Справа № 308/5203/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000892 від 15.03.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 14 березня 2018 року приблизно о 21години 00 хвилин, знаходячись біля магазину «Восторг», що розташовується в м. Ужгород, по вул. Другетів, зустрів на терасі магазину з виду знайому йому жінку та двох чоловіків, які сидячи за столиком на терасі вживали алкогольні напої. Близько 21 години 30 хвилин 14 березня 2018 року ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_6 та ще одна невстановлена особа на ім`я ОСОБА_7 , разом пішли до магазину «Кефір», що розміщується по вул. Другетів, 111 в м. Ужгород, оскільки ОСОБА_4 пообіцяв пригостити їх випивкою. Знаходячись за столиком, що розташовується на терасі перед входом до вказаного магазину «Кефір» ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та особа на ім`я ОСОБА_7 спільно вживала алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_6 , внаслідок вживання алкогольних напоїв сп`яніла, тому потребувала сторонньої допомоги під час пересування, оскільки не могла впевнено триматись на ногах. В зв`язку з чим, ОСОБА_4 , вирішив допомогти ОСОБА_6 дійти до будинку в якому вона тимчасово проживала, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Близько 22 години 40 хвилин 12 березня 2018 року ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 відійшли від магазину «Кефір» та разом пішли в напрямку вулиці Канальної, при цьому коли потерпіла ОСОБА_6 , впала на землю та не могла підвестись на ноги ОСОБА_4 почав словесно ображати її та наніс кілька ударів долонею руки по обличчю, свідками чого були відвідувачі магазину та випадкові перехожі.

Близько 23 години 00 хвилин 14 березня 2018 року ОСОБА_4 знаходячись по вулиці Канальній м. Ужгород, на відстані 200 метрів від мосту, що переходить через вулицю Другетів, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які склалися в нього із ОСОБА_6 , умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 чотири удари ногами в область грудної клітки, після чого залишив потерпілу ОСОБА_6 , пішов вулицею Канальною в напрямку мікрорайону «Шахта» де він проживає.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи смерть громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала внаслідок тупої травми тулуба, що супроводжувалось переломами ребер по різних анатомічних лініях, розривам печінки, забоєм нирок, ускладнилось масивною внутрішньою кровотечею та шоком, що і стало безпосередньою причиною смерті. Дана причина смерті підтверджується виявленими при судово-медичному дослідженні вищеперерахованих тілесних ушкоджень виявленням близько 2500 мл крові в черевній порожнині, малокрів`ям внутрішніх органів, а також даними додаткового судово-гістологічного методу дослідження. Враховуючи умови зовнішнього середовища, в якому знаходився труп громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та характер трупних змін, можна припустити, що з часу смерті до моменту судово-медичного дослідження трупа пройшло біля 12-20 годин.

При судово-медичному дослідженні трупа громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці на шкіряних покривах лівої та правої орбітальних ділянок, перенісся, підборіддя зліва, тильної поверхні лівої кісті та садна на шкірних покривах поперекової ділянки зліва та посередині, передньої поверхні лівого та правого колінних суглобів є прижиттєвими, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за цією ознакою згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я; переломи 6,7 ребер зліва по середньо ключичній лінії та 10, 11, 12 ребер по лопатковій лінії справа є прижиттєвими, згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості; розриви паренхіми печінки, забій нирок є прижиттєвими та за ознакою небезпеки для життя згідно з п.2.1.3 (л) « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995рокукваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що знаходяться у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження що спричинило смерть потерпілого.

При виконанні судом вимог ст. 348 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення та що він визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та бажає давати показання.

Оскільки прокурор, обвинувачений не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 394 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини, які ніким не оспорюються, у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що дійсно 14 березня 2018 року, близько 21-00 год. зустрів потерпілу ОСОБА_6 , з якою в подальшому розпивали спиртні напої. Після чого, близько 23-ї години по дорозі на вул. Канальній, на відстані 200 метрів від мосту, що переходить через вулицю Другетів, виник конфлікт в ході якого він наніс ОСОБА_6 чотири удари ногами в область грудної клітки, після чого залишивши потерпілу та пішов вулицею Канальною в напрямку мікрорайону «Шахта» де він проживає.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин доведена повністю.

Дії обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України кваліфіковані вірно, як умисне тяжке тілесне ушкодження що спричинило смерть потерпілого.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд враховує ступень тяжкості і характер вчиненого, особу обвинуваченого: який посереднє характеризується за місцем проживання, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, раніше не судимий. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття; обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

При таких обставинах суд вважає доцільним призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд вважає можливим призначити покарання, наближене до мінімального, передбаченого санкцією ч.2 ст. 121КК України. Дане покарання, на думку суду, відповідає цілям покарання, передбаченим ст. 50 КК України, є необхідним та достатнім для ОСОБА_4 .
Відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.03.2018 року до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та з 20.03.2018 року він перебуває на попередньому ув`язнені.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Питання про речові докази по кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368 - 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на сім років.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 з 20.03.2018 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Речові докази по справі джинсові штани синього кольору; взуття, а саме: чоловічі зимові ботінки чорного кольору; зимню куртку чорного кольору з білими полосами, чоловічий светр білого кольору, які знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути за належністю ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, та прокурору.

Суддя ОСОБА_1