АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/592/18 Справа № 216/5418/17 Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року про відмову в накладенні арешту майна по кримінальному провадженню №0000174,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що ухвалою слідчого судді Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року прокурору Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 було повернуто клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ОСОБА_6 про арешт майна та надано строк для усунення недоліків, а саме надання клопотання про поновлення пропущеного строку, однак вимоги ухвали не виконані.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, а саме, автобус «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 06 серпня 2008 року належить ОСОБА_7 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію на вказаний автобус НОМЕР_3 від 06 серпня 2008 року.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що в рамках кримінального провадження №0000174 слідчим суддею винесено одинадцять, повністю ідентичних за своїм змістом ухвал, в яких відсутні будь-які родові ознаки об`єктів, які були предметом судового розгляду, що позбавляє можливості сторони кримінального провадження та інших заінтересованих осіб визначити, щодо якого майна та його власника прийняте рішення в кожній конкретній ухвалі. Зазначає, що автобус «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , містить на собі відомості, які підтверджують факт невідповідності його конструкції та технічного стану вимогам Правил ЄЕК ООН №52, та які можуть бути використані, як доказ підроблення документів, на підставі яких автобус був допущений для перевезення пасажирів, а також, як доказ використання підроблених документів власником або користувачем автобусу.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів слідує, що 04 вересня 2017 року Криворізькою місцевою прокуратурою до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за ознаками ч.4 ст. 358 КК України про те, що з письмовою заявою звернувся громадянин ОСОБА_8 повідомивши, що власниками транспортних засобів, що здійснюють пасажирські перевезення, використовуються протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу та протоколи контрольних випробувань із внесеними до них неправдивими відомостями, а отже здійснюється незаконна діяльність з перевезення громадян на транспортних засобах, експлуатація яких заборонена.

23 березня 2018 року з метою перевірки відповідності технічного стану автобусу вимогам Правил СЕК ООН №52, які містяться у протоколі контрольних випробувань автобусу загального призначення, та порівняння їх із фактичними параметрами автобусу, на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 28 лютого 2018 року про проведення огляду, був оглянутий автобус «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 06 серпня 2008 року належить ОСОБА_7 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний автобус 23 березня 2018 року використовувався ТДВ «Дніпропетровське АТП 11205» для перевезення пасажирів на міському маршруті.

В ході огляду вказаного автобусу було виявлено, що він не відповідає вимогам нормативів, передбачених Правилами СЕК ООН №52, що зазвичай призводить до травмування пасажирів у салоні під час дорожньо-транспортних подій.

При цьому під час огляду автобусу в ньому був відсутній протокол контрольних випробувань, в свою чергу користувачем або власником автобусу вказаний протокол слідству не було надано.

Однак, згідно п. 32 Постанови Кабінету міністрів України №176 від 18.02.1997 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту»: «Забороняється надання послуг з перевезення пасажирів з використанням автобусів, переобладнаних з транспортних засобів іншого призначення, за відсутності протоколів випробувань таких автобусів на відповідність вимогам правил Європейської економічної комісії - №43 (перевірка маркування безпечного скла); №36 чи №52 (залежно від пасажиромісткості, в обсязі вимог законодавчо регульованої сфери до автобусів, що перебувають в експлуатації); №80 (вимоги до міцності сидінь та елементів їх кріплення, застосування сертифікованих сидінь, відповідність кріплення сидінь типовим схемам та конструктивним рішенням, перевіреним випробуваннями), виданих акредитованими Національним агентством з акредитації; випробувальними лабораторіями.

Після проведення огляду, враховуючи виявлені порушення, на підставі вище ухвали суду, автобус був вилучений та направлений до Центру діагностики КТЗ, де кваліфіковані спеціалісти провели перевірку технічного стану автобусу. За результатами перевірки стану автобусу був складений акт невідповідності технічного стану з відміткою - не відповідає вимогам, тобто транспортний засіб вважається таким, що не пройшов обов`язковий технічний контроль, що є попереднім результатом, однак для отримання доказів у кримінальному провадженні необхідно провести експертизи, об`єктом досліджень яких є вказаний автобус, в такому стані та вигляді, як він був на момент його вилучення.

Відповідно до постанови старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 23 березня 2018 року автобус «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), визнано речовим доказом в кримінальному проваджені №0000174.

Наявними матеріалами встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року клопотання слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області повернуто прокурору Криворізької місцевої прокуратури №3 та встановлено строк у сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

16 квітня 2018 року старший слідчий СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автобус «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ).

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна зазначив, що слідчим не виконанні вимоги ухвали про повернення клопотання для усунення недоліків, а саме не надано клопотання про поновлення пропущеного строку.

Однак, з таким висновком слідчого судді апеляційний суд не погоджується у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння.

Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

В ході огляду автобусу з нього нічого не вилучалося, а враховуючи вищевикладене, вказаний автобус не можна розглядати як тимчасово вилучене майно, тому до нього не застосовуються вимоги ч.5 ст.171 КПК України щодо строків подачі клопотання.

В силу вимог ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Враховуючи, що автобус «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), визнано в якості речового доказу у кримінальному провадженні, для досудового розслідування є важливим його збереження у тому стані, в якому його було вилучено, а передача транспортного засобу власнику без будь-яких обмежень щодо розпорядження, користування ним або його відчуження, може призвести до його знищення, приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі третім особам чи відчуження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що зміст ухвали не відповідає вимогам ст. 372 КПК України, а саме у вступній частині відсутні відомості про сторони кримінального провадження та інших учасників судового провадження; в мотивувальній частині не зазначені встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд вважає за необхідне вимоги апеляційної скарги прокурора задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. ст. 131, 170, 171, 176, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області про арешт майна скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме автобус «VOLKSWAGEN LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 06 серпня 2008 року належить ОСОБА_7 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та свідоцтво про реєстрацію на вказаний автобус НОМЕР_3 від 06 серпня 2008 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: