Справа № 520/6701/18
Провадження № 1-кп/520/868/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001257 від 12.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кандагар Афганістан, за національністю афганця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрований та проживавший за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В с т а н о в и в :

До Київського районного суду м.Одеси надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить суд призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України.

Також прокурор заявив суду клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор мотивує клопотання тим, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, може скоїти інше кримінальне правопорушення та може здійснити спробу переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.

Прокурор вважає, що існують ризики, передбачені ст.177ч.1 КПК України, які у теперішній час не зменшились та виправдовують подальше тримання під вартою ОСОБА_6 .

Захисник і обвинувачений вважають неможливим призначити справу до судового розгляду, заявили суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з тим, що обвинуваченому не зрозуміле висунуте йому обвинувачення, яке викладене українською мовою.

Мотивують клопотання тим, що обвинувачений є уродженцем Афганістану, тобто народився та виріс в Афганістані, навчався та отримав освіту в СРСР, вивчав російську мову, яку розуміє та проживаючи в Одесі перебував переважно у російськомовному середовищі, де розмовляли на російській мові. Українську мову він не вивчав і не розуміє, читати українською мовою не вміє. Просять суд повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків обвинувального акту, пов`язані з порушенням прав обвинуваченого на захист, забезпечити переклад обвинувального акту і матеріалів досудового розслідування на зрозумілу для обвинуваченого мову, якою є російська мова.

Потерпілий підтримує клопотання захисника і обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору та просить суд його задовольнити.

Обвинувачений та захисник заперечують проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заявили суду клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Мотивують клопотання тим, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання.

Прокурор вважає, що немає підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді домашнього арешту, просить відмовити у задоволенні клопотання захисника і обвинуваченого.

Дослідивши заявлене клопотання захисника і обвинуваченого та потерпілого про повернення обвинувального акту, вислухавши думки сторін по справі, перевіривши обвинувальний акт з додатками на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками не відповідають вимогам КПК України, так як досудове слідство допустило істотні порушення вимог чинного законодавства України, тому клопотання захисника і обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно припису ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, на підставі п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши пояснення обвинуваченого про те, що він є уродженцем Афганістану, афганцем за національністю, освіту отримав в СРСР, вивчав російську мову, яку знає та розуміє, тривалий час проживає на території України, однак в побуті і по роботі завжди спілкувався російською мовою, українську мову не знає і не розуміє, читати українською мовою не вміє, висунуте йому обвинувачення йому було б зрозуміло російською мовою, судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Відповідно до положень ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК України та інших законів України.

Крім того, однією із основних засад кримінального провадження, згідно до п.13 ч.1 ст.7 КПК України, є забезпечення права на захист. Значення цієї засади відображено у ч.2 ст.20 КПК України, яка передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Право підозрюваного, обвинуваченого на захист є конституційною гарантією, яка закріплена положеннями ст.ст. 59, 63 Конституції України, та є однією з основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Основного Закону.

Забезпечення права людини на захист від обвинувачення у вчиненні злочину закріплено у ст. 11 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року та у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року.

Відповідно до ст.29 КПК України особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, користуватися у разі необхідності послугами перекладача.
Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що зазначена гарантія щодо забезпечення права на перекладача розповсюджується на осіб, відносно яких є достатні підстави вважати, що вони не володіють чи недостатньо володіють державною мовою.
Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, компетентні органи повинні задовольнити клопотання обвинуваченого про переклад висунутих щодо нього обвинувачень та участь у справі перекладача, крім випадків, коли встановлено, що обвинувачений насправді достатньою мірою володіє національною мовою (Рішення «Брозічек проти Італії»).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 є уродженцем Афганістану, афганцем за національністю, тобто народився, виріс, проживав в Афганістані, що свідчить про те, що весь час перебував у тому мовному середовищі, де українська мова не є мовою спілкування.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт складений тільки українською мовою, яка не є для обвинуваченого його рідною мовою та не є мовою, якою обвинуваченому буде достатньо зрозуміло висунуте обвинувачення для забезпечення його права на захист від обвинувачення, чим органом досудового розслідування порушено право обвинуваченого на захист.
Наведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам положень ст.291 КПК України та допущені органом досудового розслідування та прокурором суттєві порушення норм кримінального процессуального законодавства України, оскільки досудовим слідством також було порушено право обвинуваченого на його захист.
Згідно до вимог чинного законодавства України судом в стадії підготовчого судового засідання встановлені істотні порушення вимог норм КПК України та кримінального законодавства України і тому на підставі ч.1 ст.412 КПК України суд приходить до висновку про те, що вказані, як встановлені судом, істотні порушення чинного законодавства України, без їх належного усунення досудовим слідством, будуть перешкоджати суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення по даній справі і у випадку при викладених обставинах, призначення справи до судового розгляду по суті будуть вже істотними порушеннями, яке може допустити вже суд.
Тому, суд вважає, що наведені порушені права обвинуваченого на стадії досудового розслідування повинні бути усунуті органом досудового розслідування, а не судом, оскільки чинним КПК України не передбачена така компетенція суду чи обов`язок суду, на стадії судового провадження вчиняти дії, які вчиняються досудовим слідством в стадії досудового розслідування, які входять в обов`язок посадових осіб при досудовому слідстві.
Суд вважає, що органу досудового розслідування необхідно усунути всі недоліки встановлені судом в порушенні чинного законодавства, тобто усунути недоліки, пов`язані з порушенням прав обвинуваченої особи на захист.
Суд, дослідивши подане клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дослідивши мотивацію прокурора, вислухавши думки учасників судового провадження, приходить до висновку про те, що клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтованим, тому таке клопотання підлягає задоволенню судом.

Згідно ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості покарання, яке загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у скоєнні тяжкого злочину проти життя особи відповідно до ст.12 КК України, суд приходить до висновку, що існує реальний ризик, що обвинувачений може здійснити спробу переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню.
Також, враховуючи, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики, які довів прокурор, суд приходить до висновку, що суспільний інтерес у триманні обвинуваченого під вартою переважає над особистими інтересами обвинуваченого, і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти передбаченим ст.177 КПК України ризикам, тому, продовжуючи відносно обвинуваченогозапобіжний захід у виді тримання під вартою, суд вважає, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд приходить до висновку, що необхідно обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.

За викладених підстав, суд приходить до висновку, що клопотання захисника і обвинуваченого про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту задоволенню не підлягає, оскільки не встановлені правові підстави для його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 18, 29, ст.42, 45, 46, 48, 109, 291, 314-317, 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001257 від 12.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України для усунення недоліків обвинувального акта - повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури № 1.

Зобов`язати прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 усунути недоліки зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

Захиснику ОСОБА_5 і обвинуваченому ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань №21 строком на 60 діб, тобто до 17.09.2018 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1