Справа №690/133/18
Провадження №1-кп/690/26/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 року Ватутінський міський суд Черкаської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань приміщення суду в м. Ватутіне кримінальне провадження №1-кп/690/26/18 (кримінальна справа №690/133/18), провадження під час досудового розслідування №0000402, внесене 14.04.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, із середньою спеціальною освітою за спеціальністю «сварщик кам`янщик», не одружений, тимчасово не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 10.04.2017 р. близько 22.00 год., перебуваючи в м. Ватутіне Черкаської області, з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, незаконно проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , де через розбите вікно проник до приміщення будинку, звідки таємно викрав двоконфорочну чавунну плиту пічного опалення вартістю 240 грн., після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, спричинивши потерпілій матеріальних збитків.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість в інкримінованому йому злочині і встановлені досудовим слідством фактичні обставини його вчинення, як вони пред`явлені в обвинуваченні, визнав повністю та беззаперечно. У показах додатково зазначив, що зайшов у домоволодіння ввечері через калітку, після чого розбив скло у вікні і зайшов до будинку. Там розібрав плиту, щоб витягнути чавунну двоканфорочну поверхню, яку наступного дня здав в пункті прийому металолому. На даний час щиро розкаюється у вчиненому, частково відшкодував потерпілій завдані збитки: вставив вікно, придбав схожу двоконфорочну поверхню, і займається облаштуванням пошкодженої плити.

Потерпіла, ОСОБА_5 , дала суду покази, що дізналась про крадіжку від сусідки, яка їй повідомила про вибите скло в будинку. Крім викраденої поверхні пропали й інші предмети побуту з будинку її матері. Від сусіда дізналась, що ОСОБА_4 йому повернув деяки предмети з її будинку, які вона впізнала, а тому одразу написала на нього заяву. На даний час обвинувачений їй вставив вікно, повернув схожу двоканфорочну поверхню, частково облаштував їй розібрану плиту, а тому просила суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Виходячи з аналізу та оцінки показань учасників судового провадження, суд вважає доведеним обвинувачення та правову кваліфікацію вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема в таємному умисному викраденні чужого майна, поєднаним з умисним незаконним проникненням до житла, відповідальність за яке передбачене ч.3 ст. 185 КК України.

Прокурор у судових дебатах при призначенні міри покарання просив застосувати обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі, та з урахуванням ст.75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Потерпіла у судових дебатах при призначенні міри покарання покладалась на розсуд суду.

Обвинувачений у судових дебатах та останньому слові свою вину у вчиненні умисного злочину визнав, просив не позбавляти його волі, бажав відшкодувати завдану потерпілій шкоди, в останньому слові зазначив, що більше вчиняти злочини не буде.

Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, проте негативна характеристика відсутня, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 , обставинами суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено ч.1 ст.66 КК України. Крім наведеного, суд вважає необхідним визнати додатковою пом`якшуючою обставиною відсутність будь-яких тяжких наслідків вчиненого злочину та добровільне усунення заподіяної шкоди потерпілій.

Обтяжуючі покарання обставини, визначені ст.67 КК України, судом не встановлені.

Окрім даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки через ці засади реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, особі, що вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і для попереджених нових злочинів (пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»). При цьому необхідно враховувати ступінь тяжкості, обставини цього злочину, його наслідки та дані про особу засудженого. Тобто, реалізація мети покарання пов`язана із вибором його виду та розміру…

Зокрема, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, критерії якого визначені ст. 12 КК України (невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі, особливо тяжкі), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Враховуючи особу обвинуваченого, доведеність його вини у вчиненому злочині, наявність пом`якшуючих обставин, думки потерпілої, суд прийшов до висновку, що мета покарання, передбачена ч.ч. 2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута виключно при призначенні міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 185, КК України, з урахуванням вимог ст.ст. 70-72, 81 КК України, яке відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для його виправлення та з метою запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи наведене, а також мету покарання виправлення та попередження нових злочинів, визначену ч.2 ст. 65 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах наближеної до мінімальної межі відповідальності за вчинений злочин, який буде сприяти виправленню протиправної поведінки обвинуваченого та попередженню вчинення ним нового злочину.

При цьому встановлено, що злочин, який він скоїв, є тяжким, проте враховуючи думку прокурора та потерпілої, особу обвинуваченого, який розкаявся у вчиненому, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання що належить вчинити із майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; а також, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст.124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати на проведення експертизи у справі.

Долю речових доказів визначити згідно вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався, відповідне клопотання прокурором не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо протягом однорічного іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ - гіпсовий зліпок зі слідом низу взуття в сейф-пакеті №3413370, вилучений в ході огляду місця події від 13.04.2017 р., який зберігається в камері зберігання речових доказів Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області - знищити.

Речовий доказ частину чавунної двохканфорочної плити, яка передана за розпискою на відповідальне зберігання потерпілій повернути ОСОБА_5 .

Речовий доказ - пару взуття в сейф-пакеті №3075333, яка зберігається в камері зберігання речових доказів Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків надати неможливо) витрати на проведення судово-трасологічної експертизи в сумі 618 грн. (шістсот вісімнадцять гривень) 18 коп.

Підстав для обрання засудженому ОСОБА_4 міри запобіжного заходу судом не встановлено.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1