Провадження № 1-кс/331/3134/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0003404 від 29.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0003404 від 29.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України..

В обґрунтування клопотання зазначено, що 29.11.2017 р. до ЄРДР внесено кримінальне провадження № 0003404 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України. Досудове розслідування даного провадження, доручено слідчому ОСОБА_4 СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області.

30.11.2017р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 331/8266/17, за клопотанням слідчого, накладено арешт на майно яким він володіє на законних підставах відповідно до довіреності власника ОСОБА_5 від 06.02.2018р., а саме: - «Subaru Legacy» № кузову НОМЕР_1 реєстраційний транзитний № НОМЕР_2 реєстраційний основний № НОМЕР_3 ; - свідоцтво про реєстрацію даного авто серії НОМЕР_4 .

В січні 2018р він звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про зняття арешту з майна накладеного в даному провадженні та його повернення.

03.04.2018р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 331/8266/17, клопотання задоволено частково, заявнику повернуто на відповідальне зберігання «Subaru Legacy» реєстраційний транзитний № НОМЕР_2 реєстраційний основний № НОМЕР_3 та вилучені документи з ним.

В подальшому застосуванні такого заходу як арешт його майна, відпала потреба з причини його подальшої необґрунтованості, що полягає в наступному.

Відповідно ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Одним з мотивів суду переконання необхідності арешту мого майна, в ухвалі від 30.11.2017р. (абзац 3 ар. 1) було начебто виявлення ознак підробки номеру кузову «Subaru Legacy». У подальшому висновком експерта № 11-19 від 02.03.2018р., не встановлено фактів штучної зміни номеру кузову НОМЕР_5 - з цією обставиною погодився і суд в ухвалі від 03.04.2018р. Таким чином, необхідні дані для державної реєстрації транспортного засобу «Subaru Legacy», не змінювались. Жодний нормативний акт або закон України, не передбачає внесення даних в реєстраційні документи на авто, про номер двигуна. Складова частина транспортного засобу як двигун (на відміну від кузову), є такою, що має обмежений ресурс а тому потребує періодичної заміни. З 29.11.2017 року якихось переконливих доказів про кримінальне походження двигуна розміщеного в його авто, слідчий не отримав. Підозра за провадженням № 0003404 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України, нікому не пред`явлена. Більш того, слідчим після 03.04.2018р., слідчі дії за даним провадженням не проводились. Існуюче провадження являє собою штучну дію, яка блокує його майно.

Враховуючи, що на теперішній час не встановлено ознак підробки номеру кузову «Subaru Legacy», арешт саме на авто і свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_4 накладено необґрунтовано, та в такому заході відпала потреба.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом і частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; - ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, авто «Subaru Legacy» не є об`єктом кримінально протиправних дій набутим протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення та знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Доказом переліченого є факт того, що власник авто за свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_4 , ОСОБА_5 надала йому вже другу довіреність що підтверджує набуття ним прав на авто в законний спосіб, авто знімалось з обліку законним шляхом про що свідчить облікова картка № НОМЕР_6 від 04.08.2017р. Також будь-які кримінальні правопорушення на даному не вчинялись та воно не було знаряддям такого вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки; - ст. 1 протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Втручання державного органу у право на мирне володіння майном, не забезпечує зараз «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав, з причини не дотримання розумних строків досудового слідства та фактично збігу строків передбачених ст. 219 КПК України. Викладене змушує заявника звернутись із цим листом до суду, для відновлення його прав.

Посилаючись на вищевнаведені обставини просить суд скасувати, накладений 30.11.2017р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 331/8266/17, арешт: - автомобіля «Subaru Legacy» № кузову НОМЕР_7 , реєстраційний транзитний № НОМЕР_2 , реєстраційний основний № НОМЕР_3 ; - свідоцтва про реєстрацію даного авто серії НОМЕР_4 .

Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні у повному обсязі підтримав клопотання та просив суд його задовольнити, посилаючись на його обґрунтованість та доведеність.

Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_6 в судове засідання не з*явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності слідчого ОСОБА_4 на підставі документів, які зберігаються в матеріалах клопотання.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Матеріалами, доданими до клопотання встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження №0003404 від 29.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України

30.11.2017 р. слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «Subaru Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Subaru Legacy», серії НОМЕР_8 .

Згідно з ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2017 року клопотання слідчого задоволено та ухвалено накласти арешт на автомобіль «Subaru Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Subaru Legacy», серії НОМЕР_8 .

В обґрунтування зазначено, що 29.10.2017 року, працівниками експертного центру МВС, розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Фортечна, буд. 2-в, під час реєстрації автомобілю «Subaru Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , було виявлено ознаки підробки «vin-коду» кузова транспортного засобу. На місце пригоди була викликана слідчо-оперативна група, по прибутті якої, був складений протокол огляду місця події, в ході якого і були тимчасово вилучені автомобіль «Subaru Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Subaru Legacy», серії НОМЕР_8 .

Підставою для накладення арешту було проведення судово-криміналістичної експертизи щодо автомобіля та реєстраційного документа та недопущення знищення або руйнування вказаного автомобіля.

По зазначеному кримінальному провадженню проведена криміналістична експертиза та згідно з висновком експерта № 08/2342/16 д від 29 листопада 2018 року встановлено, що номер кузова НОМЕР_1 наданого на дослідження автомобіля «Subaru Legacy» реєстраційний номер НОМЕР_2 не змінювався.

Первинний заводський номер двигуна автомобіля «Subaru Legacy» реєстраційний номер НОМЕР_2 піддавався зміненню шляхом механічного знищення первинного маркування с послідуючим кустарним нанесенням номерного позначення, яке читається як НОМЕР_9 . Бланк наданого документа (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4 ) відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.04.2018р. клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0003404 від 29.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, задоволено частково.

Передано автомобіль марки «Subaru Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4 ), як вилучені в ході проведення огляду місця події 29 листопада 2017 року по вул. Фортечній в місті Запоріжжі, на відповідальне зберігання особі, у якої його було вилучено - ОСОБА_3 , попередивши його про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України - за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна, або вчинення інших незаконних дії з зазначеним майном, на який накладено арешт ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2017 року.В іншій частині заявленого клопотання відмовлено.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба.

При постановленні ухвали про накладення арешту слідчим суддею встановлено, що арешт необхідний з метою забезпечення речових доказів, та вилучене майно підпадає під визначення ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 7 КПК України, міст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.

Коментована стаття закріплює загальні засади кримінального провадження, які у своїй основі співзвучні з нормами Конституції України, що визначають сутність взаємин людини і громадянина з державою (її органами), закріплюють права, свободи і обов`язки людини і громадянина у таких взаєминах, встановлюють основи організації і діяльності правоохоронних, правозахисних органів і суду та визначають основні засади судочинства, зокрема в кримінальному провадженні.

Засади кримінального провадження - це закріплені у Конституції України, загальновизнаних міжнародних актах та у кримінальному процесуальному законодавстві фундаментальні (базові) керівні для учасників провадження положення, що виражають і визначають найістотніші властивості провадження, вимоги до правил і способу діяльності, насамперед, органів і службових осіб, які ведуть кримінальне провадження, та є гарантіями забезпечення дотримання прав, свобод, законних інтересів тих учасників провадження, які залучаються до нього, а в підсумку виконання завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу та вважає, що втручання держави у право заявника на володіння майном, забезпечує "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, а відтак слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0003404 від 29.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, відмовити у зв`язку з тим, що воно є передчасним.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1