Справа № 466/52/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/54/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого

ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2018 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, а саме на мобільну захисну споруду «Мобільне укриття «SHELD».

На ухвалу слідчого судді представник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2018 року про арешт майна скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити.

Крім того, адвокат ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2018 року про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16.08.2018 адвокат ОСОБА_8 зазначає, що проголошення ухвали слідчого судді відбулося за відсутності ОСОБА_7 та його представника, а копію ухвали він отримав лише 01 жовтня 2018 року рекомендованим листом №017.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт покликається на те, що ОСОБА_7 , громадянин Ісландії, є розробником мобільного укриття SHELD. Зазначає, що після повернення укриття SHELD з виставки у м. Львів, 01.11.2017, його було викрадено. Після приїзду потерпілого ОСОБА_7 з Ісландії в Україну, за наслідками проведення за його участю оперативних заходів, 16.08.20418 розшукуване мобільне укриття SHELD було знайдено, однак працівниками поліції не повернуто його володільцю ОСОБА_7 , який відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова, винесеної 18.01.2018 у справі № 466/52/18 є автором, розробником, а тому і власником мобільної захисної споруди (капсули). При цьому, слідчим суддею встановлено, що саме ОСОБА_7 заподіяно матеріальної та моральної шкоди при крадіжці мобільного укриття SHELD. Після доставлення мобільного укриття SHELD у м. Львів на територію арешт-майданчика за участю та за кошти потерпілого ОСОБА_7 , він надав у письмовій формі заявою від 16.08.2016 слідчому Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 згоду на огляд мобільного укриття SHELD.

Адвокат ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі не погоджується з висновком слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова в ухвалі про накладення арешту від 16.08.2018 про те, що настання негативних наслідків за результатами накладення арешту на мобільне укриття SHELD для інших осіб не передбачається, оскільки ОСОБА_7 , не маючи вільного доступу до мобільного укриття SHELD, не може перейти до наступного етапу роботи над ним його удосконалення та початку перемовин з керівництвом галузевих відомств та центральних органів державної влади України на предмет співпраці в частині масового виробництва таких захисних споруд.

Адвокат ОСОБА_8 звертає увагу, що розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на мобільне укриття SHELD відбулося без виклику ОСОБА_7 у судове засідання, при тому, що в матеріалах провадження містилися його контактні дані.

Зазначає, що за час простою та недогляду за мобільним укриттям SHELD та його комплектуючими частинами, деякі з них вже вийшли з ладу, зокрема акумуляторні батареї.

Стверджує, що через непрофесійність та халатність слідчого ОСОБА_9 затягується досудове розслідування у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим порушуються права ОСОБА_7 , як потерпілого та як власника майна.

Вважає, що мобільне укриття SHELD не є майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення позову чи можливої конфіскації майна. При цьому, стверджує, що слідчих дій чи судових експертиз з використанням мобільного укриття SHELD слідчим і прокурором не проведено і проведення таких не заплановано.

Заслухавши доповідь судді, думку представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до матеріалів судового провадження, ухвалу про накладення арешту на майно, а саме на мобільну захисну споруду «Мобільне укриття «SHELD» проголошено 16 серпня 2018 року за відсутності ОСОБА_7 та його представника. Як вбачається із супровідного листа № 02-05/95/2018 від 19.09.2018 копії ухвали на запит адвоката ОСОБА_8 від 14.09.2018 скеровано останньому поштою. При перевірці статусу відстеження відправлення за штрих-кодом «Укрпошти» на копії конверта, доданої до апеляційної скарги, встановлено, що копію ухвали ОСОБА_8 отримав за довіреністю 01.10.2018 о 19:33.

Отже, враховуючи дату отримання представником потерпілого адвокатом ОСОБА_8 копії ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2018 року про накладення арешту на майно та дату подання апеляційної скарги на вказану ухвалу, колегія суддів знаходить, що строк подачі скарги не є пропущеним, а тому звернення особи до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на оскарження не вимагається.

Як вбачається з наданих матеріалів судового провадження, 16 серпня 2018 року слідчий СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004613 від 03.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 03 листопада 2017 року до Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області надійшла письмова заява ОСОБА_12 , у якій останній просить прийняти міри до невідомих осіб, котрі 01.11.2017 з території ТОВ «Спецмонтаж», що на вул. Липинського, 54 у м. Львові, здійснили таємне викрадення мобільної захисної споруди «Мобільне укриття «SHELD», яке належало його сину ОСОБА_7 . Сума завданих збитків становить орієнтовно 600 000 гривень.

03.11.2017 відомості про вчинене кримінальне правопорушення, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004613 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

18 січня 2018 року Шевченківським районним судом м. Львова було винесено ухвалу, якою було зобов`язано слідчий відділ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області визнати ОСОБА_7 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

29 січня 2018 року ОСОБА_7 було визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Проведеними слідчо-пошуковими заходами 16.08.2018 року було встановлено, що мобільна захисна споруда «Мобільне укриття "SHELD" знаходиться на території ТОВ «Дрогобич-Еко-Ресурс», яке знаходиться на вул. Гайдамацькій, 25 у м. Дрогобич Львівської області.

16.08.2018 на підставі письмового дозволу ОСОБА_13 - охоронник ТОВ «Дрогобич-Еко-Буд», слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області в період часу з 06:15 год. по 07:35 год. було проведено огляд місця події, а саме території ТОВ «Дрогобич-Еко-Буд» де поблизу біля одного з приміщень (склад) було виявлено та в подальшому вилучено мобільну захисну споруду «Мобільне укриття «SHELD», яка на час огляду пофарбована у колір «хакі» (військовий камуфляж).

16.08.2018 винесено постанову про визнання мобільної захисної споруди «Мобільне укриття «SHELD» речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий у поданому клопотанні зазначив, що відповідно до матеріалів даного кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що мобільна захисна споруда «Мобільне укриття «SHELD» має суттєве значення для встановлення важливих обставин в ході досудового розслідування.

16 серпня 2018 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова клопотання задоволено.

Задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя зазначив, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, оскільки є достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 98 КПК України.

З таким рішенням слідчого судді погодитись неможливо з огляду на такі обставини.

При постановленні ухвали про арешт майна слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з ч. 2 ст. 173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Між тим у клопотанні слідчого не наведено жодних доказів того, що мобільна захисна споруда «Мобільне укриття «SHELD», перебуваючи на збереженні у його володільця потерпілого ОСОБА_7 , буде ним пошкоджена, знищена чи відчужена.

При прийнятті рішення слідчий суддя також не врахував вимоги ч.4 ст. 173 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя, суд зобов`язаний застосовувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Вказані обставини в їх сукупності свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження того, що мобільна захисна споруда «Мобільне укриття «SHELD» має суттєве значення для встановлення важливих обставин в ході досудового розслідування, а відтак, дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 серпня 2018 року про накладення арешту на майно, а саме на мобільну захисну споруду «Мобільне укриття «SHELD», скасувати.

У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 від 16 серпня 2018 року про накладення арешту на майно, а саме на мобільну захисну споруду «Мобільне укриття «SHELD», відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4