Справа № 183/3100/18
№ 1-кп/183/863/18

У Х В А Л А
18 липня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, судимого останній раз: 29.09.2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 310 КК України до обмеження волі строком 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 2 роки, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 30 травня 2018 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, підготовче судове засідання по якому було призначено на 01.06.2018 року, однак не було проведено в строк відповідно з вимогами ст. 314 КПК України у зв`язку із неодноразовою неявкою обвинуваченого та потерпілих в судове засідання, та відсутністю у суду підтвердження їх належного повідомлення про дату та час судового засідання, та неодноразово було відкладено з цих підстав, тому підготовче судове засідання проведено 18.07.2018 року.
Прокурор вважає за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, вважає, що підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.
Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти призначення провадження до судового розгляду.
Обвинувачений не заперечував проти призначення провадження до розгляду.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд провадження за їх відсутності.
Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
До загальних засад кримінального провадження, згідно ст. 7 КПК України, зокрема, віднесено законність та забезпечення права на захист. Принцип законності встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства. Забезпечення права на захист передбачає, зокрема, право обвинуваченого користуватися правовою допомогою захисника, а слідчий, прокурор та суд зобов`язані забезпечити право обвинуваченого на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним чи призначеного захисника.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, за епізодом крадіжки від 02.12.2017 року дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло за ч. 3 ст. 185 КК України.
В той час, як в тексті обвинувального акту зазначено, що ОСОБА_3 проник до підвального приміщення, що не є житлом.
Зазначене вказує на невідповідність зазначеної правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , викладу фактичних обставин кримінального правопорушення за епізодом злочину від 02.12.2017 року.
Крім того, за епізодом крадіжки від 25.02.2018 року, в тексті обвинувального акту зазначено, що ОСОБА_3 проник до господарського приміщення навпроти будинку АДРЕСА_2 , тобто адресу місця знаходження даного господарського приміщення органами досудового розслідування встановлено не було, що також свідчить про порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Так, в тексті обвинувального акту зазначено, що 02.12.2017 року ОСОБА_3 викрав електронасос марки «Водолей» БЦ 1,6-20У1,1 в кількості двох штук, вартістю 1648 гривень 88 копійок.
Однак, суд позбавлений можливості самостійно визначати вартість кожного наносу, викраденого у потерпілого, тобто самостійно визначити обсяг обвинувачення з огляду на загальні засади кримінального провадження визначені в ст. 7 КПК України.
Також є неможливим і дослідження не встановлених обставин, оскільки слідчим та прокурором не встановлені вартість кожної речі, у викраденні яких обвинувачується ОСОБА_3 .
Разом з тим, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості про обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.
В обвинувальному акті обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 зазначено щире каяття, в той час як в цьому ж обвинувальному акті зазначено, що шкода відшкодована всім потерпілим шляхом повернення майна, що відповідно до ст. 66 КК України також є обставиною, яка пом`якшує покарання, однак в обвинувальному акті дана обставина відсутня, що вказує на порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України зазначено, що всім потерпілим відшкодована шкода, шляхом повернення майна, в той час як в тому ж обвинувальному акті зазначено, що потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов, що свідчить про те, що відомості, зазначені в обвинувальному акті є незрозумілими та суперечливими між собою.
Разом з тим, необхідно також зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 110 КПК України Реєстр матеріалів досудового розслідування (далі - Реєстр) є невід`ємною частиною обвинувального акту.
Органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні трьох корисливих злочинів (крадіжка), відповідно до яких потерпілим була завдана матеріальна шкода.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Так, Реєстр містить посилання лише на одне клопотання слідчого про проведення судово-товарознавчої експертизи (розділ II, п. 8), однак, посилання на рішення слідчого судді з приводу даного клопотання, Реєстр не містить взагалі, а в розділі IV даного Реєстру взагалі зазначена інформація про наявність трьох висновків судово-товарознавчої експертизи.
Вказане свідчить про те, що Реєстр матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 містить неточності та розбіжності інформації, зазначеної в ньому.
Крім того, відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити всіх процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.
Так, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 зазначено, що останньому обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 13 липня 2018 року.
Однак, Реєстр не містить жодних посилань на будь-яке процесуальне рішення слідчого судді/суду щодо обрання ОСОБА_3 будь-якого запобіжного заходу.
Зазначені обставини в сукупності вказують на невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України.
До таких висновків суд прийшов не вдаючись до оцінки доказів, а лише посилаючись на ті, обставини, які зазначені в обвинувальному акті, які в свою чергу є суперечними між собою та суперечать кваліфікації дій обвинуваченого, та на підставі яких, у разі призначення обвинувального акту до розгляду, суд позбавлений можливості виконати свій обов`язок, передбачений ст. 348 КПК України - роз`яснити суть обвинувачення, оскільки вона є не зрозумілою, неоднозначною і сумнівною, що призводить до можливості різного трактування та розуміння сутті обвинувачення.
Суд вважає також неприпустимим покладатись на ймовірне використання прокурором свого права зміни обвинувачення, оскільки це є безпосереднім волевиявленням сторони обвинувачення, вплив на яке може вказувати на упередженість суду.
Суд вважає, що повернення обвинувального акту має здійснюватися судом не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках грубого порушення, передбачених КПК України вимог.
З огляду на зазначене, суд переконаний в необхідності повернення обвинувального акту прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України - повернути прокурору Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1