Справа №585/4866/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/499/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 лютого 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення, в порядку ч. 5 ст. 72 КК України,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та зарахувати в строк попереднього ув`язнення, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, термін з 18 лютого 2002 року по 2003 рік, з 2004 року по 2007 рік, з 26 травня 2009 року по 2012 року. Не відбутий строк покарання з 2004 року попереднього ув`язнення.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 лютого 2018 року, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК України відмовлено, оскільки за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 лютого 2013 року, ОСОБА_7 засуджений за сукупністю злочинів, а відповідно інших вироків, які можна було вважати цим самим кримінальним провадженням, немає. Всі строки попереднього ув`язнення, які підлягали зарахуванню ОСОБА_7 вже зараховані.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який вимоги поданої апеляційної скарги підтримав, прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до абз.1 ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України від 26 листопада 2015 року №838-УІІІ, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Із змісту даного закону слідує, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання стосується лише одного і того ж кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано останнє попереднє ув`язнення.

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2016 року, за правилами ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання 03.02.2016 року по момент постановлення вироку 13.06.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Даним вироком суду, остаточне покарання призначено за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового складання покарань, приєднавши частково до покарання визначеного цим вироком невідбуте покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.02.2013 року.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 червня 2017 року, в строк покарання засудженому ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.08.2012 року по 06.03.2013 року, та з 14.06.2016 року по день набрання вироком законної сили 14.07.2016 року, з розрахунку, що відповідно ч. 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення з 18.02.2002 року по 2003 рік, з 2004 року по 2007 рік, з 26.05.2009 року по 2012 рік, колегія суддів вважає необґрунтованим, зважаючи на наступне.

Згідно особової справи засудженого, відносно ОСОБА_7 19 лютого 2002 року застосовано запобіжний захід у виді тримання, 24 березня 2003 року ОСОБА_7 засуджений Крюковським районним судом м. Кременчука Полтавської області, вирок набрав законної сили 27.06.2003 року. Умовно-дострокове звільнений 16 листопада 2004 року.

11 лютого 2005 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. 03 жовтня 2005 року ОСОБА_7 засуджений Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області, вирок набрав законної сили 29.10.2005 року. 27 листопада 2007 року ОСОБА_7 умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі.

27 березня 2009 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, 26 травня 2009 року засуджений Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області, вирок набрав законної сили 27.06.2009 року. 27 березня 2012 року ОСОБА_7 звільнений по закінченню відбування покарання.

Підстав для зарахування в порядку цього Закону періоду тримання ОСОБА_7 під вартою за попередніми вироками, колегія суддів не вбачає, оскільки він звернувся з вказаним клопотанням вже після звільнення з установ відбування покарання і строк його тримання під вартою в інших провадження жодним чином не стосується призначеного покарання за останнім вироком.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 лютого 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення в порядку ч. 5 ст. 72 КК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5