Справа № 209/2372/18
Провадження № 1-кп/209/366/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

за участі: - секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого (адвоката) ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/2372/18 (пр. № 1-кп/209/366/18), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000940 від 04 липня 2018 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська (нині м. Кам`янське), українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, розлучений, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 07 травня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

- 07 липня 2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки 1 місяць. 17 червня 2017 року звільнився умовно-достроково з невідбутим строком 10 місяців 5 днів;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим 07 липня 2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на 2 роки 1 місяць. 17 червня 2017 року звільнився умовно-достроково з невідбутим строком 10 місяців 5 днів, ніяких виводів для себе не зробив та скоїв нове правопорушення.

Так, згідно виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська № 2-2916 виданого 30 листопада 2004 року, ОСОБА_5 повинен виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісяця, починаючи з 09 листопада 2004 року до повноліття на користь ОСОБА_7 .

Однак, ОСОБА_5 , будучи фізично здоровим, маючи можливість офіційно працевлаштуватися та виконувати рішення суду, офіційно не працює, аліменти на утримання дочки не сплачує, ніякої іншої допомоги у вигляді продуктів харчування та одягу дитині не надає, участі у вихованні дитини не приймає, заборгованість по сплаті аліментів станом на 16 липня 2018 року складає 20557,48 грн.

ОСОБА_5 неодноразово попереджався державним виконавцем Дніпровського ВДВС про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, однак до теперішнього часу аліменти не сплачує.

Таким чином, ОСОБА_5 злісно ухиляється від сплати аліментів на протязі 14 місяців, тобто в період з 18 червня 2017 року по 16 липня 2018 року, що в грошовому еквіваленті складає 20557,48 грн., коли був зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Суд за погодженням з учасниками судового провадження, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження у загальному порядку, з дослідженням в суді доказів, а саме: дослідження письмових доказів та допиту обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що визнає свою вину у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення. Він має дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Не надавав допомоги на її утримання, бо не міг працевлаштуватися. Він намагався працевлаштуватися, але коли бачили відмітку про судимість, то відмовляли у прийнятті на роботу. Коли працював, то з нього відраховувалися аліменти на утримання дитини. Заяву у Центр зайнятості він не писав, хоча ходив до них і вони відмовили йому в усній формі. За цей час мав неофіційні заробітки, але з них не надавав допомоги на утримання дитини, кається у цьому. Трудова книжка у нього є. Його дохід на неофіційних заробітках становив десь 100-150 грн. на день. Йому було відомо про заборгованість по аліментам, але він не знав куди саме їх потрібно сплачувати. Ставиться до скоєного погано.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Крім того винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, також підтверджується наступними доказами:

?Витягом з кримінального провадження № 0000940 від 04 липня 2018 року, згідно якого до Дніпровського ВП з заявою звернулася ОСОБА_7 про те, що в період з 2017 року її колишній чоловік ОСОБА_5 злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання їхньої спільної дитини, 2001 року народження. Сума заборгованості встановлюється ( а.с 1 кримінального провадження № 0000940 );

?Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03 липня 2018 року, згідно якого ОСОБА_7 просить прийняти заходи до її колишнього чоловіка ОСОБА_5 , який ухиляється від сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 , 2001 року народження до виповнення останній 18 років. Сума заборгованості 94503 грн. (а.с 10 кримінального провадження № 0000940 );

?Свідоцтвом про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого її батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с 16 кримінального провадження № 0000940 );

?Свідоцтвом про одруження 17 лютого 2001 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с 17 кримінального провадження № 0000940 );

?Свідоцтвом про розірвання шлюбу 17 грудня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с 17 кримінального провадження № 0000940 );

?Довідкою Дніпровського відділу ДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській обл., згідно якої станом на 31 травня 2018 року заборгованість ОСОБА_5 по сплаті ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 16 грудня 2008 року по 31 травня 2018 року складає 94503,83 грн. (а.с 18 кримінального провадження № 0000940 );

?Поясненнями ОСОБА_5 , згідно яких він 12 грудня 2017 року та 07 червня 2018 року попереджався про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів та за невиконання рішення суду про стягнення аліментів (а.с 19,20 кримінального провадження № 0000940 );

?Довідкою Дніпровського відділу ДВС міста Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській обл., згідно якої заборгованість ОСОБА_5 по сплаті ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 18 червня 2017 року по 16 липня 2018 року складає 20557,48 грн. (а.с 29 кримінального провадження № 0000940 ).

?

Аналіз наведених вище доказів, суд вважає належними та допустимими.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_5 органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

З огляду на встановлені судом обставини суд вважає, що ОСОБА_5 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 164 КК України.

При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення під час умовно-дострокового строку, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не перебуває на обліку у лікар психіатра, задовільно характеризується за місцем мешкання, не працює, до скоєного ставиться негативно.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 за № 21/23/1001 від 12 вересня 2018 року вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, низький, ймовірність вчинення повторного правопорушення дуже висока, тому орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк не становить дуже високу небезпеку для суспільства (в т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень здійснювати можливо.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо однакового та правильного застосування вказаної норми, які містяться в пунктах 25, 26 " за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також інші обставини справи в сукупності, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції його від суспільства, тому йому необхідно обрати покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді обмеження волі.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_5 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 , положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази відповідно до ст.100 КПК України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 164 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати частину невідбутого покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 липня 2015 року у вигляді 1 (одного) місяця обмеження волі та остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_5 призначити у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_5 не обирався.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня фактичного його затримання після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Вирок підлягає негайному врученню учасникам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1