АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1015/18 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа №636/488/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 13 червня 2018 року про відмову в накладенні арешту та винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Чугуїв, вул. Давній Вал (Пролетарська), 44, з виходом на Дем`яна Бідного, біля №1 та заборонити використовувати та розпоряджатись будь-яким чином земельною ділянкою.
Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, потерпілого, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Приймаючи рішення про відмову в накладенні арешту на майно, суд першої інстанції мотивував рішення тим, що клопотання не відповідає вимогам ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, оскільки земельна ділянка, на яку слідчий пропонує накласти арешт не є речовим доказом по справі; не підпадає під спеціальну конфіскацію; до неї не може бути застосована конфіскація майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; вона не підпадає під відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення за цивільним позовом, оскільки такого позову не існує.
Проте, такий висновок слідчого судді не ґрунтується на матеріалах справи.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Серед всього іншого зазначено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути вказано підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Тобто, у клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.
Даних вимог закону слідчим поліції не дотримано.
Як вбачається з наданого клопотання про арешт майна, слідчим поліції Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 у клопотанні було зазначено як мету накладення арешту запобігання приховуванню, пошкодженню, псуванню, зникненню, втраті, знищенню, використовуванню, передачі нерухомого майна. Проте, слідчим не надано доказів визнання вказаного майна є речовим доказом по кримінальному провадженню, даних про власника майна.
Так, у клопотанні слідчого власником майна вказана гр. ОСОБА_10 (а.с.3). Під час розгляду клопотання слідчого поліції в районному суді участь в судовому засіданні приймала власник майна ОСОБА_11 (а.с. 27). Будь-які правовстановлюючі документи про власника на час звернення слідчого поліції з клопотанням про арешт майна до слідчого судді надані не були.
Зазначаючи в клопотанні про необхідність накладення арешту на земельну ділянку шляхом заборони її використання і розпорядження, слідчим поліції не враховано, що на даний час земельною ділянкою користується, зокрема, потерпілий ОСОБА_7 . Про вказані обставини він повідомив в засіданні апеляційного суду.
За таких обставин колегія суддів вважає, що зазначене клопотання слідчого про накладення арешту підлягає поверненню прокурору для приведення клопотання слідчого до відповідності з вимогами ст. 171 КПК України та усунення недоліків.
На підставі вказаного, судова колегія приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 13 червня 2018 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_8 частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392,404,405,407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Головуючий-

Судді-