КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

01 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000761 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
та обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цим же вироком, судом вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та прямо зазначено у вироку, ОСОБА_6 25.01.2018 року на протязі дня перебував у лотереї «Золота підкова», що за адресою: м. Київ, пр-т П. Тичини, 7, де вживав алкогольні напої та робив ставки в лотереї. Перебуваючи в алкогольному стані, та програвши грошові кошти, що мав при собі, у ОСОБА_6 виник умисел здійснити крадіжку з офісного приміщення ПП «Кучкаров», що за адресою: м. Київ, б-р. Дружби Народів, 5, в якому тимчасово виконував незначну технічну роботу. Реалізовуючи завідомо виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, ОСОБА_6 приїхав за вищевказаною адресою, та відчинивши вхідні двері ключем, що мав при собі проник в середину офісного приміщення, звідки таємно викрав: монітор «dell p20lh 20 16nccxs» вартістю 880, 21 грн., монітор «dell p20lh 20193 anbs» вартістю 700 грн., монітор «tn dell p2012ht» вартістю 1100 грн., монітор «tn dell p2012ht» вартістю 1100 грн., системний блок «Slimiline dell optiplex 7545» вартістю 1000 грн., системний блок форм - фактор «Slimiline dell optiplex 755» вартістю 1260 грн., мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 150 грн., системний блок форм фактор «Slimiline dell optiplex 755» вартістю 2380 грн., мобільний телефон марки «Apple», вартістю 400 грн., рахункову машину «Magner 150 digital» вартістю 6550,31 грн., МФУ «HP laserjet pro ml27fw», вартістю 3570 грн. детектор валют «Dors 1200» вартістю 675 грн., детектор валют «Assistant 450» вартістю 750 грн., а всього на загальну суму 20515,52 грн.

Так, після виходу з вказаного офісного приміщення ОСОБА_6 отримав реальну можливість вільно розпоряджатись викраденим.

Після цього, 25.01.2018 року, 28.01.2018 року, 02.02.2018 року та 05.02.2018 року ОСОБА_6 здав до ломбарду ПТ «Ломбард заставне товариство Діамантовий дім», що за адресою: м. Київ, пр. П.Тичини, 7/а та 12.02.2018 року до ломбарду ПТ «Найкращий ломбард», що за адресою: м. Київ, пр.-т. Миру, 5, викрадене ним майно, отримавши за нього грошові кошти всього в сумі 20515,52 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, перший заступник прокурора м. Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Печерського районного суду м. Києва від 17.07.2018 стосовно ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В порядку ст. 96-1 КК України застосувати до ОСОБА_6 спеціальну конфіскацію, стягнувши грошові кошти в сумі 20 515,52 грн. в дохід держави.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги перший заступник прокурора м. Києва, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вказує на те, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме у незастосуванні до обвинуваченого ст. 96-1 КК України.
Зокрема, як зазначає апелянт, відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику, і у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави. У даному випадку предметом спеціальної конфіскації є сума збитків, на яку обвинуваченим було викрадено майно, що належало ПП «Кучкаров» на загальну суму 20 515,52 грн.
Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, безпідставно не застосував до обвинуваченого спеціальну конфіскацію у виді стягнення грошових коштів в сумі 20 515,52 грн. в дохід держави.
Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу першого заступника прокурора м. Києва та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого та потерпілого, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора м. Києва не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_6 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої першим заступником прокурора м. Києва апеляційної скарги, а саме в межах вирішення питання щодо застосування до обвинуваченого спеціальної конфіскації.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, те що воно відноситься до злочинів середньої тяжкості, є умисним та корисливим, особу обвинуваченого, який вину свою визнав, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, на спеціальних обліках не перебуває, має постійне місце проживання, його вік та ставлення та ставлення до вчиненого.
Обставинами, що у відповідності до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування шкоди, завданої злочином. Обставиною, що у відповідності до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого судом визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції визнав, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді штрафу в межах санкції статті, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання останнього, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного.
Перевіривши доводи апеляційної скарги першого заступника прокурора м. Києва в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме у незастосуванні до обвинуваченого ст. 96-1 КК України, колегія суддів вважає, що вони не можуть служити достатніми підставами для скасування оскаржуваного вироку та ухвалення нового вироку, з огляду на таке.
По-перше, та обставина, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація може бути застосована за умови вчинення умисного злочину, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в тому числі злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, сама по собі не є підставою для такої конфіскації, оскільки для цього потрібні також умови, передбачені ст. 96-2 цього Кодексу.
По-друге, як прямо передбачено п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, а не ч. 1 ст. 96-1 цього Кодексу, як помилково зазначено в апеляційній скарзі, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.
Більш того, ч. 5 вказаної вище статті встановлено, що спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої злочином.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , викрадене ним майно на загальну суму 20 515,52 грн. належало ПП «Кучкаров» та підлягало поверненню власнику цього майна потерпілому ОСОБА_8 .

Матеріальна шкода, завдана злочином потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 20 515,52 грн. була відшкодована обвинуваченим ОСОБА_6 у повному обсязі, що підтверджується письмовою заявою та поясненнями потерпілого в суді апеляційної інстанції, у зв`язку з чим він не має до обвинуваченого будь-яких претензій та просить апеляційний суд залишити вирок щодо ОСОБА_6 без змін.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає законних підстав для висновку про те, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме в частині застосування до обвинуваченого спеціальної конфіскації, а тому, за наслідками розгляду апеляційної скаргипершого заступника прокурора м. Києва на вирок Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити вказану скаргу без задоволення, а вирок суду без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора м. Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/657/2018

Категорія: ч. 1 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1