Справа № 698/845/16-к
Провадження № 1-кп/698/36/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 р.смт. Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №000205 від 01.05.2016 р. за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Катеринопіль, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого:

1). 28.05.2001р. Катеринопільським районним судом Черкаської області за ч.2 ст. 229-1 КК

України до 2 років позбавлення волі із застосування ст.46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 року, штраф 170 грн.;

2). 09.10.2013 р. Смілянським міським судом Черкаської області за ч.4 ст.185 КК України, 104 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

3). 04.03.2002 року Катеринопільським районним судом Черкаської області за ч.1 ст. 308, ч.2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

4). 16.02.2002р. Шполянським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.308, ч.2 ст.309, ч.3 ст.308, ч.3 ст.309, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі згідно ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання у вигляді 3 місяців позбавлення волі за вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.03.2002 року та остаточно визначено покарання до 7 років 3 місяців позбавлення волі;

5) 01.07.2009 року Катеринопільським районним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання у вигляді 6 місяців позбавлення волі за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 16.12.2002 року та остаточно визначено покарання до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

6) 10.07.2015 р. Звенигородським районним судом Черкаської кої області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15. ч.2 ст.185 КК України, -
за участю сторін та інших учасників кримінального провадження

прокурорів: - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за злочини проти власності, маючи не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову в період встановленого судом іспитового строку вчинив умисний злочин.

Так, ОСОБА_3 , 30.04.2016 року близько 18-20 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_7 , помітивши на землі, біля господарського приміщення (сараю), два чавунних колосники вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, а саме дані колосники.

І, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, підійшов до господарського приміщення (сараю), будучи впевненим що за ним ніхто не спостерігає і його дії будуть непоміченими для власників домоволодіння та будь-яких інших сторонніх осіб, вищезазначеного господарського приміщення (сараю), шляхом вільного доступу, умисно, з корисливою метою таємно викрав два чавунні колосники та вирішив іти до виходу з вищезазначеного домоволодіння, проте не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений ОСОБА_8 , який його окликнув, а тому втікаючи викинув колосники, а в подальшому був затриманий працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_3 , своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненою повторно, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин ним не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, вчинив кримінальне правопорушення, передбачені ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнав і суду показав, що 30.04.2016 р. він дійсно, після вживання 150 грам горілки пішов пошукати металолом на території закинутого будинку вул. Залізнична в смт. Катеринопіль. Поряд знаходився інший будинок між якими відсутній паркан, а тому він без перешкод зайшов на територію того будинковолодіння. Далі на землі, біля сараю він помітив два чавунних колосники, які тримались разом як один предмет, а тому підняв їх щоб розглянути, а далі будучи переконаним, що його ніхто не бачить, вирішив їх викрасти, але коли зробив кілька кроків був поміченим чоловіком, який кричав до нього зі сторони двору. Тому будучи поміченим почав тікати втікаючи викинув колосники, а в подальшому його затримали працівники поліції і привели до двору де він взяв колосники і там його впізнав той чоловік, який попередньо його помітив у дворі. В скоєному щиро кається та просить суворо не карати і при призначенні йому покарання врахувати те, що він хворий на тяжку хворобу та має на утриманні неповнолітню дитину та матір похилого віку.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_3 , своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, його вина підтверджується зібраними у даному провадженні належними та допустимими доказами, які отримані відповідно до вимог кримінально-процесуального Кодексу України, як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду провадження, які прямо вказують на винуватість обвинуваченого, а саме:

- показаннями безпосередньо допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 , яка суду показала, що 30.04.2016 р. її син ОСОБА_8 , помітив на території належного їй домоволодіння незнайомого хлопця, який стояв біля сараю, а тому крикнув до того на що останній почав втік на територію сусідського покинутого будинку. Коли її син прибув до місця де він помітив незнайомого хлопця то виявив пропажу двох колосників, які в подальшому були виявлені у траві за межами двору саме в тому напрямку кудою втікав хлопець з її двору. Після чого вона викликала працівників поліції, які по прибуттю затримали того хлопця, яким виявився ОСОБА_3 , і який в її присутності повідомив працівникам поліції що знайшов ті колосники при цьому не конкретизуючи місце його знахідки.

- показаннями безпосередньо допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , який суду показав, що 30.04.2016 р. він разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , перебували в її будинку, який розташований по АДРЕСА_3 . І коли він вийшов з будинку то біля приміщення сараю помітив незнайомого хлопця, який тримав у руках колисник, а тому оклинув того на що хлопець відреагував бігством в сторону сусідського покинутого домовододіння та втікаючи викинув з рук колосник. Далі прибули працівники поліції, які заримали того хлопця, якого він впізнав і ним виявився ОСОБА_3 , який повідомив що прибув до закинутого будинку нарвати трави. Далі були виявлені в траві, саме по шляху втечі з двору ОСОБА_3 , колисники, які були описані працівниками поліції.

- показаннями безпосередньо допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що був присутнім, в якості понятого, при проведенні слідчого експеременту на території будинковолодіння, яке розташоване по АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_7 . В ході проведення якого ОСОБА_3 добровільно розповів та показав місце де він виявив, у цьому дворі біля біля сараю, два колосники та вирішив їх викрасти та взявши їх в руки пройшов відстань від 3 до 5 метрів в напрямку виходу із двору. Однак цьому завадив чоловік, який помітивши його та почав кричати, а тому він почав втікати і втікаючи викинув у траву колосники. Аналогічним показаннями свідка ОСОБА_10

- даними протоколу огляду місця події з фототаблицями від 30.04.2016 р., відповідно до якого на території будинковолодіння, яке розташоване по АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_7 , працівниками поліції виявлено та вилучено два чавунні колосники, які ОСОБА_3 , викрав біля господарського приміщення (сараю) даного домоволодіння. (а.с.49-54);

- даним протоколу огляду з фототаблицями від 01.05.2016р., яким було оглянуті два чавунні колисники (а.с.62)

- даними висновку судової товарознавчої експертизи від 16.05.2016р. № 4/ 792 про вартість двох чавунних колосників яка становить 259 грн.66 коп. (а.с.69)

- даними постанови про визнання та приєднання речових доказів від 16.05.2016р., відповідно до якої два чавунних колосники визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.(а.с.80)

- зберігальною розпискою про передачу та отримання потерпілою ОСОБА_7 на зберігання двох чавунних колисників (а.с.72)

З урахування вищевказаних доказів, проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненою повторно, оскільки обвинувачений у випадку крадіжки, в якій він звинувачується, з викраденим ним майном пройшов певний шлях і викинув його лише будучи поміченим ці дані підтверджуються показаннями допитаної судом потерпілої ОСОБА_7 , та свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яким суд вірить, оскільки вони узгоджуються як між собою, так і з іншими встановленими судом належними доказами, зокрема, дослідженими у судовому засіданні протоколом огляду місця події, відповідно до якого при огляді місця події були виявлені викрадені колосники, саме в тому місці кудою покидав двір потерпілої ОСОБА_3 і ці докази не викликають у суду ніяких сумнівів щодо їх недопустимості.

У відповідності до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - є щире каяття.

У відповідності до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 , вид та міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості, його особу, як раніше неодноразово судимого, ніде не працюючого, вчинення злочину в період іспитового строку встановленого судом і вважає, що він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі.

Суд незважаючи на хворобу обвинуваченого та наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та матері похилого віку не знаходить підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України з урахуванням особи обвинуваченого, який неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, та має непогашені у встановленому законом порядку судимості, тривалий час ніде не працює та не зайнятий суспільно-корисною працею.

При цьому, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому покарання шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів у порядку ст. 70 КК України, Такий висновок суду ґрунтується на тому, що кримінальне правопорушення, за яке призначається покарання ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, було вчинено ним 30.04.2016 року, тобто до постановлення попереднього вироку Звенигородським районним судом Черкаської області від 22.03.2017 року.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вироку Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2017 року до ОСОБА_3 того дня було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та взято під варту з залу сулу. Таким чином, ОСОБА_3 перебуває під вартою з 22.03.2017 року і відповідно з цього дня він утримувався в Черкаському слідчому ізоляторі для завершення судового провадження у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_3 10.07.2015 був засуджений вироком Звенигогодського районного суду Черкаської області за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком згідно ст. 75 КК України 1 рік.

Злочин, за який ОСОБА_3 засуджено оскаржуваним вироком, вчинено 30.04.2016, тобто під час іспитового строку, встановленого попереднім вироком.

Після цього обвинувачений був засуджений вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2017 року за ч.1 ст.162 КК України, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Отже, покарання ОСОБА_3 слід визначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2017.

Разом з тим, остаточне покарання має бути визначене за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, та до вказаного покарання за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2017 року слід частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 10.07.2015.

Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК Укрраїни.

Оскільки ОСОБА_3 наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки за попереднім вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2017, який набрав законної сили, і ніхто зі сторін кримінального провадження не порушував питання щодо запобіжного заходу, то вказане питання судом також не вирішувалось.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного йому за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 березня 2017 року, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 22 березня 2017 року,- з 22 березня 2017 року по 23 травня 2018 року включно.

Згідно зі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднати до даного покарання не відбуту частину покарання за вироком Звенигородського районного суду від 10.07.2015 року строком 1 місяць позбавлення волі, визначивши остаточне покарання 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 22.03.2017 року, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення з урахуванням Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», в період з 22 березня 2017 року по 20 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по день набрання вироком законної сили з урахуванням Закону України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Оскільки ОСОБА_3 наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки за попереднім вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.03.2017 року, який набрав законної сили, і ніхто зі сторін кримінального провадження не порушував питання щодо запобіжного заходу, то вказане питання судом також не вирішувалось.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 351,84 грн.

Речові докази:два чавунні колисники, переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_7 , суд вважає можливим залишити за належністю потерпілій.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області через Катеринопільський районний суд Черкаської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 в той же строк з моменту вручення йому його копії.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1