально протиправних дій. Станом на даний момент речовий доказ знаходиться у вільному цивільному обігу, може бути відчужена, передана іншим особам, щодо неї можуть бути створені та зареєстровані речові права та їх обтяження із створенням прав третіх осіб на нерухоме майно. Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати майна. Крім того, необхідно накласти заборону розпорядження вказаним нерухомим майном, оскільки обставини, у зв`язку з чим ведеться досудове розслідування, підтверджують, що їх незастосування призведе до можливої втрати та передачі майна.
Слідчий ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження, належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилися. До початку судового засідання слідчий ОСОБА_3 надав суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Суд враховує, що згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий, за погодженням з повноважним прокурором, який вніс клопотання про арешт майна, не дотримався.
Клопотання містить лише загальні формулювання мети арешту майна згідно положень процесуального закону та не містить належного обґрунтування необхідності арешту зазначеного майна, що суперечить п.1 ч.2 ст. 171 КПК України.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Оскільки клопотання про арешт майна подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, воно піддягає поверненню прокурору для усунення недоліків з встановленням строку для такого усунення в сімдесят дві години.
Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 із забороною відчужування цим майном у будь-який спосіб повернути прокурору для приведення у відповідність до вимог ст. 171 КПК України.

Визначити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: