АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1247/18 Справа № 204/2408/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

особи, відносно

якої розглядає заява ОСОБА_7

його захисника ОСОБА_8

представника установи ОСОБА_9

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2018 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановила:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2018 року продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.

Рішення суду обґрунтовано тим, що як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» №360 від 05 квітня 2018 року, ОСОБА_7 страждає на хронічне психічне захворювання, що зумовлює особливу небезпеку хворого для оточуючих. А нетривалий час, проведений в лікарні, не може свідчити про стабільність стану та втрату суспільної небезпеки хворого.

Захисник не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постанови нову, якою змінити примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_7 і перевести його для подальшого примусового лікування до психіатричної лікарні у відділення з посиленим наглядом.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що більш ніж 6 місяців до ОСОБА_7 застосовуються примусові заходи медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.

Останній в суді першої інстанції стверджував, що за період лікування став почувати значно краще, не відмовляється від лікуватися, працює у лікарні, виконує приписи лікарів, у спілкуванні агресії не виявляє, висновок лікарів вважає таким що не відповідає фактичним обставинам справи, та містить суперечності.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, просили її задовольнити. Захисник - адвокат ОСОБА_8 пояснила, що спілкувалась з ОСОБА_7 за період проходження ним лікування один раз, відношення персоналу клініки до останнього позитивне, тиск на нього не застосовується.

Прокурор заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, оскільки доводи апеляції не містять конкретних даних про зміну стану здоров`я ОСОБА_7 .

Представник установи ОСОБА_9 суду пояснив, що позитивних змін в стані здоров`я ОСОБА_7 за період проходження лікування, не наступило.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Суд першої інстанції, провів судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.
Колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданої апеляційної скарги, згідно ст. 404 КПК України,

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області 25 жовтня 2017 року ОСОБА_7 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення у стані неосудності суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 07 травня 2018 року продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_7 в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.

Згідно вимог ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

У разі припинення застосування примусових заходів медичного характеру через змінення психічного стану особи на краще, суд може передати її на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.

Висновки суду, що ОСОБА_7 страждає на хронічне психічне захворювання і здійснив дії, які являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, до цих пір виявляє особливу небезпеку для оточуючих та потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у лікарні з суворим наглядом, вірні та ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Аналізуючи доводи захисника про те, що ОСОБА_7 за період лікування почувається значно краще, не відмовляється проходити лікування, працює, виконує всі приписи лікарів, не виявляє агресії при спілкуванні, а тому вирішення суду про продовження строків застосування щодо останнього примусового лікування, не відповідають дійсності та містять суперечності, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи та даним, дослідженим під час судового розгляду.

Так, судом було досліджено висновок комісії лікарів-психіатрів ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» №360 від 05 квітня 2018 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_7 страждає на хронічне психічне захворювання. В психічному стані пацієнта наявні розлади емоційно-вольової сфери у вигляді дратівливості, злостивості, напруженості, розгальмованості, конфліктності, брутальності, нав`язливості, претензійності. Виявляє психопатоподібні форми емоційного і поведінкового реагування, що порушує цілеспрямовану діяльність пацієнта, здатність хворого до прогнозування наслідків своїх вчинків. Легковажно ставиться до свого асоціального способу життя у минулому із масивним зловживанням алкогольними напоями. Щодо інкримінованого правопорушення виявляє поверхневе, легковажне ставлення, не оцінює його тяжкості, перекладає провину на оточуючих. Негативно сприймає лікування. Вищевикладене зумовлює особливу небезпеку хворого для оточуючих.

Будь-яких підстав не довіряти чи сумніватися у висновку комісії у суду немає, оскільки він складений фахівцями в галузі психіатрії під час виконання ними їх обов`язків.

Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, та скасування або зміни ухвали суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст. ст. 407, 419 КПК України, п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2018 року про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4