АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1035/18 Справа № 206/605/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Високопілля Херсонської області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в ДУ "Ігренський ВЦ №133",

у провадженні за клопотанням начальника ДУ "Ігренський ВЦ №133" про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову ухвалу, якою звільнити його від відбування покарання умовно - достроково.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Обгрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що подання стосовно засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальним. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін.

Крім того, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до кінця строку відбуття покарання ще залишається досить тривалий проміжок часу, оскільки його кінець (згідно даних установи відбування покарання) припадає на 05.09.2019 року, а на даний час відбутий проміжок часу є недостатнім для того, аби твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень, а наявність одного заохочення у виправній установі не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 вказує, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та винесена в порушення вимог матеріального та процесуального закону.

Зазначає, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки до поставлених завдань ставить відповідально та старанно, чим подає приклад іншим засудженим. Одночасно вказує, що дотримується встановлених правил внутрішнього розпорядку, за сумлінну працю має заохочення, стягнень не має.

Апелянт також акцентує увагу на тому, що має неповнолітню дитину яка потребує належного батьківського піклування.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду з підстав, зазначених у ній, скасувати, та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її необґрунтованість, та просила ухвалу суду залишити без змін; дослідивши відомості та документи, що характеризують апелянта, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
При цьому колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення мети покарання.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі був засуджений з іспитовим строком, під час якого вчинив нові злочини, що потягло призначення йому покарання, яке він відбуває на даний час, за правилами ст. 71 КК України. Дані обставини свідчать про стійку антисоціальну спрямованість особи ОСОБА_7 , його схильність до вчинення злочинів, та про необхідність встановлення для умовно-достроково звільнення цього засудженого особливо вагомих обставин, що свідчили б про його виправлення.

З наявного в матеріалах справи подання та характеристики вбачається, що ОСОБА_7 , хоча і характеризується в ДУ «Ігренський виправний центр (№ 133)» позитивно, втім перебуває у даній установі відбування покарань лише з 04.07.2017 р., за весь період відбування покарання з 29.12.2014 р. не має стягнень, втім отримав лише два заохочення, із значним розривом у часі між ними, - 05.04.2016 р. та 05.10.2017 р., а також до закінчення призначеного йому строку покарання, - 05.09.2019 р.,- залишається достатньо тривалий час

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотанні установи відбування покарання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , оскільки наявні в матеріалах відомості не свідчать достатньою мірою про систематичний характер виправлення цього засудженого та не дають підстав для висновку про досягнення щодо останнього мети кримінального покарання.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Доводи апелянта, наведені ним в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи колегія суддів розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвала суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 539 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4