Справа № 635/539/15-к
Провадження № 1-кп/635/236/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року с. Покотилівка.

Колегія суддів Харківський районного суду Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час досудового слідства ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою колегії суддів Харківського районного суду Харківської області від 10 травня 2018 року строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , продовжено на 60 днів до 08 липня 2018 року, включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , закінчується 08 липня 2018 року.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого на 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування клопотання про продовження строків тримання під вартою посилався на існування тих ризиків, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 заперечувала проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів та підтримала клопотання захисника.

Колегія суддів заслухавши думку учасників судового провадження, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відмовивши у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого виходячи з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_6 , кримінальних правопорушень, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про обрання запобіжного заходу, суд вважає наявними існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений в разі зміни запобіжного заходу може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не завершений, колегія суддів вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 199, 331 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27)», строком на шістдесят днів до 23 серпня 2018 року, включно.

Встановити строк дії ухвали до 23 серпня 2018 року.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_9 .

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_10