УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2018 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні № 0000589 від 11.09.2017 за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України,-

У С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 , про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, та встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою, під виглядом укладення договору позики та іпотечного договору, шляхом обману та зловживання довірою заволоділи грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 32 500 Євро, а також вчинили дії спрямовані на заволодіння нерухомим майном останньої, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

У зв`язку з викладеним слідчий просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 із забороною розпорядження майном (проте без заборони використання майна) так як існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до подальшої передачі майна.

В судове засідання слідчий не з`явився, однак надав письмову заяву, згідно якої просив розглянути таке клопотання без його участі.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, заслухавши доводи слідчого,слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання, виходячи із наступного.

У провадженні СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000589 від 11.09.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Як убачається з матеріалів клопотання, згідно даних, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 11.09.2017, за заявою ОСОБА_5 внесені відомості до ЄРДР за ознаками ч.4 ст.190 КК України, з фабулою :«Не встановлені особи вчинили шахрайські дії відносно ОСОБА_5 , внаслідок чого останній завдано шкоду на суму 32 500 євро »

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В клопотанні слідчий наводить мету та підставу для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , а саме -з метою збереження майна, на яке спрямовано кримінальне правопорушення, вважаючи, що діями невстановлених осіб створюється реальна загроза незаконного заволодіння зазначеною квартирою та не накладення арешту може перешкодити встановленню істини внаслідок того,що таке майно може бути відчужене іншим особам.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Проте в підтвердження клопотання слідчим не надано такого обсягу вагомих доказів, що стосовно зазначеного нерухомого майна вчинено незаконне заволодіння майном шляхом шахрайства, що вказане в клопотанні нерухоме майно, на яке планується накладення арешту, є предметом злочинного посягання, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, як це визначено ст. 98 КПК України.

При цьому зі змісту даних, внесених до ЄРДР убачається, що досудове розслідування стосовно заволодіння шахрайським шляхом об`єктом нерухомості - квартирою АДРЕСА_1 не здійснюється, в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесені відомості про незаконне заволодіння грошовими коштами, тому вважати, що вказана квартира, зазначена в клопотанні, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, відсутні підстави.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на вказане майно, клопотання є передчасним і такий вид забезпечення на даній стаді досудового розслідування не відповідає критерію співрозмірності завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні № 0000589 від 11.09.2017 за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1