Провадження № 1-кп/200/529/18
Справа № 200/9443/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001229, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-07.11.2012 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.304, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробування строком на 2 роки. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.06.2014 року іспитовий строк скасовано;

-08.10.2014 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 1 місяць. 28.09.2016 року Дзержинським районним судом м.Кривий Ріг на підставі ст.82 КК України замінено невідбуту частину покарання строком на 1 рік та 11 місяців у вигляді обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.390 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08.10.2014 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі. Згідно з ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривий Ріг від 28.09.2016 року, на підставі ст.82 КК України ОСОБА_4 замінено невідбуту частину строку покарання 1 рік та 11 місяців більш м`якою обмеження волі на той самий строк.

01.11.2016 року ОСОБА_6 на підставі вищевказаної ухвали суду прибув до Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», розташованої за адресою: м.Дніпро, вул.Бехтерева, 5, для відбування покарання у виді обмеження волі, де цього ж дня під розписку ознайомлений з межами адміністративної території вказаної установи, порядком відбування покарання у вигляді обмеження волі, обов`язками, встановленими Правилами внутрішнього розпорядку установи, та попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України у разі самовільного залишення місця обмеження волі.
10.05.2018 року приблизно о 16 годині 10 хвилині, ОСОБА_4 , який перебував на території об`єкта будівництва, розташованого за адресою: м.Дніпро,пр.Богдана Хмельницького, 29, раптово виник злочинний умисел, направлений на самовільне залишення місця обмеження волі. Після чого, у той же час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на самовільне залишення місця обмеження волі особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, діючи умисно, в порушення вимог п.3 Розділу 3 «Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань» та п.1 Розділу 29 «Особливості тримання засуджених у виправних центрах» Наказу № 2186/5 від 29.12.2014 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», зі змістом яких він ознайомлений особисто, з метою ухилення від призначеного судом покарання у виді обмеження волі, без відповідного дозволу адміністрації, самовільно покинув територію об`єкта будівництва, розташованого за адресою: м.Дніпро, пр.Богдана Хмельницького, буд. 29, чим вчинив самовільне (тобто без дозволу адміністрації) залишення межі місця відбування покарання для засуджених та зник у невідомому напрямку.
10.05.2018 року приблизно о 16:30 год. працівниками Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», під час повернення до Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», виявлено відсутність ОСОБА_4
10.05.2018 року приблизно о 22:00 год. співробітниками Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)», в ході проведення розшукових заходів поблизу будинку №118д по пр.Богдана Хмельницького у м. Дніпро, був виявлений та затриманий ОСОБА_4 .
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи попередженим під розписку про кримінальну відповідальність та порушуючи п.3 Розділу 3 «Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань» та п.1 Розділ 29 «Особливості тримання засуджених у виправних центрах», Наказу №2186/5 від 29.12.2014 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», та будучи особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, без належного дозволу адміністрації, самовільно залишив межі зазначеної установи, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 5. тобто місце обмеження волі.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у самовільному залишенні місця обмеження воля, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, кваліфіковані за ч.1 ст.390 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами обвинуваченого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що 10.05.2018 року десь о 16.00 год. він у складі групи осіб, які відбувають покарання, не пов`язане з позбавленням волі в Ігренському виправному центрі, прибули на об`єкт будівництва, розташованого за адресою: м.Дніпро, пр.Богдана Хмельницького, буд.29.

Перебуваючи там, вирішив самовільно покинути об`єкт будівництва, щоб піти до дружини за місцем мешкання: АДРЕСА_3 , з якою він напередодні посварився та помиритися з нею. При цьому, він цілком добре розумів, що порушує закон, оскільки відбуваючи покарання у виді обмеження волі на об`єкті будівництва за адресою: м.Дніпро, пр.Богдана Хмельницького, буд.29, самовільно залишив місце відбуття свого покарання, не повідомивши про це співробітників Ігренського виправного центру.

Прибувши за місцем мешкання дружини, за адресою: АДРЕСА_3 , вдома дружини не було, а тому він вирішим повернутися на об`єкта будівництва по пр.Богдана Хмельницького, буд.29 в м.Дніпро, оскільки вважав, що ніхто не виявить його відсутність, однак там вже нікого не було. Зрозумівши, що його обов`язково знайдуть та покарають за скоєне, він направився до ТЦ «Терра» по пр.Богдана Хмельницького, буд.118Д в м.Дніпро, де став розпивати алкогольні напої. Десь о 21.00-22.00 год. його затримали співробітники Ігренського виправного центру.

В скоєному щиросердно покаявся.
В ході досудового розслідування примусові заходи фізичного та психологічного примусу до нього не застосовувалися.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:

Протоколом №1 від 04.04.2017 року засідання комісії щодо встановлення меж Державної установи «Ігренський виправний центр (№133)» ( а.с.22).

Планом нагляду за засудженими на контрагентському об`єкті ТОВ «Стройінвест 2017» ( а.с.23).
Актом про можливість працевикористання засуджених Державної установи «Ігренський виправний центр №133» на контрагентському об`єкті ТОВ «Стройінвест 2017» ( а.с.24).
Договором на виконання робіт силами засудженим №Г-19 від 13.10.2017 року між Державною установою «Ігренський виправний центр №133» та ТОВ «Стройінвест 2017» з додатковим угодами, розцінкою та найменуванням робіт, узгодженням, наказом щодо організації нагляду за засудженими по контрагентському об`єкті ТОВ «Стройінвест 2017» та схемою (а.с.25-32).
Витягом з обов`язків молодшого інспектора нагляду і безпеки, який здійснює нагляд за засудженими на контрагентському об`єкті ТОВ «Стройінвест 2017» з характеристикою на даний об`єкт, порядком застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів ( а.с.33-35).

Під час судового розгляду, учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, вищезазначені докази, зібрані в ході досудового розслідування та фактичні обставини справи, встановлені в ході досудового слідства, не оспорюють, правильно розуміють зміст цих обставин, а також у суда немає сумнівів у добровільності такої їхньої позиції, у зв`язку із чим, інші докази відповідно до ст.349 КПК України в суді не досліджувались.

Таким чином, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_4 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у самовільному залишенні місця обмеження волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі, вірно кваліфіковані за ч.1 ст.390 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога не знаходиться, негативно характеризується за місцем відбуття покарання, його відношення до скоєного.
Щире каяття, сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому - судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_4 злочину, його обставини, а також те, що останній скоїв злочин в період відбуття призначеного судом покарання, тобто висновків для себе не зробив, а скоїв новий злочин, суд вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, визначеного санкцією ч.1 ст.390 КК України, що буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Остаточне покарання за сукупністю вироків суд визначає обвинуваченому в порядку ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08.10.2014 року.
Зважаючи на обставини скоєння злочину, особу обвинуваченого та визначений вид покарання, суд також приходить до висновку про необхідність обрання останньому до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, узявши його під варту у залі суду.

Керуючись ст. ст.349, 368, 370-371, 373- 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.390 КК України.

Призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України, з урахуванням ч.1 ст.72 КК України, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 08.10.2014 року й остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та 10 (десять) днів.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, узявши його під варту із зали суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту взяття його під варту, тобто з 27.06.2018 року.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1