Справа № 182/722/14-к
Провадження № 1-кп/0182/3/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.11.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.12.2013 за № 0008671 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Кривий Ріг Дніпропетровської обл., громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , із середньою освітою, працює слюсарем по ремонту в ТОВ «Вертикаль», одружений, на утриманні має малолітню дитину - доньку ОСОБА_4 , 2008 року народження, учасник бойових дій, брав участь у проведенні АТО, не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 03.12.2013 приблизно о 16.00 год., скориставшись незачиненими дверима кімнати АДРЕСА_3 , проник до кімнати, звідки таємно умисно з корисливих мотивів, викрав ноутбук «Асус» та дві музичні колонки до нього, загальною вартістю 5 000 грн., що належать ОСОБА_6 , чим спричинив матеріальний збиток на загальну суму 5 000 грн. З місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що в грудні 2013 року він працював у будівельній компанії, вони утепляли стелю у підвалі гуртожитку. Проживали вони у цьому ж гуртожитку по АДРЕСА_4 . У сусідній кімнаті жив потерпілий, він теж приїхав на роботу вони робили фасад. Так сталося, що їх начальник не привіз гроші, їм не було за що навіть їжу купувати. Потерпілий обіцяв дати гроші в борг, але потім відмовився це робити. Він вирішив вкрасти у потерпілого ноутбук, закласти до ломбарду, думав викупити на наступний день. Двері у кімнати потерпілого були не зачинені, він зайшов у кімнати та забрав ноутбук, 2 колонки та зарядний пристрій. Коли йшов до ломбарду, то запитував у людей, де знаходиться ломбард. Потім до нього підійшли співробітники поліції і відвели до відділу поліції. Ноутбук і колонки у нього вилучили та повернули потерпілому. У вчиненому він розкаюється. Запевняє суд, що зробив належні висновки і більше вчиняти злочини не буде. Тому, що він має статус учасника бойових дій, проходив службу в збройних силах України у період з 01.04.2014 по 16.03.2015, брав участь у бойових діях, просить застосувати Закон України «Про амністію у 2016 році».
Потерпілий ОСОБА_6 згідно поданої заяви просить проводити судовий розгляд справи без його участі. Матеріальних претензій до обвинуваченого немає.
Винуватість обвинуваченого, крім його показів, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0008671:
-протоколом огляду місця події від 03.12.2013 - кімнати № 402 в гуртожитку Нікопольського педагогічного училища по вул. Електрометалургів, 32-а, з фото таблицею до нього. Під час огляду нічого не виявлено та не вилучено. (а.п. 16-19);
- заявою ОСОБА_3 від 03.12.2013 про добровільну видачу співробітникам поліції ноутбуку чорного кольору «ASUS», акустичних колонок чорного кольору у кількості 2 шт. 4ТЕСН, зарядного пристрою чорного кольору до ноутбука (а.п.26);
-протоколом огляду від 03.12.2013 ноутбука «ASUS» модель Х54С, акустичних колонок чорного кольору у кількості 2 шт. 4ТЕСН, зарядного пристрою чорного кольору до ноутбука, які добровільно для огляду надав ОСОБА_3 (а.п. 27-29);
-розпискою ОСОБА_6 про отримання раніше викраденого у нього ноутбука «ASUS» модель Х54С чорного кольору, акустичних колонок чорного кольору у кількості 2 шт. 4ТЕСН, зарядного пристрою чорного кольору до ноутбука (а.п. 31)
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Також суд враховує обставини справи; особу винного, який має стійкі соціальні зв`язки - одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_4 , 2008 р.н., працює, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (а.п.48-49), раніше не притягався до кримінальної відповідальності.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Повернення потерпілому викраденого майна, пом`якшуючою обставиною суд не визнає, оскільки воно фактично відбулося без участі обвинуваченого, завдяки діям працівників поліції.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи всі зазначені обставини, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді позбавлення волі.
Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання засудженого - щире каяття та сприяння слідству, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію … засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Згідно вимог ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно …
Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.05.2015 обвинувачений ОСОБА_3 являється учасником бойових дій, відповідно до відповіді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 приймав безпосередню участь в АТО з 01.04.2014 до 16.03.2015.
Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в період з 01.04.2014 по 16.03.2015, отримав статус учасника бойових дій, а також зважаючи на відсутність обмежень, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, тому є всі підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» і він бажає, щоб до нього були застосовані положення Закону, а також розуміє наслідки звільнення від покарання внаслідок застосування Закону.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази:
- ноутбук «Асус» та 2 колонки «4ТЕСН», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити потерпілому.
Судові витрати відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 2, ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Міра запобіжного заходу не застосовувалась. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази:
- ноутбук «Асус» та 2 колонки «4ТЕСН», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити потерпілому.
Судові витрати відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1