АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/971/18 Справа № 192/222/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 ,

за участю учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

засудженого: ОСОБА_7 в режимі відеоконференції

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

Суд обґрунтовуючи своє рішення зазначив, що засуджений ОСОБА_7 хоча і відбув 3/4 частини строку покарання, працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 з липня 2015 року по теперішній час, на даний час різноробочим до ливарного цеху, до праці ставиться посередньо, стягнень за порушення режиму утримання не має, має два заохочення, застосовані до нього 20 жовтня 2016 року, 18 квітня 2017 року, однак заохочення засудженого мають разовий, а не систематичний характер та є недостатніми для оцінки ставлення до праці засудженого, як належне.

Не погодившись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм матеріального права, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що засуджений за період відбування покарання характеризується задовільно, має два заохочення, зокрема: 20.10.2016 року та 18.04.2017 року, стягнень не мав, працевлаштований на підприємстві установи в ливарній ділянці різноробочим, до праці ставиться посередньо, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, утримує в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, дотримується вимог пожежної безпеки та безпеки праці, під контролем адміністрації, відповідно до ст.124 КВК України бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.
Заслухавши суддю - доповідача, доводи засудженого та захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу та застосувати вимоги ст. 81 КК України, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 за час перебування у Криворізькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, не допускав порушення режиму утримання, не мав стягнень та заохочень.
В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 15 січня 2015 року, працевлаштований на виробництві установи різноробочим ливарного цеху.
ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, за корисливі злочині в сфері майна, про що свідчить характеристика засудженого (а.с. 14). Також 24 лютого 2017 року засудженому було відмовлено адміністрацією колонії у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, як такому, що не став на шлях виправлення,що слід у тому числі враховувати при вирішенні питання про застосування вимог ст. 81 КК України.
Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, суд обґрунтовано виходив з того,що до засудженого за час відбуття покарання не було застосовані стягнення , однак не можна вважати,що своєю поведінкою засуджений зміг довести позитивні зміни, оскільки відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
При обговоренні апеляційних вимог, колегія суддів не може погодитися з тим, що відсутність стягнень це єдиний показник для застосування вимог ст. 81 КК України, оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Колегія суддів також враховує,що засудженого раніш чотири рази було засуджено та кожного разу за цими судимостями його звільняли умовно- достроково та він знову скоював злочини, що вказує на його схильність до скоєння умисних злочинів та викликає сумніви щодо виправлення засудженого.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції було правильно встановлено, що клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є суто формальне, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 539 КПК України, п.3 розділу Х11 «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ « Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду:
---------------------- --------------------- ---------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4