Дата документу 17.07.2018
Справа № 334/1022/18
Провадження № 1-кп/334/446/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження №0000039 від 07.06.2016 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
У січні 2015 року ОСОБА_4 дізнався про те, що за допомогою вільно розповсюджуваного в мережі Інтернет комп`ютерного програмного забезпечення «Oktell SipGsmGateway», «3G manager», «SipAssistent» та «gsmgate-v0.12_r4_CLIENT», персональних електронних обчислювальних машин (далі ПЕОМ) - комп`ютерів, підключених до мережі Інтернет, 3G-модемів, виробництва компанії «Huawei», в які встановлюються SIM-картки рухомого (мобільного) зв`язку операторів телекомунікацій, можна здійснювати несанкціоновані розмови з абонентами мобільних телефонів різних країн світу по більш низьким тарифам, ніж тарифи на міжнародні дзвінки, що здійснюються на телекомунікаційне обладнання абонентів мережі рухомого (мобільного) зв`язку ліцензованих операторів телекомунікацій зв`язку України, та отримувати за це певну грошову винагороду.
ОСОБА_6 з метою вчинення своїх злочинних дій, спрямованих на несанкціоноване втручання в роботу телекомунікаційних мереж операторів мобільного зв`язку України, в порушення вимог діючого законодавства України (ст.ст. 33, 42 Закону України «Про телекомунікації» від № 1280-IV від 18.11.2003, із змінами від 27.03.2014, п.п.1.3.-1.9., 5.7.-5.8. Ліцензійних умов здійснення діяльності у сфері телекомунікацій з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку: місцевого, міжміського, міжнародного», затверджених Рішенням Національної комісії з питань регулювання зв`язку України № 1789 від 10.12.2009, п.п.1.3., 2.1., 4.5., 4.8., 4.9. Положення про діяльність операторів міжміського, міжнародного зв`язку телефонної мережі загального користування України та їх взаємодію між собою, затвердженого Наказом Державного комітету зв`язку та інформатизації України № 19 від 14.02.2001, усвідомлюючи, що його дії призведуть до спотворення процесу обробки інформації та до порушення порядку її маршрутизації, за своїм місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 та в інших орендованих квартирах за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , розмістив заздалегідь придбане комп`ютерне обладнання.
Після чого ОСОБА_4 умисно інсталював спеціальне програмне забезпечення типу «Oktell SipGsmGateway», «3G manager», «SipAssistent» та «gsmgate-v0.12__r4_CLIENT» у своє комп`ютерне обладнання та здійснив підключення до ПЕОМ спеціальних 3G-модемів, з вставленими в них SIM-картками рухомого (мобільного) оператора телекомунікацій ПрАТ «Київстар».
В подальшому, у період часу з 03.02.2016 року по 12.05.2016 року, ОСОБА_4 не будучи оператором телекомунікації, умисно, з корисливих мотивів, без згоди оператора телекомунікації - ПрАТ «Київстар», без відповідної ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформації (далі - НКРЗІ), в порушення вимог діючого законодавства України (ст.ст. 33, 42 Закону України «Про телекомунікації»№ 1280-IV від 18.11.2003, із змінами від 27.03.2014, п.п.1.3.-1.9., 5.7.-5.8. Ліцензійних умов здійснення діяльності у сфері телекомунікацій з. надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку: місцевого, міжміського, міжнародного, затверджених Рішенням Національної комісії з питань регулювання зв`язку України № 1789 від 10.12.2009, п.п.1.3., 2.1., 4.5., 4.8., 4.9. Положення про діяльність операторів міжміського, міжнародного зв`язку телефонної мережі загального користування України та їх взаємодію між собою, затвердженого Наказом Державного комітету зв`язку та інформатизації України № 19 від 14.02.2001, за допомогою програмного забезпечення «Oktell SipGsmGateway», «3G manager», «SipAssistent» та «gsmgate-vO. 12_r4_CLIENT», отримав можливість наряду з вітчизняними та закордонними офіційними операторами телекомунікацій приймати участь в єдиному несанкціонованого втручання в роботу телекомунікаційної мережі рухомого (мобільного) зв`язку ПрАТ «Київстар», спотворюючи оригінальні міжнародні номери абонентів, які визивають, тобто замість оригінальних міжнародних номерів презентувати національні номера абонентів мережі рухомого (мобільного) зв`язку оператора ПрАТ «Київстар», що потягло до спотворення інформації по визначенню вартості здійснюваних міжнародних трафіків голосової телефонії, а також порушуючи встановлений порядок маршрутизації вхідного міжнародного телефонного трафіку минаючи міжнародні центри комутації (далі - МЦК) офіційних ліцензованих операторів міжнародного телефонного зв`язку на території України, що підтверджується актами вимірювання параметрів телекомунікаційних мереж № 32-101/МЕ08 від 08.02.2016 року, № 32-178/МЕ08 від 09.03.2016 року, № 32-183/МЕ08 від 14.03.2016 року, № 32-184/МЕ08 від 14.03.2016 року, № 32-185/МЕ08 від 14.03.2016 року, № 32-303/МЕ08 від 25.04.2016 року, № 32-323/МЕ08 від 04.05.2016 року, № 32-324/МЕ08 від 04.05.2016 року, № 32-333/МЕ08 від 10.05.2016 року, № 32-344/МЕ08 від 16.05.2016 року та висновками комплексної судової комп`ютено-технічної експертизи, телекомунікаційної експертизи та судової експертизи у сфері інтелектуальної власності № 14324/14325/14326/14327/14328-14373 від 20.10.2017 року, № 14143/14144/14145/14146/14147-14255 від 12.12.2017 року та № 8027/8028/845/14130/14131-14142 від 02.01.2018 року.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 361 КК України, визнав та надав пояснення про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, аналогічні викладеним в обвинувальному акті. Цивільний позов ПрАТ «Київстар» на суму 12361,76 грн. визнав у повному обсязі. Просив звільнити його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки має на утриманні малолітню дитину.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та ухвалив провести розгляд справи у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.
Своїми умисними діями, які виразилися у несанкціонованому втручанні в роботу мереж електрозв`язку, що призвело до спотворення процесу обробки інформації та до порушення встановленого порядку її маршрутизації, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, має сім`ю, на його утриманні знаходиться малолітня дитина, враховує його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, та приходить до висновку, що покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 361 КК України, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Крім того, як встановлено судом, вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 не пов`язане з його посадою або зайняттям ним певною діяльністю, а тому суд вважає за можливе не призначати йому додаткове покарання у виді позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю, що відповідає п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Щодо заяви обвинуваченого про застосування до нього амністії суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання цим законом чинності включно.
Відповідно до п. «в» ст.1 Закон України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 має малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто дитину, якій на день набрання чинності цим Законом не виповнилося 18 років. ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 361 КК України, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», даний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості відповідно до ст.12 КК України.
Таким чином, на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року. Обвинувачений просив застосувати до нього амністію. Перешкод для застосування амністії та звільнення від відбування призначеного покарання з цих підстав судом не встановлено. За таких обставин, відповідно до ст. 86 КК України, на підставі п. «в» ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання. При цьому суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме, що амністія у подальшому, протягом наступних десяти років до нього не може бути застосована.
Цивільний ПрАТ «Укртелеком» про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у сумі 12361,76 грн. підлягає задоволенню.
Питання про долю речових доказів суд, з урахуванням думки прокурора, обвинуваченого та захисника, вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 10200,00 грн., без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Згідно ст.86 КК України та на підставі п. «в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПрАТ «Київстар» матеріальну шкоду у сумі 12361,76 грн.
Речові докази, зазначені у постанові про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 12.02.2018, а саме: вилучені предмети та документи під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_7 ; вилучені предмети і документи під час обшуку за адресою АДРЕСА_6 ; предмети та документи, вилучені під час обшуку за адресою АДРЕСА_3 ; предмети та документи, вилучені під час обшуку за адресою АДРЕСА_4 , які передані на зберігання до камери схову Дніпровського ВП згідно квитанції №625 від 12.02.2018, - повернути власнику ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1