Справа № 554/3896/18
Дата документу 13.06.2018
Справа № 554/3896/18
Провадження №1кп/554/374/2018
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтава кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0000046 від 17.01.2018 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Грабарівка Пирятинського району Полтавської області, громадянки України, освіта середня спеціальна, заміжньої, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.149 КК України,-

у с т а н о в и в:

згідно з обвинувальним актом, у червні-липні 2016 року обвинувачена ОСОБА_5 познайомилася із ОСОБА_6 , із якою почала спілкуватись з метою її подальшої експлуатації. Спілкуючись із останньою по мобільному зв`язку, вони досягли домовленості про особисті зустрічі, під час яких та почала наполегливо вербувати потерпілу, використовуючи при цьому обізнаність про її особистий стан, тяжкі сімейні обставини, зі збігом яких та потребувала грошових коштів, а тому перебувала в уразливому стані, для запрошення надавати послуги сексуального характеру за матеріальну винагороду для експлуатації на території Туреччини. Під час розмови ОСОБА_6 повідомила про відсутність у неї закордонного паспорту, у зв`язку з чим вона на початку червня 2016 року надала тій грошові кошти у розмірі 1000 грн. для його оформлення, чим сприяла її виїзду за кордон з метою подальшої експлуатації зайняття проституцією, за що повинна була отримати винагороду.

Під час активного схиляння (вербування) потерпілої ОСОБА_6 до зайняття проституцією, тій було повідомлено про умови працевлаштування у Туреччині із заробітною платнею у розмірі 120 лір, що відповідає 60-70 доларам США за надання інтимних послуг одному клієнту, або за його бажанням за дві години таких же послуг у розмірі 240 лір. Крім того вона гарантувала ОСОБА_6 оплату авіаперельоту до Туреччини, проживання та матеріальну винагороду за надання послуг інтимного характеру.

Внаслідок збігу тяжких сімейних обставин ОСОБА_6 потребувала грошових коштів, тобто перебувала в уразливому стані, а тому погодилася на запрошення надавати послуги інтимного характеру за матеріальну винагороду.

Таким чином обвинувачена ОСОБА_5 здійснила вербування ОСОБА_6 з метою сексуальної експлуатації з використанням її уразливого стану.

24 травня 2018 року між прокурором відділу прокуратури Полтавської області радником юстиції ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 149 КК України та погодилась на призначене їй покарання у вигляді 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у поданій заяві надала згоду на укладення угоди, будь який претензій матеріального характеру до обвинуваченої не має.

Розглядаючи питання про затвердження даної угоди, суд виходить з такого:

відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачена визнала себе винуватою, віднесений до злочинів середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального та Кримінального Кодексів України, а також інтересам суспільства.

Виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження даної угоди.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

угоду від 24 травня 2018 року, укладену між прокурором відділу прокуратури Полтавської області радником юстиції ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , про визнання винуватості - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.149 КК України та призначити їй узгоджене покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі .

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного їй покарання з випробуванням на іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинувачену ОСОБА_5 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1