Справа № 199/6508/16-к
В И Р О К
іменем України
19 вересня 2018 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
Головуючий - суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Секретар судового засідання ОСОБА_4
За участі прокурора ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000367 та №0000398, за обвинуваченням:

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Таганрог, Ростовської області, Російської Федерації, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, одруженого, має одну малолітню дитину, раніше судимого:

-16 липня 1998 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 141, ч. 1 ст. 101, ст.ст. 42, 44 КК України (1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-24 листопада 2000 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК України (1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

-07 лютого 2006 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 263, ст.ст. 69, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

-27 травня 2009 року Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-02 червня 2010 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 27 жовтня 2015 року умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 5 місяців 6 днів;

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
01 лютого 2016 року близько 05:00 год. ОСОБА_13 , спільно з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), знаходились біля будинку № 61 по вул. Калиновій в м. Дніпро та побачив потерпілого ОСОБА_14 , який проходив повз них. В цей час у ОСОБА_13 , спільно з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_14 з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, на вчинення якого групою осіб ОСОБА_13 з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) вступили в попередню змову.Реалізуючи зазначений злочинний умисел, 01 лютого 2016 року близько 05:03 год., продовжуючи знаходитися біля будинку № 61 по вул. Калиновій, м. Дніпро, ОСОБА_13 діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні кримінального правопорушення підбіг до потерпілого ОСОБА_14 , штовхнувши того на землю, та з метою подавлення волі останнього до опору наніс не менше п`яти ударів по тулубу та голові потерпілого, спричинивши ОСОБА_14 фізичний біль, після чого з метою доведення свого злочинного наміру до кінця ОСОБА_13 , разом з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, відкрито викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_14 , а саме: мобільний телефон «Lenovo A358ST», вартістю 1419,80 гривень та грошові кошти в сумі 100 гривень. Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_13 разом з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_14 матеріальні збитки у загальному розмірі 1519,80 грн.
Продовжуючи свою злочину діяльність, 03 лютого 2016 року близько 20:45 год. ОСОБА_13 знаходився поблизу будинку № 2а по вул. Висоцького в м. Дніпро, де побачив потерпілу ОСОБА_15 , яка проходила повз нього. В цей момент у ОСОБА_13 , раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_15 . Реалізуючи зазначений злочинний умисел, 03 лютого 2016 року близько 20:55 год., продовжуючи знаходитись поблизу будинку № 2а по вул. Висоцького в м. Дніпро, ОСОБА_13 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілої, підбіг до ОСОБА_15 ззаду та шляхом ривка вихопив з руки останньої належну їй сумочку, в якій знаходилися ключі від квартири, банківські картки, парасолька та гаманець, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, з грошовими коштами, які містилися в гаманці, в сумі 50 гривень. Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_13 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_15 матеріальні збитки у розмірі 50 грн.
Також, ОСОБА_13 разом з невстановленою собою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) 19 лютого 2016 року близько 18:00 год. знаходились на зупинці трамваю, розташованій по вул. Богомаза, 202, зайшли до трамваю № 19 та побачили потерпілого ОСОБА_16 , який сидів в салоні трамваю на одному із сидінь. В цей момент у ОСОБА_13 та невстановленої особи (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_16 , на вчинення якого групою осіб ОСОБА_13 з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) вступили в попередню змову. Реалізуючи зазначений злочинний умисел, 19 лютого 2016 року близько 18:15 год., продовжуючи знаходитись в салоні трамваю № 19, який в цей момент рухався вздовж вул. Богомаза, більш точне місце встановити неможливо, ОСОБА_13 діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні кримінального правопорушення, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілого та оточуючих, підійшов до потерпілого та шляхом ривка вихопив з руки ОСОБА_16 належний останньому мобільний телефон марки «Lenovo S 820», вартістю 1147,40 грн. Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_13 разом з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_16 матеріальні збитки у розмірі 1147,40 грн.
Окрім цього, ОСОБА_13 спільно з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) 27 лютого 2016 року близько 20:30 год. знаходились біля залізничного полотна по вул. Гудкова в м. Дніпро, де побачили потерпілу ОСОБА_8 , яка проходила повз залізничне полотно за вказаною адресою. В цей час у ОСОБА_13 та невстановленої особи (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_8 , поєднане з насильством, яке не є безпечним для життя та здоров`я потерпілої, на вчинення якого групою осіб ОСОБА_13 з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) вступили в попередню змову. Реалізуючи зазначений злочинний умисел, 27 лютого 2016 року близько 20:40 год., продовжуючи знаходитися біля залізничного полотна розташованого по вул. Гудкова в м. Дніпро, більш точна адреса не встановлена, ОСОБА_13 діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, усвідомлюючи, що його дії є відкритими для потерпілої, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні кримінального правопорушення підбіг до ОСОБА_8 ззаду, схопив її за капюшон одягненої на ній куртки, потяг за нього та повалив потерпілу на землю. Після чого з метою подавлення її волі до спротиву розпилив вміст газового балончика в обличчя ОСОБА_8 , спричинивши їй фізичний біль. В цей час невстановлена особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) відповідно до відведеної їй у вчиненні даного кримінального правопорушення, стояла неподалік та спостерігала, щоб ніхто з оточуючих не завадив завершенню злочинного наміру до кінця. Після цього ОСОБА_13 , доводячи спільний злочинний умисел до кінця, вихопив з рук ОСОБА_8 належну їй сумку, котра не становить для потерпілої матеріальної цінності, в якій знаходився мобільний телефон «Nomi І 503 Jump», вартістю 1881,31 грн. Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_13 разом з невстановленою особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_8 матеріальні збитки у розмірі 1881,31 грн.

Після цього, ОСОБА_13 04 березня 2016 року близько 20:30 год. знаходився за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , разом зі своїм знайомим, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, з яким вступив в злочинну змову на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу. Того ж дня, тобто 04 березня 2016 року, приблизно о 21:00 год., ОСОБА_13 діючи за попередньою змовою групою осіб разом із співучасником злочину, матеріли відносно якого виділено в окреме провадження, реалізуючи умови свого єдиного злочинного наміру, прибули до електроопори АДРЕСА_3 , де зустріли раніше їм не знайому ОСОБА_9 , майно якої визначили як об`єкт свого злочинного посяганні. Після цього, діючи відповідно до відведеної їй ролі на реалізацію спільного злочинного умислу, умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_13 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, підійшла ззаду до ОСОБА_9 на відстань, з якої могла заподіяти їй тілесні ушкодження та обмежити її рух, схопила її своїм правим передпліччям за шию, поваливши при цьому останню назад на себе, і почала душити, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров`я потерпілої. В цей самий час, ОСОБА_13 , діючи відповідно до відведеної йому ролі на реалізацію спільного злочинного умислу, умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, стоячи лицем до потерпілої ОСОБА_9 почав вимагати від неї грошові кошти та золоті прикраси. При цьому ОСОБА_13 утримував в своїй правій руці предмет, схожий на ніж, застосуванням якого погрожував ОСОБА_9 , махаючи ним перед обличчям потерпілої. В свою чергу ОСОБА_9 почала здійснювати спроби захиститися та чинити опір ОСОБА_13 і особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, однак не змогла ефективно протидіяти посяганням зазначених осіб через фізичну перевагу останніх. Побачивши реакцію потерпілої ОСОБА_9 , з метою подавлення її волі по подальшого опору, ОСОБА_13 почав за допомогою предмету, схожого на ніж, погрожувати ОСОБА_9 фізичною розправою, заявивши, що відріже їй палець або зовсім вб`є. В цей момент потерпіла ОСОБА_9 , не маючи більше можливості чинити опір, терпіти біль, та побоюючись за своє життя і здоров`я, сама зняла з пальця своєї правої руки срібну каблучку з камінцями із цирконію, вагою приблизно 2,0 гр., вартістю 200 гривень, та з пальців своєї лівої руки ще дві срібних каблучки, вагою приблизно 4,4 гр., вартістю 400 гривень, та вагою 2,0 гр., вартістю 200 гривень, а також одну срібну сережку зі свого правого вуха, вагою приблизно 3,5 гр., вартістю 400 гривень, які віддала ОСОБА_13 . Після цього, ОСОБА_13 , продовжуючи доводити спільний злочинний умисел до кінця, почав обшукувати кишені пальто потерпілої ОСОБА_9 , а інший співучасник злочину, матеріали відносно якого виділено в окреме кримінального провадження, продовжував утримувати останню за шию, перешкоджаючи їй рухатись. Не виявивши в кишенях майна, яке б становило цінність, ОСОБА_13 разом із співучасником злочину, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, скориставшись тим, що воля потерпілої ОСОБА_9 подавлена, завершуючи реалізацію спільного злочинного умислу заволоділи двома пакунками потерпілої, в яких знаходились продукти харчування, які для останньої не становлять матеріальної цінності, належною ОСОБА_9 жіночою сумкою, яка не становить для потерпілої матеріальної цінності, в якій знаходився: мобільний телефон «Lenovo S 660», чорного кольору, вартістю 1370,14 грн., мобільний телефон «Soni Ericsson J300i», сріблястого кольору, вартістю 67,50 грн., грошові кошти в сумі 4000 грн. Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_13 разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_9 матеріальні збитки у загальному розмірі 6637,64 грн.

Також, ОСОБА_13 07 квітня 2016 року приблизно о 18:00 год. знаходився за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , в дворі зазначеного домоволодіння біля сараю з навісом разом з ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цей час між ОСОБА_13 і ОСОБА_17 на ґрунті таких, що раптово виникли, неприязних особистих відносин, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_13 наніс декілька ударів кулаком руки в обличчя ОСОБА_17 . В ході продовження конфлікту у ОСОБА_13 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_17 . Реалізовуючи зазначений злочинний умисел, ОСОБА_13 взяв у дворі мотузку та впритул підійшов до такого, що сидів на стільці, ОСОБА_17 , при цьому тримаючи мотузку в своїх руках. Далі ОСОБА_13 , бажаючи настання смерті ОСОБА_17 , накинув мотузку на шию останнього та зімкнувши кінці мотузки на шиї, почав нею здавлювати шию ОСОБА_17 , від чого останній став задихатись та помер на місці вчинення кримінального правопорушення від асфіксії внаслідок стискання шиї зашморгом. Коли ОСОБА_13 побачив, що ОСОБА_17 лежить без ознак життя, розуміючи обстановку, яка склалася, та реально усвідомлюючи свою відповідальність за настання смерті ОСОБА_17 , з метою приховання слідів злочину, викопав яму у вольєрі в дворі вищезазначеного домоволодіння АДРЕСА_2 , куди поклав труп ОСОБА_17 та закопав його.
Після цього, ОСОБА_13 15 травня 2016 року близько 18:25 год. знаходився на зупинці громадського транспорту, розташованій по вул. Калиновій, 81б, в м. Дніпро, де побачив потерпілу ОСОБА_18 , яка проходила повз нього. В цей момент у ОСОБА_13 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_18 . Реалізовуючи зазначений злочинний умисел, 15 травня 2016 року близько 18:30 год., продовжуючи знаходитись на зупинці громадського транспорту, розташованій по вул. Калиновій, 81б, в м. Дніпро, ОСОБА_13 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілої, підійшов до ОСОБА_18 та шляхом ривка зірвав з її шиї ланцюжок вагою 5 грам з металу жовтого кольору, вартістю 2984 грн. Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_13 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_18 матеріальні збитки у розмірі 2984 грн.

Продовжуючи свою злочину діяльність ОСОБА_13 05 червня 2016 року близько 23:30 год. знаходився поблизу будинку № 81 по пр. Слобожанському (на той час - ім. «Газети «Правда») в м. Дніпро, де побачив потерпілу ОСОБА_19 , яка проходила повз нього. В цей момент у ОСОБА_13 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_19 . Реалізуючи зазначений злочинний умисел, 05 червня 2016 року близько 23:35 год., продовжуючи знаходитись поблизу будинку № 81 розташованого по пр. Слобожанському (на той час - ім. «Газети «Правда») в м. Дніпро, ОСОБА_13 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілої, підійшов до ОСОБА_19 та шляхом ривка вихопив з руки останньої належну їй сумку, котра матеріальної цінності для потерпілої не становить, в якій знаходився мобільний телефон марки «НТС», вартістю 1281,80 грн., після чого зірвав з руки потерпілої браслет виготовлений з металу жовтого кольору вагою 3,27 гр., 585-ї проби, вартістю 1938,62 грн. Утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_13 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_19 матеріальні збитки у розмірі 3220,42 грн.

ОСОБА_13 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень за обставин, викладених вище, заперечив повністю, та заявив, що жодного з інкримінованих йому епізодів грабежів та розбійних нападів не вчиняв. Щодо вбивства ОСОБА_17 показав, що відносини між ним і ОСОБА_17 були добрі, братерські. Між ними ніколи не було конфліктів. На той час він проживав разом з ОСОБА_20 в будинку останньої за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_17 якийсь час жив з ними. 07 квітня 2016 року він зранку прокинувся від того, що ОСОБА_21 голосно сварила ОСОБА_22 за те, що той прийшов до них і з`їв якісь продукти. Під час сварки ОСОБА_21 навіть замахувалася на ОСОБА_22 . Той у відповідь також замахнувся на ОСОБА_21 . Щоб припинити конфлікт він вивів ОСОБА_22 на двір і поговорив з ним - пояснив останньому, що так робити не можна. На цьому конфлікт був вичерпаний. Потім до них прийшов ОСОБА_23 і вони всі сиділи у дворі, вживали алкогольні напої. Під час цього ОСОБА_21 знову почала на ОСОБА_22 кидатися і навіть взяла із будинку його пістолет та погрожувала ОСОБА_17 цим пістолетом. Він забрав у ОСОБА_24 пістолет і витягнув з нього обойму. Та продовжувала лякати ОСОБА_22 , пригадувала його попередні провинності. Потім ОСОБА_25 запропонував йому поїхати до «бариги» придбати наркотики. Він знав, що ОСОБА_21 до цього негативно ставиться, і відправив ОСОБА_25 першим, а сам вийшов пізніше, наздогнавши ОСОБА_26 на вулиці. Після цього вони разом поїхали на завод на вул. Моторній, 1, де виробляють кабель. На прохідній заводу ОСОБА_25 позичив гроші, після чого вони на таксі марки «Шевроле Авео» поїхали до Клочковського кладовища. ОСОБА_26 сам пішов за наркотиками і коли приніс їх, вони зробили собі ін`єкції. ОСОБА_26 стало погано, і він того привіз додому десь о 22:30 годині. Після цього він прийшов додому, але ОСОБА_27 не побачив. Вночі ОСОБА_24 покликала його на вулицю і показала під навісом тіло ОСОБА_22 . Наскільки він зрозумів із подальших розмов зі ОСОБА_21 , ОСОБА_22 вбила вона, а саме: отруїла. Зі слів ОСОБА_28 , вона накормила ОСОБА_17 однією повною чашкою обсягом близько 200 мл. з подрібненими пігулками від онкології а також половиною цієї ж частки цих же подрібнених пігулок змішаних з отрутою від шкідливих огородніх комах. Тіло ОСОБА_17 від закопав в ту ж ніч близько 3 години ночі, коли загасили ліхтарі міського освітлення. Для цього він лопатою, яку взяв в сараї, викопав в вольєрі їх домоволодіння яму, прив`язав до ніг ОСОБА_17 мотузки і за допомогою цих мотузок разом з ОСОБА_24 перетягнув труп до ями. На шиї ОСОБА_17 він мотузку не зав`язував він прив`язував мотузку, але нижче. ОСОБА_21 також, поки він копав яму, стояла біля паркану і дивилася, щоб ніхто не йшов. Дійсно, перед тим як в той день піти з ОСОБА_25 , він на прохання ОСОБА_21 надягнув на руки ОСОБА_22 спереду кайданки, щоб той заспокоївся це були звичайні дитячі кайданки. А коли він побачив труп ОСОБА_17 , ланцюжок на кайданках був розірваний. Труп ОСОБА_17 він сховав тому, що вони зі ОСОБА_21 були дуже близькі, він розумів, що це вона вбила ОСОБА_22 і хотів допомогти їй приховати докази злочину. Після цих подій він на початку травня 2016 року поїхав до своєї матері в с. Жовте, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, звідки повернувся в Дніпро тільки 16 червня 2016 року. Після повернення він був у своєї офіційної дружини, але ОСОБА_24 через численні СМС-повідомлення вмовила його повернутися. Коли він вже був у неї вдома, вона вночі запропонувала йому сходити за пивом, а коли вони повернулися, його вже чекали брати ОСОБА_29 і ОСОБА_30 , а також ОСОБА_31 . Останні його всю ніч катували і змушували зізнатися у вбивстві ОСОБА_17 , а також викопувати труп останнього. Лише під ранок його відпустили. На слідчому експерименті він показував, як здійснював вбивство ОСОБА_22 , однак він це робив виключно для того, щоб захистити ОСОБА_24 бо не хотів, щоб та сіла до в`язниці.

Попри повне заперечення своєї вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, та спростування їх фактичних обставин, винуватість ОСОБА_13 доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

За епізодом 01 лютого 2016 року щодо ОСОБА_14 :
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01 лютого 2016 року (т. 1 а.с. 137), ОСОБА_14 просить органи внутрішніх справи вжити заходи до невідомих йому осіб, які 01 лютого 2016 року за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, б. 61, біля під`їзду № 5, використовуючи насилля, не небезпечне для життя, заволоділи його речами.

Протоколом огляду місця події від 02 лютого 2016 року, встановлено що місцем скоєння злочину є ділянка місцевості розташована поблизу під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_4 (т. 1 а.с. 138).

Судом досліджено надану потерпілим фотокопію упаковки викраденого в нього мобільного телефону «Lenovo A358t» (т. 1 а.с. 144).
За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 1 а.с. 149-150), 30 червня 2016 року ОСОБА_14 впізнав за рисами обличчя та зачісці ОСОБА_13 як особу, яка 01 лютого 2017 року викрала у нього мобільний телефон.

Вартість майна, яке було предметом злочинних посягань, доведена висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/12.1/1760 від 07 вересня 2016 року (т. 2 а.с. 190-199), за яким ринкова вартість мобільного телефону марки «Lenovo» моделі «А358Т» могла складати 1419,80 грн.

За епізодом 03 лютого 2016 року щодо ОСОБА_15 :
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03 лютого 2016 року (т. 3 а.с. 20), ОСОБА_32 просить органи поліції вжити заходи до невідомого їй чоловіка, який 03 лютого 2016 року близько 20:45 год. за адресою: м. Дніпро, вул. Висоцького, біля будинку № 2-а, відкрито шляхом ривка заволодів її сумкою.

За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 3 а.с. 22-23), 06 липня 2016 року ОСОБА_32 впізнала ОСОБА_13 як особу, яка 03 лютого 2017 року заволоділа її майном.

Під час слідчого експерименту, згідно відповідного протоколу (т. 3 а.с. 25-26) 18 вересня 2016 року ОСОБА_32 показала місце та механізм заволодіння раніше невідомою їй особою її майном.

За протоколом проведення слідчого експерименту (т. 3 а.с. 51-52), 20 вересня 2016 року ОСОБА_13 показав місце та механізм заволодіння ним 03 лютого 2016 року близько 20:45 год. майном незнайомої йому дівчини по вул. Висоцького, біля будинку № 2а, а саме: жіночою сумкою, в якій знаходилися ключі, банківські картки, зонт, гаманець з 50 грн.

За епізодом 19 лютого 2016 року щодо ОСОБА_16 :
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 лютого 2016 року (т. 1 а.с. 161), ОСОБА_16 , просить органи поліції вжити заходи до невідомого, котрий 19 лютого 2016 року близько 18:00 год. по вул. Богомаза біля будинку 202 шляхом ривка з руки викрав його мобільний телефон марки «Lenovo S 820» та зник в дворах.
За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 1 а.с. 172-173), 06 липня 2016 року ОСОБА_16 впізнав за рисами обличчя та зачіскою ОСОБА_13 , як особу, яка 19 лютого 2016 року близько 18:00 год., знаходячись на трамвайній зупинці біля будинку № 202 по вул. Богомаза м. Дніпра шляхом ривка відкрито заволоділа належним йому телефоном.
У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 1 а.с. 177-178), 08 липня 2016 року свідок ОСОБА_33 впізнав за рисами обличчя та зачіскою ОСОБА_13 , як особу, яка в середині лютого 2016 року продала йому мобільний телефон «Lenovo S 820».

Вартість майна, яке було предметом злочинних посягань, доведена висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/12.1/1760 від 07 вересня 2016 року (т. 2 а.с. 190-199), за яким ринкова вартість мобільного телефону марки «Lenovo» моделі S820» могла складати 1147,40 грн.

За епізодом 27 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 :
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що обвинуваченого ОСОБА_13 до цих подій не знала, відносин з ним не мала. 27 лютого 2016 року вона їхала з роботи, сіла в маршрутку і їй одразу кинулись в очі двоє хлопців: один був в камуфляжній формі, а другий в чорній курточці. Вона близько 20:20-20:40 год. доїхала до своєї зупинки на вул. Комінтерна, вийшла та почала йти в бік свого будинку. Її район погано освітлюється і вона пішла короткою дорогою, там був невеликий спуск в районі вул. Гудкова поруч з залізничними шляхами, який веде до її вулиці. Коли вона почала по цій гірці спускатися, ззаду її хтось схопив за капюшон та опустив на землю. Цим же капюшоном їй прикрили обличчя і бризнули газовим балончиком. Спрей в очі не потрапив, а лише в район роту, при цьому їй був завданий фізичний біль. Вона почала кричати та кликати на допомогу. Один із нападників, в якому вона однозначно впізнає обвинуваченого ОСОБА_13 , тримав її на землі, щоб вона не встала, а другий вихопив сумку та стояв трохи позаду. Вона кричала і обвинувачений сказав: «Не кричи, а то заріжу». Вона відчувала, що до її шиї піднеслась рука, але був там ніж, чи ні, вона не бачила. Потім обвинувачений почав обшукувати кишені її куртки та штанів, перевірив її шию. Після цього нападники втекли, а вона пішла додому. Після повернення додому чоловік пробував дзвонити на її телефон, але той був вимкнений. В сумці у неї були мобільні телефони «Nomi І 503 Jump», «Соні Еріксон», документи, прикраси та близько 11 гривень. Обвинуваченого вона впізнала і на слідстві за фотографією.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27 лютого 2016 року (т. 1 а.с. 187), ОСОБА_8 повідомляє про те, що 27 лютого 2016 року близько 20:30 год. поруч з вул. Гудкова двоє невідомих з застосуванням фізичної сили та газового балончика відкрито заволоділи сумкою з документами, двома телефонами, гаманцем з грошима в сумі 11 грн.

За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 1 а.с. 194-195), 04 липня 2016 року ОСОБА_8 впізнала за рисами обличчя та зачіскою ОСОБА_13 як особу, яка 27 лютого 2016 року заволоділа належним їй майном.

У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 1 а.с. 197-198), ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_17 як особу, яка разом з ОСОБА_13 заволоділа її майном 27 лютого 2016 року.

Під час слідчого експерименту 12 вересня 2016 року ОСОБА_8 показала місце та механізм заволодіння раніше невідомими їй особами її майном (т. 1 а.с. 213-215).

Вартість майна, яке було предметом злочинних посягань, доведена висновком судово-товарознавчої експертизи № 11/12.1/70 від 15 березня 2018 року (т. 6 а.с. 183-186), за яким ринкова вартість станом на 27 лютого 2016 року такого, що був у вжитку (придбаний в жовтні 2015 року), але має якісні споживчі властивості (працездатний, без дефектів) мобільного телефону марки «Nomi» моделі «І503 Jump» з зарядним пристроєм та провідною гарнітурою могла складати 1881,31 грн.

За епізодом 04 березня 2016 року щодо ОСОБА_9 :
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 показала, що обвинуваченого ОСОБА_13 раніше не знала і ніяких відносин з ним не мала. 04 березня 2016 року після роботи вона приїхала на 24-й маршрутці на зупинку «Завод ім. Комінтерна», зайшла в магазин, купила продукти та близько 20:50 21:00 год. пішки попрямувала додому. По дорозі подзвонила сину, щоб той її зустрів, і йшла йому на зустріч. Приблизно на середині дороги неподалік від залізних шляхів поблизу будинку № 47а по вул. Яна Гуса у м. Дніпро вона звернула увагу на те, що якийсь чоловік її випередив ззаду і пішов наче якось праворуч. В цей момент її хтось стукнув по плечу і коли вона поверталася, її рукою схопили за шию. Потім підійшов перший чоловік, котрий її обігнав і в якому однозначно впізнає обвинуваченого ОСОБА_13 , та сказав, щоб вона не кричала, а якщо вона буде кричати, то він її заріже. Обвинувачений запитував, де гроші і скільки грошей. Вона намагалася прибрати руку, яка її душила і в цей момент випустила всі сумки та пакети, які в неї були в руках, оскільки у неї не було можливості дихати. Тоді обвинувачений приставив ніж до її обличчя і почав вимагати прикраси. Запитав, чи сама буде знімати. Вона почала сама знімати дві срібні каблучки з однієї руки та одну срібну і одну золоту каблучку на іншій руці. Срібні каблучки вона зняла і віддала нападнику, а золота каблучка не знімалася. ОСОБА_13 вимагав, щоб вона зняла цю каблучку, бо він їй відріже палець. Вона також зняла з вух сережки, одну сережку з яких віддала нападнику, а куди поділася інша, вона не знає. Потім обвинувачений почав вимагати у неї навушники, однак їх у неї не було. Вона вивернула все, що було в кишенях, там був якийсь дріб`язок на проїзд. Після цього її залишили. Вона пізніше встала, пішла в напрямку будинку і зустріла сина. Сказала, що її пограбували і вони викликали поліцію. Під час нападу вона реально вважала, що обвинувачений, який приставив до неї ніж, може його застосувати та нанести їй тілесне ушкодження. Вона боялася за своє життя. Ніж, який демонстрував їй ОСОБА_13 , вона добре роздивилася. Це був не складний ніж, скоріше за все кухонний, лезо довжиною близько 17 см, та близько 2,5 см в ширину. Нападники забрали у неї одну срібну каблучку зі смужкою із камінців фіанітів, одну каблучку-смужку мм 6 в ширину з декількома фіанітами, і срібну каблучку в формі квітки з камінцями фіанітами. Вагу, вказану в обвинувальному акті, підтверджує. Ще вони забрали сумку, в якій знаходився телефон «Леново» з карткою пам`яті, телефон «Соні Еріксон», гроші близько 3800 грн. та гаманець з грошима в сумі близько 200 грн.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04 березня 2016 року (т. 1 а.с. 217), ОСОБА_9 просить органи внутрішніх справи вжити заходи до невідомих осіб, які 04 березня 2018 року близько 20:52 год. відкрито заволоділи біля електроопори № 62 неподалік будинку № 47А по вул. Яна Гуса мобільним телефоном «Lenovo S 660», мобільним телефоном «Soni Ericsson J300i», срібною сережкою, грошовими коштами.

Протоколом огляду місця події від 04 березня 2016 року (т. 1 а.с. 219-220), встановлено що місцем скоєння злочину є ділянка місцевості, яка проходить по залізничному полотну з боку ж/д станції «Амур-Гавань» в напрямку вул. Ротної, поблизу будинку № 47а по вул. Я.Гуса в м. Дніпро.

За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 2 а.с. 1-2), 24 червня 2016 року свідок ОСОБА_34 впізнав за рисами обличчя та зачіскою ОСОБА_13 як особу, яка на початку березня 2016 року продала йому мобільний телефон «Lenovo S 660» та мобільний телефон «Soni Ericsson J300i».

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання (т. 2 а.с. 6-9), 23 червня 2016 року, ОСОБА_9 впізнала за зростом, обличчям та тілобудовою ОСОБА_13 , як особу, яка 04 березня 2016 року по вул. Яна Гуса в м. Дніпрі разом з іншою невідомою особою здійснила відносно неї розбійний напад, при цьому викрали її власне майно.

У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 2 а.с. 10-11), 24 квітня 2016 року ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_17 як особу, яка 04 березня 2016 року разом з ОСОБА_13 вчинила на неї розбійний напад.

Під час слідчого експерименту, за відповідним протоколом від 12 вересня 2016 року (т. 2 а.с. 21-23), ОСОБА_9 показала місце та механізм вчинення щодо неї розбійного нападу та заволодіння її двома мобільними телефонами, грошовими коштами та ювелірними прикрасами.

Вартість майна, яке було предметом злочинних посягань, доведена висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/12.1/1760 від 07 вересня 2016 року (т. 2 а.с. 190-199), за яким ринкова вартість мобільного телефону марки «Lenovo» моделі «S660» могла складати 1370,14 грн., а мобільного телефону марки «Sony Ericsson» моделі «J300i» - 67,50 грн.

За епізодом 15 травня 2016 року щодо ОСОБА_18 :
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15 травня 2016 року (т. 3 а.с. 32), ОСОБА_18 просить органи поліції вжити заходи до невідомої особи, яка 15 травня 2016 року близько 18:30 год. за адресою: вул. Калинова, 81Б, шляхом ривка заволоділа її ланцюжком з жовтого металу.

Протоколом огляду від 15 травня 2016 року (т. 3 а.с. 33), встановлено що місцем скоєння злочину є територія біля будинку № 81б по вул. Калиновій у м. Дніпро.

За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 3 а.с. 34), 05 липня 2017 року ОСОБА_18 за рисами обличчя та зачіскою впізнала ОСОБА_13 як особу, яка 15 травня 2016 року викрала у неї золотий ланцюг.

У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 3 а.с. 38-39), 09 вересня 2016 року свідок ОСОБА_35 за рисами обличчя, зачіскою, розрізом очей та за загальними рисами впізнав ОСОБА_13 , як особу, яка в середині травня на проспекті Воронцова за 2500 грн. продала йому золотий ланцюжок.

Під час слідчого експерименту, згідно відповідного протоколу (т. 3 а.с. 41-42), 18 вересня 2016 року ОСОБА_18 показала місце та механізм заволодіння її золотим ланцюжком вагою 5 грамів.

За протоколом від 20 вересня 2016 року (т. 3 а.с. 43-44), під час слідчого експерименту ОСОБА_13 показав місце та механізм заволодіння 15 травня 2018 року золотим ланцюжком раніше йому невідомої жінки, який він в той же день продав біля «Макдональдсу» незнайомому чоловіку за 2500 грн.

Вартість майна, яке було предметом злочинних посягань, доведена висновком товарознавчої експертизи № 15 від 10 вересня 2016 року (т. 3 а.с. 37), за яким ринкова вартість ланцюга з жовтого металу 585 проби вагою 5 грамів складає 2984,60 грн.

За епізодом 05 червня 2016 року щодо ОСОБА_19 :
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05 червня 2016 року (т. 2 а.с. 47), ОСОБА_19 просить органи поліції вжити заходи до невідомої особи, яка таємно, шляхом вільного доступу, 05 червня 2016 року близько 23:30 год. в районі будинку АДРЕСА_5 здійснила викрадення її індивідуального майна.

Протоколом огляду місця події від 06 червня 2016 року (т. 2 а.с. 52) встановлено, що місцем скоєння злочину є ділянка місцевості, розташована біля будинку № 81 по пр. Слобожанському у м. Дніпро.

За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 2 а.с. 56-57), 04 липня 2016 року ОСОБА_19 впізнала за типом, рисами обличчя та зачіскою ОСОБА_13 як особу, яка 05 червня 2016 року заволоділа належним їй майном.

Вартість майна, яке було предметом злочинних посягань, доведена висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/12.1/1760 від 07 вересня 2016 року (т. 2 а.с. 190-199), за яким ринкова вартість мобільного телефону марки «НТС» моделі «Sensation» могла складати 1281,80 грн. Ринкова вартість лому золота проби 585, вагою 3,27 гр., могла становити 1938,62 грн.

За епізодом вбивства ОСОБА_17 :
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що ОСОБА_36 є її сином, а обвинувачений доводиться їй племінником чоловіка. З обвинуваченим були нормальні відносини. Про обставини загибелі сина їй нічого не відомо, про сам факт смерті вона дізналася лише коли до неї приїхала поліція. У ОСОБА_22 було психічне захворювання, але яке саме, сказати не може. Останній раз вона бачила сина в кінці березня чи на початку квітня 2016 року, коли він приходив - забирав свої речі, казав їй, що поїде в інтернат. На ньому були одягнені камуфляжні штани, чоботи «берці», тепла камуфляжна куртка, светр. Коли вона після цього йому дзвонила, то телефон був вимкнений. Труп сина вона впізнала в морзі за зачіскою, зростом, тілобудовою, шрамом на нозі.

Свідок ОСОБА_24 показала що з ОСОБА_37 вона раніше, починаючи з жовтня 2015 року, проживала в «цивільному» шлюбі. Вони разом мешкали в її будинку за адресою: АДРЕСА_2 . На цей час ніяких відносин з обвинуваченим не підтримує. ОСОБА_38 знала, але ніяких відносин між ними не було. За невеликий проміжок часу до описаних подій ОСОБА_13 привів ОСОБА_17 до них і сказав, що той у них якийсь час поживе. У ОСОБА_13 з ОСОБА_17 були якісь спільні справи - вони кудись разом ходили, але які саме, вона сказати не може. 07 квітня 2016 року в другій половині дня після 15:00 год. ОСОБА_26 з ОСОБА_22 були вдома і розмовляли на вулиці під навісом біля сараю. Розмова була на підвищених тонах і вона вийшла та попросила, щоб вони розмовляли тихіше, і повернулася в будинок. Коли вона знову до них вийшла, ОСОБА_22 сидів на стільці. Сварився лише ОСОБА_26 , а ОСОБА_22 сидів спокійно. Крики трохи притихли. Коли вона вийшла на вулицю в інший раз, до них зайшов ОСОБА_23 . Вона з останнім привіталася, він трохи побув у них і пішов. Потім, коли вона знову вийшла на двір, ОСОБА_17 сидів в крові. Вона запитала, що тут відбувається. ОСОБА_13 сказав, що нічого і що у них тут чоловічі розборки. Коли вона в наступний раз вийшла на вулицю, ОСОБА_26 сидів навприсядки, а за його спиною лежав ОСОБА_22 . Вона бачила, що у ОСОБА_22 розбите обличчя. Їй стало страшно і вона повернулася в будинок. ОСОБА_26 зайшов за нею і що саме їй в той час казав, вона пригадати не може, оскільки у неї був стресовий стан, але вона зі слів ОСОБА_26 зрозуміла, що ОСОБА_22 мертвий. Додому мали повернутися її діти. Її колишній чоловік ОСОБА_29 телефоном повідомив, що ОСОБА_39 залишиться у нього, а ОСОБА_40 приїхав увечері. Вона з дитиною з будинку не виходила. ОСОБА_13 навіс під сараєм, де лежав труп ОСОБА_22 , завісив шторою, щоб не було видно, і попередив її, що якщо вона комусь скаже щось, то їй буде дуже погано, що він «задавить» її і дітей. Труп ОСОБА_17 після цього вона не бачила. Зранку вона побачила, що ОСОБА_26 щось робив в вольєрі, що знаходиться на території двору, наводив порядок. Бачила ґрунт поблизу вольєра і плити, які ОСОБА_13 складав поруч. ОСОБА_13 сказав їй, щоб ніяких запитань не ставила і чим менше вона буде знати, то краще буде спати і живіша буде. Через деякий час ОСОБА_13 поїхав до своєї матері. Про те, що сталося, вона десь через місяць розповіла колишньому чоловіку ОСОБА_29 , бо переживала за подальшу долю дітей. В середині червня 2016 року ОСОБА_13 повернувся та накинувся на неї з ножем і запитував, чи не розповіла вона комусь. Через три дні після повернення обвинуваченого, ОСОБА_29 , ОСОБА_41 і ОСОБА_31 , проводили з ОСОБА_42 «виховну» роботу. Вони прийшли в їх будинок, коли ОСОБА_13 був вдома, хотіли з ним побалакати, але почалася бійка. ОСОБА_26 змушували викопати труп ОСОБА_17 , але той пручався. ОСОБА_13 зізнавався їм в тому, що він зробив - казав, що він вбив ОСОБА_22 . Підтверджує, що у її доньки були дитячі металеві кайданки, які вона потім бачила на трупі ОСОБА_17 , коли його викопали.

Свідок ОСОБА_43 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_44 він знає як сусіда. ОСОБА_38 він декілька разів бачив, але з ним не спілкувався. На початку квітня 2016 року йому робили фасадні роботи і коли його не було, ОСОБА_26 прийшов до нього добре випивший та, погрожуючи пістолетом, забрав у майстрів гроші. Наступного дня десь о 16:30-17:00 год. він прийшов до ОСОБА_13 , який мешкав з ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_2 . Останній сидів біля сараю і вживав горілку. ОСОБА_22 сидів поруч на табуретці в кайданках через ногу. Він запитав у ОСОБА_26 , що це таке, а той відповів, що ОСОБА_22 себе погано веде, що це не його справи і він з цим розбереться. Він привітався і з ОСОБА_22 , але той мовчав і нічого не відповідав. Вони випили з ОСОБА_42 приблизно по 100 грамів горілки, обговорили попередній інцидент. ОСОБА_26 вибачився, сказав, що він був під «мухою», і що він йому все компенсує. Може сказати, що в день, коли він прийшов до ОСОБА_13 , було церковне свято «Благовіщення». Дякун ОСОБА_21 весь час була в будинку і щось готувала, з ними не сиділа, лише привіталася, а потім попрощалася з ним. В тому дворі він був близько години, після чого пішов додому. На той час, коли пішов додому, ОСОБА_22 так і залишався сидіти пристебнутим. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_17 він не бачив. Кайданки на останньому були не поліцейські, золотистого кольору. ОСОБА_26 він неодноразово бачив у стані алкогольного сп`яніння і стверджує, що в такому стані ОСОБА_13 , стає агресивним. ОСОБА_21 з пістолетом до них не виходила. В той день вони з ОСОБА_13 однозначно нікуди не їздили. Дійсно, вони з ОСОБА_42 їздили один раз разом за наркотиками, коли він брав гроші на прохідній кабельного засобу, але це було ще взимку, точну дату пригадати не може. Саме в той день він би за будь-яких умов не брав гроші в борг, щоб пригостити ОСОБА_13 , оскільки між ними був конфлікт через події напередодні.

Під час допиту в судовому в якості свідка ОСОБА_45 показав суду, що ОСОБА_13 знає з 2010 року, коли вони разом відбували покарання. Особистих відносин між ними не було. ОСОБА_38 декілька раз бачив, але ніяких відносин з ним також не мав. Знає, що ОСОБА_13 є братом ОСОБА_17 і привів останнього в будинок ОСОБА_24 його колишньої дружини. Деякий час ОСОБА_22 жив там, а потім якось при зустрічі ОСОБА_22 сказав, що після завтра їде в АТО. Він знав, що ОСОБА_22 трохи неадекватний, а тут він просто пропав через якийсь час. На поминальні дні після ОСОБА_46 він приїхав до батьків дружини на кладовище і зустрів там обвинуваченого, де між ними виник конфлікт, після якого він пішов з кладовища. Через 2 години прибігла ОСОБА_21 і попросили прибрати ОСОБА_26 , бо між ними також був конфлікт і той побив вікна в хаті. Коли всі розійшлися, вона йому розповіла про те, що ОСОБА_13 щось зробив з ОСОБА_17 . Коли вона розповіла йому де тіло ОСОБА_17 - у вольєрі, він ледь не посивів, бо там по двору ходить його дитина. На той час він запропонував ОСОБА_13 все нормально вирішити, але той відмовився і після цього десь на місяць зник, повернувшись на свято ОСОБА_47 . Він ще раз декілька разів намагався поговорити з ОСОБА_13 , щоб той якось вирішив цю проблему і не створював проблем ОСОБА_24 , яка з цим не могла жити, але той на контакт іти не хотів. Тоді він пішов додому, взяв свого брата ОСОБА_48 і товариша ОСОБА_49 . Вони побили ОСОБА_13 , зачинили його в тому вольєрі, де був закопаний труп, змушували викопати труп, але той відмовлявся. Коли вони катували ОСОБА_13 , той визнавав свою вину у смерті ОСОБА_17 , але подробиць не розповідав. Це все тривало цілу ніч. Перед тим він сказав, щоб ОСОБА_24 забрала дітей і пішла до куми, а син ОСОБА_24 . Данило розповів про те, що відбувається і кума не витримала та викликала поліцію. Поліція приїздила двічі, але вони переховували ОСОБА_13 . Врешті решт вони відпустили ОСОБА_13 і дали тому добу, щоб він вирішив цю проблему. Він сам поліцію раніше не повідомляв, бо він так само, як і ОСОБА_13 , є раніше судимим, і могли б подумати на нього.

Свідок ОСОБА_50 в суді підтвердив, що дійсно, коли він 18 червня 2016 року приїхав до свого брата ОСОБА_45 в гості, той сказав йому, що у ОСОБА_24 в дворі закопаний труп людини, яку вбив ОСОБА_13 . Він запропонував затримати останнього. Вони разом з товаришем брата, імені якого він не пам`ятає, ввечері прийшли за адресою: АДРЕСА_2 , де були всі ці події. Затримали там ОСОБА_13 , били останнього, змушували викопати труп, хотіли в той час, коли він буде викопувати труп, викликати поліцію, але ОСОБА_13 відмовлявся. Він лише зняв у вольєрі бетонні плити, але далі копати не хотів. ОСОБА_13 з приводу вбивства нічого не пояснював. Дійсно, коли вони катували ОСОБА_13 , приїздила поліція, але потім поїхала. Після цього вони залишили ОСОБА_13 в будинку і пішли.

В суді свідок ОСОБА_51 показав, що приблизно за рік до цього він йшов до товариша на вул. П.Ангеліної і зустрів ОСОБА_50 , з яким вони випили пива. Потім зустріли брата останнього ОСОБА_26 . ОСОБА_26 сказав: «Пішли, сходимо до ОСОБА_21 , бо в неї там якийсь новий кавалер». Коли вони прийшли до будинку ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_2 , там почалась бійка між ОСОБА_37 і ОСОБА_29 . Потім менший брат ОСОБА_50 почав бити ОСОБА_13 , закинув полотенце на шию останньому і сказав, що зараз задушить. ОСОБА_26 казав, щоб ОСОБА_26 когось викопував, кого останній закопав у вольєрі, і забирав його з собою. Це тривало протягом всієї ночі. ОСОБА_26 неодноразово втрачав свідомість, але його продовжували бити і після цього. ОСОБА_26 стверджував, що він цього не робив, а брати ОСОБА_52 настоювали на своєму. ОСОБА_26 били і в будинку, і на ганку, і в дворі, а потім у вольєрі. Спочатку він думав, що все це відбувається через ревнощі, а потім вже зрозумів, що через труп. Вранці все припинилося.

Під час додаткового допиту свідок ОСОБА_51 показав суду, що він пригадав дещо, а саме, як він спілкувався яз ОСОБА_53 . Десь в лютому-березні 2017 року він знімав у ОСОБА_25 кімнату і як на районі вони випивали і поспілкувалися на цю тему, той розповідав, що сталося. Він чув, що було застілля вдома у жінки ОСОБА_54 , після якого ОСОБА_13 з ОСОБА_55 поїхали на «Клочко». ОСОБА_43 наркоман і він там «наколовся», після чого йому стало погано і ОСОБА_13 того «відкачував» та відвіз додому. Вважає, що це саме той день, коли загинув ОСОБА_22 . А десь пів року назад ОСОБА_43 казав ОСОБА_56 , що його будуть смикати в суд, поліцію, і навіщо йому це потрібно. Черних сказав тому, щоб той сказав, що його там не було. Він був присутній при тому, як ОСОБА_29 не один раз підговорював ОСОБА_57 .

Судом досліджено рапорт інспектора патрульної поліції ОСОБА_58 від 19 червня 2016 року (т. 2 а.с. 68), який доповідає про те, що 19 червня 2016 року під час патрулювання АНД району у складі екіпажу 108 разом з інспектором патрульної поліції ОСОБА_59 було отримано виклик від оператора «102», що за адресою: вул. Щитова, 90, начебто на подвір`ї жінка закопала труп співмешканця. Заявник: ОСОБА_60 на зв`язок не вийшла. Приїхавши за даною адресою було виявлено жінку, яка є хазяйкою будинку. Нею виявилася ОСОБА_24 , 1980 року народження. Після пояснення ОСОБА_24 змісту виклику, остання надала дозвіл на огляд будинку та подвір`я. В ході перевірки подвір`я було виявлено собачій вольєр, на території якого було виявлено сліди від взуття. Перевіривши ґрунт, трохи вскопавши його, було виявлено кінцівку людини, а саме: праву стопу, яка стирчала з землі. На місце події було викликано СОГ.

Допитаний судом у якості свідка інспектор патрульної поліції ОСОБА_61 (попереднє прізвище ОСОБА_62 , т. 7 а.с. 75) показав суду, що під час несення служби на квадраті 108 разом з інспектором ОСОБА_59 вони отримали виклик вбивство на вул. Щитовій, номер будинку пригадати не може. В картці до виклику було зазначено що виклик анонімний і що заявник бачив, як вночі чоловік та жінка закопали тіло людини в собачому вольєрі. Вони прибули на місце і вирішили спочатку опитати сусідів, але з сусідів по цьому факту ніхто нічого не чув і не бачив. Після цього вони дзвонили заявнику, але телефон був вимкнений. Вони пішли до вказаного у виклику будинку. Їм відкрила жінка і сказала, що біля її будинку була бійка, але зараз всі порозбігалися. На їй прохання вона пустила їх оглянути територію двору. Поки напарник відволікав цю жінку, він пішов до вольєру в куті двора і подивився, який там ґрунт. Земля там була дуже тверда, видно що не копана. Після спілкування з жінкою вони їй прямо сказали, чого приїхали. Вона була шокована і пустила їх оглянути подвір`я та будинок. В будинку все було нормально, а в дворі свіжоскопаної землі не було. Як тільки вони хотіли від`їжджати, ще приходив чоловік з дітьми. Після того, як вони поїхали, приблизно через 10 хвилин зайшов такий самий виклик. Йому подзвонили з райвідділку поліції та сказали, щоб вони відпрацювали виклик нормально. Вони приїхали знову за тією ж адресою, зайшли до цієї жінки і сказали, що знову такий виклик. Напарник взяв лопату і почав копати в вольєрі, поки він спілкувався з жінкою. Напарник покликав його і коли він підійшов, то побачив людську ногу у невеликій ямі, яку викопав напарник. Після цього вони здійснювали охорону місця події і викликали слідчо-оперативну групу. Жінка їм нічого не сказала взагалі, лише що вона нічого не знає, нічого не бачила і нічого не чула.

Також судом у якості свідка було допитано інспектора патрульної поліції ОСОБА_63 , який показав, що в той момент він ніс службу на території АНД району в одному екіпажі з ОСОБА_64 . На лінію «102» надійшов виклик, який диспетчер передав їхньому екіпажу. В повідомленні було сказано про те, що на дворовій території викопаний труп невідомої особи. Прибувши за адресою вони погукали мешканців будинку. Вийшла жінка і вони їй пояснили, що їм потрібно оглянути дворову територію, на що вона погодилась. Оскільки в дворі не було вспушеного ґрунту і не видно було наслідків того, що хтось щось копав, вони попрямували на подальше патрулювання району, але хвилин через 10-15 надійшов аналогічний виклик за тією ж адресою. При першому візиті за цією адресою було помічено, що з правої сторони території за огорожею був встановлений вагончик для собаки, біля якого стояла лопата. Зайшовши вдруге до будинку та при спілкуванні з громадянкою яка там проживала, він поставив питання: «Де лопати, які стояли біля вольєру?», на що вона відповісти не змогла і намагалася вдати, що не було там ніяких лопат. Він знову повторив своє питання, після чого жінка принесла йому лопату яка там стояла. Він поставив питання, чи дійсно цей факт підтверджується, що у дворі закопана людина. Жінка від цього відхрестилась і сказала, що такого не було. З дозволу цієї жінки він почав копати верхній шар ґрунту в вольєрі, щоб впевнитись. Коли почав копати, відчув, що лопата занадто м`яко входить в ґрунт. Під час копання лопата уперлася в щось і коли він почав це обкопувати, то побачив предмет, схожий на людську ногу, вдягнуту у шкарпетку. Після цього вони з напарником викликали слідчо-оперативну групу. Жінка поводила себе нервово та наполягала на тому, що чоловіка, закопаного у дворі, вона не знає.

За протоколом огляду від 19 червня 2016 року (т. 2 а.с. 70-76), оглянуто житловий будинок АДРЕСА_2 . Під час огляду вилучено змиви з лутки дверного отвору з речовиною бурого кольору, пластиковий контейнер з речовиною бурого кольору, шорти з речовиною бурого кольору, фрагмент дерев`яної табуретки з речовиною бурого кольору.

Відповідно до протоколу огляду від 19 червня 2016 року (т. 2 а.с. 77-79), оглянуто територію подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 . Під час огляду вилучено волосся з сараю та дерев`яну палицю за житловим будинком біля колодязя.

У відповідності до протоколу огляду трупа від 19 червня 2016 року (т. 2 а.с. 80-82), за участі судово-медичного експерта оглянуто тіло чоловіка приблизно 25-30 років, який знаходився у ґрунті на глибині до 1 метру під кутом приблизно 45 градусів. На трупі одягнута футболка невизначеного кольору, джинси та шкарпетки. Одяг вологий, забруднений ґрунтом. На тілі наявні гнильні явища. На шиї трупа, вище щитовидного хряща, накладена замкнута петля з мотузки, шириною близько 1 см. На правому зап`ястку надягнуті металеві кайданки зі сріблястого металу.

За протоколом пред`явлення трупа для впізнання (т. 2 а.с. 110-11), 21 червня 2016 року, ОСОБА_6 у невідомому чоловіку, який був знайдений за адресою: АДРЕСА_2 , впізнала по обличчю, формі зубів, зросту та будові тіла свого сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом досліджено копію паспорту ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а.с. 108).

Відповідно до протоколу огляду від 21 червня 2016 року (т. 2 а.с. 112-114), в період часу з 11 год. 50 хв. по 12 год. 10 хв. в приміщенні Дніпропетровського ОКЗ «Бюро СМЕ» слідчим поліції оглянуто та вилучено речі, які були виявлені на трупі, знайденому по вул. Щитовій, б. 90 у м. Дніпро: зашморг, зав`язаний на вузол, довжиною 45 см, ремінь, майка, жилет, чоловічі шкарпетки, чоловічі труси, мотузка чорного кольору довжиною 1,6 м, тканина у виді простирадла розміром 2х1,6 м.

Постановою слідчого від 22 серпня 2016 року (т. 2 а.с. 186) зашморг зав`язаний на вузол, ремінь коричневого кольору, джинсові штани камуфляжного кольору, майку камуфляжного кольору, жилет камуфляжного забарвлення, труси чоловічі, шкарпетки чоловічі, мотузку чорного кольору з вузлом, яка була виявлена на шиї трупу, чотири фрагменти розпиляних металевих кайданок, мотузку синього кольору та тканину розміром 2х1,60 м з залишками землі, які були вилучені в ОКЗ «Бюро СМЕ» ім. Мечникова, визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження.

Під час слідчого експерименту, згідно відповідного протоколу (т. 2 а.с. 138-144), 21 червня 2016 року ОСОБА_24 на території домоволодіння АДРЕСА_2 вказала місце, де між ОСОБА_13 і ОСОБА_17 почався словесний конфлікт, а також вказала розташований на території домоволодіння вольєру, де ОСОБА_13 закопав труп ОСОБА_17 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_17 № 355/ЛЕ/92 від 16 липня 2016 року (т. 2 а.с. 166-167), оціненого в сукупності з актом судово-медичного дослідження № 355/Л від 16 липня 2016 року (т. 2 а.с. 162-164), при експертизі трупа виявлено смуги тиснення на шиї та зап`ясті під кайданами та мотузкою. Часткове скелетування трупа. Смуги тиснення на шиї та зап`ясті виникли внаслідок стискання шиї зашморгом а зап`ястя кайданами. Ділянки скелетування виникли внаслідок процесів гниття. Достовірно встановити прижиттєво або посмертно виникли ушкодження у вигляді смуг тиснення на шиї та зап`ясті не можливо через різко виражені гнильні зміни, тому встановити ступінь тяжкості не можливо. Слід зазначити, що у випадках прижиттєвого стискання шиї зашморгом наступають загрозливі для життя явища у вигляді асфіксії, що відносяться до тяжких ушкоджень. При судово-токсикологічному дослідженні м`яза з трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропілів, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аліловий спирти. Визначити причину смерті неможливо через вираженість гнильних змін, однак враховуючи наявність петлі та смуги тиснення на шиї з сплющенням сосочків дерми не можливо виключити настання смерті через асфіксію внаслідок стискання шиї зашморгом.

Під час слідчого експерименту, згідно відповідного протоколу (т. 2 а.с. 171), 16 серпня 2016 року ОСОБА_13 показав місце на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де 07 квітня 2016 року між ним та ОСОБА_17 , який сидів на стільці, стався конфлікт під час якого він накинув на шию ОСОБА_17 мотузку, декілька разів ударив ОСОБА_17 по тулубу, після чого зав`язав мотузку на вузол ззаду. Також показав, як він завісив дверний отвір місця, де знаходився труп ОСОБА_17 , покривалом, та місце, де він в вольєрі закопав тіло ОСОБА_17 .

Перебіг слідчого експерименту фіксувався на відеозапис.

Постановою слідчого від 16 серпня 2016 року (т. 2 а.с. 174), СD-диск із відеозаписом слідчого експерименту визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Відеозапис слідчого експерименту переглянуто в судовому засіданні та встановлено відповідність зафільмованих на ньому фактичних обставин тим, які були зафіксовані у відповідному протоколі.

За висновком судово-медичної експертизи № 355/ЛЕ/126д від 25 серпня 2016 року (т. 2 а.с. 169-170), під час дослідження трупа на шиї виявлена мотузка, яка на задній поверхні зав`язана на вузол. Після знімання мотузки на шиї трупа виявлена смуга тиснення, тобто дані факти підтверджують покази підозрюваного вказані під час проведення слідчого експерименту. Слід зазначити, що в даному випадку визначити причину смерті неможливо через різко виражені гнильні зміни, однак враховуючи дані слідчого експерименту, наявність петлі та смуги тиснення на шиї з сплющенням сосочків дерми не можливо виключити настання смерті через асфіксію внаслідок стискання шиї зашморгом.
Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_17 № 355/ЛЕ/8дод від 20 квітня 2017 року (т. 4 а.с. 215-216), при судово-токсикологічному дослідженні нирки, печінки, тонкого кишковика із трупа не виявлені: дихлофос, хлорофос, фосфамід, актара, конфідор, маспілан, синтетичні піретроїди; похідні барбітурові кислоти, фенотіазіну, 1,4-бенздіазепіну, піразолону, саліцилової кислоти; морфін, кодеїн. Ефедрин, трамадол, димедрол, амітриптилін, клозапін. При судово-медичному рентгено-флуоресцентному дослідженні волосся та печінки від трупа виявлено вміст кремнію, фосфору, сірки, заліза, які являються фізіологічними елементами людини. Важкі метали (свинець, миш`як, ртуть, кадмій, талій та інші) відсутні. Причина смерті не встановлена із-за виражених гнильних змін шкіряних покровів та внутрішніх органів.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_65 підтвердив здійснені ним вищенаведені висновки судово-медичної експертизи від 25 серпня 2016 року та від 20 квітня 2017 року. Пояснив при токсикологічному досліджені йому було надано перелік речовин якими міг бути отруєний ОСОБА_17 і такі речовини не були виявлені. Проводилось судово-токсикологічне дослідження та рентгено-флюорисцентне дослідження тканин печінки та волосся загиблого. При флюорисцентному дослідженні було виявлено елементи людини, а саме: кремінь, фосфор, сірка, залізо, і їх концентрація не дозволяє судити про їхній надмірний вміст, а шкідникові елементи відсутні. Підтверджує, що не виключає настання смерті ОСОБА_17 через асфіксію. Також пояснив, що він був присутнім під час слідчого експерименту за участі ОСОБА_13 і обвинувачений сам показував, як він здійснив удушення мотузкою загиблого, зав`язуючи вузол.

У відповідності до висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 122 від 29 червня 2017 року (т. 5 а.с. 99-113), як видно з протоколу допиту та протоколу проведення слідчого експерименту, підозрюваний пояснив наступне: «накинув мотузку на шию ОСОБА_17 та звівши кінці мотузки до купи, зав`язав мотузку на вузол, стиснув на шиї ОСОБА_17 мотузку та почав її затягувати, після чого побачив, що ОСОБА_27 перестав виказувати ознаки життя, перестав дихати та рухатись».
Враховуючи, що при подібній дії, яка відмічена в вищезазначених протоколах, а саме при стисненні шиї петлею, а в даному випадку, була виявлена в області шиї мотузка, яка щільно обвивала шию, під якою виявлена одна циркулярна, замкнута, горизонтально розташована (вище щитоподібного хряща), смуга тиснення, шириною 0,8-1 см, з валикоподібними краями, запала, по відношенню до оточуючих шкіри (странгуляційна смуга), розвивається гостре порушення життєво важливих систем організму, які пов`язані з недостатністю надходження кисню до органів і тканин та накопичуванням вуглекислого газу внаслідок порушення функції зовнішнього дихання, газообміну між організмом та зовнішнім середовищем.
В результаті вищезазначеного розвивається механічна асфіксія (гіпоксія), яка супроводжується розладом легеневого дихання, порушенням кровообігу та функції центральної нервової системи. Це виникає тому, що при затягуванні петлі на шиї здавлюються м`язи шиї, шийні вени, артерії та трахея, просвіток яких закривається, одночасно здавлюються і стволи нервів. Приток крові до головного мозку та відтік її, різко порушуються, розвивається гіпоксія (асфіксія). На протязі декількох хвилин (від 4 до 5 хвилин) асфіктичний (гіпоксичний) стан неминуче закінчується смертю.
На підставі вищезазначеного комісійна експертиза прийшла до висновку що смерть ОСОБА_17 , настала від механічної асфіксії, яка розвинулась в результаті стиснення органів шиї петлею, що підтверджується механізмом, розкритим при проведенні судово-медичної експертизи та ОСОБА_13 при його допиті та при проведенні з ним слідчого експерименту.
Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_66 підтвердила зазначений висновок в повному обсязі. Звертає увагу на те, що не дивлячись на те що були виражені гнилісні зміни м`яких тканин шиї, навіть на фоні цих змін на шиї трупа була виявлена полоса тиску борозна, котра була розташована горизонтально, що характерно для удушення шиї зашморгом. Навіть були ділянки западання та возвишення, валікообразні краї, що каже про те що було місце здавлення. Далі, навіть при гістологічному дослідженні, так як був відсутній епідерміс, який вказує на здавлення, було встановлено, що було присутнє здавлення шиї. Комісія експертів встановила, механізм який вказаний в протоколі слідчого експерименту, відповідає механізму, в результаті якого настає смерть. Якби на шиї у померлого не затягували мотузку, то цієї полоси тиснення не було б, вона сама не утворюється.

Надаючи оцінку дослідженим доказам, суд керується вимогами ст. 94 КПК України, за якими суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд враховує, що досліджені судом висновки судово-медичної експертизи № 355/ЛЕ/92 від 16 липня 2016 року та додаткової судово-медичної експертизи № 355/ЛЕ/126д від 25 серпня 2016 року в частині визначення причини смерті ОСОБА_17 суперечить висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 122 від 29 червня 2017 року.

Усуваючи розбіжності, суд виходить з того, що висновки первинної та додаткової судово-медичної експертизи в частині визначення причини смерті ОСОБА_17 носять характер припущення, яке не містить належного обґрунтування, як в самих висновках, так і за поясненнями допитаного в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_67 . В той же час, висновок повторної комісійної судово-медичної експертизи є належним чином обґрунтованим і судово-медичний експерт ОСОБА_66 під час допиту в судовому засіданні підтвердила здійснені висновки.

Заперечення сторони захисту щодо вказаного висновку є їх власною довільною оцінкою, яка не містить ґрунтовних зауважень до висновку, за яких його можна було б поставити під сумнів, і за таких обставин відповідні заперечення сторони захисту судом відхиляються.

На підставі викладеного, суд надає перевагу висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 122 від 29 червня 2017 року та відхиляє в цій частині висновки судово-медичної експертизи № 355/ЛЕ/92 від 16 липня 2016 року та додаткової судово-медичної експертизи № 355/ЛЕ/126д від 25 серпня 2016 року.

Також, прокурором було надано протокол проведення слідчого експерименту (т. 2 а.с. 216-224), за яким ОСОБА_13 13 вересня 2016 року показав місце та механізм заволодіння майном ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 і ОСОБА_68 .

На час проведення вказаної слідчої дії ОСОБА_69 мав статус підозрюваного у об`єднаному кримінальному провадженні і підозрювався у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, а також особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, отже проведення слідчих дій з ним у межах такого кримінального провадження згідно вимог ч. 1 ст. 52 КПК України мало здійснюватися за обов`язкової участі захисника.

З протоколу слідчого експерименту вбачається, що зазначена слідча дія проводилася без участі захисника.

За ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння … порушення права особи на захист.

На підставі викладеного, протокол слідчого експерименту від 13 вересня 2016 року з додатками (т. 2 а.с. 216-224) на підставі ч. 2 ст. 86, ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 87, ч. 1 ст. 89 КПК України визнається судом недопустимим доказом як такий, що отриманий з порушенням права обвинуваченого на захист, і усувається судом із кримінального провадження.

У якості речових доказів прокурором були надані речові докази, визнані такими постановою слідчого від 22 серпня 2016 року (т. 2 а.с. 186), а саме: фрагмент мотузки з вузлом, ремінь, штани, майка, труси чоловічі, шкарпетки чоловічі, два фрагменти металевих кайданок.

При дослідженні цих доказів в судовому засіданні було встановлено, що через недотримання умов зберігання, пакування вказаних речових доказів пошкоджене, бирки відсутні і ідентифікувати їх не можливо.

З огляду на викладене, такі докази судом відхиляються та усуваються із кримінального провадження.

При цьому, посилання сторони захисту на те, що зазначені обставини є підставою для визнання недійними доказами висновків експертиз № 355/Л від 16 липня 2016 року, № 355/ЛЕ/92 від 16 липня 2016 року, № 355/ЛЕ/126д від 20 квітня 2017 року, № 355/ЛЕ/8 від 25 серпня 2016 року та № 122 від 25 травня 2017 року, судом відхиляється, оскільки:

- під час судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_17 (акт № 355/Л від 16 липня 2016 року) та подальшій судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_17 (висновок № 355/ЛЕ/92 від 16 липня 2016 року), буди описані та сфотографовані виявлені при експертизі трупа смуги тиснення на шиї та зап`ясті під кайданками та мотузкою, які виникли внаслідок стискання шиї зашморгом а зап`ястя кайданками. При цьому, сам зашморг та кайданки предметами експертного дослідження не були;

- під час судово-медичних експертних досліджень за висновками № 355/ЛЕ/92 від 16 липня 2016 року та № 122 від 25 травня 2017 року, кайданки та зашморг не досліджувалися, експертне дослідження проводилося за матеріалами справи;

- під час експертного дослідження за висновком № 355/ЛЕ/8дод від 20 квітня 2017 року взагалі досліджувалися тканини трупа ОСОБА_17 .

Фактична фізична втрата через неможливість ідентифікації на час судового розгляду мотузки з шиї трупа ОСОБА_17 та кайданок з його руки не спростовує винуватості ОСОБА_13 у вчинення вбивства останнього, оскільки вони були належним чином описані та зафіксовані у протоколі огляду трупа та під час первинної судово-медичної експертизи трупа.

При цьому, ремінь, штани, майка, труси чоловічі і шкарпетки чоловічі взагалі не були предметом жодного експертного дослідження та їх втрата жодним чином не впливає на судовий розгляд.

Суд враховує, що за повідомленнями про злочин, власноручно написаними ОСОБА_13 , останній заявив про:

- вчинення грабежу в кінці лютого 2016 року в районі «Старого мосту» м. Дніпро (т. 1 а.с. 202);

- вчинення грабежу 05 червня 2016 року біля будинку № 81 по пр. Правди в м. Дніпро (т. 1 а.с. 53).

Суд не вбачає за можливе використання таких повідомлень в якості доказів винуватості ОСОБА_13 , оскільки вони складалися до роз`яснення останньому його прав, коли він міг не повністю усвідомлювати їхню значущість, що є складовою права на захист. А оскільки під час судового розгляду ОСОБА_13 відмовився від викладених в них фактичних обставин, підстав стверджувати про їх добровільність немає.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що до обсягу дослідження доказів у кримінальному провадженні судом було включено допит свідків обвинувачення ОСОБА_70 , ОСОБА_71 і ОСОБА_72 . Останні через неявку до суду неодноразово піддавалися приводу, однак за наданими відомостями останні за наявними у суду адресами фактично не мешкають. У зв`язку з цим, 15 червня 2017 року органу досудового розслідування було надане доручення на встановлення місця (проживання) свідків (т. 5 а.с. 47). На виконання доручення суду були надані інші адреси свідків, за якими останні також викликалися і неодноразово піддавалися приводу. Однак, за отриманими додатково відомостями (т. 5 а.с. 87), і за цими адресами свідки також не мешкають. У зв`язку з цим судом були вичерпані можливості для допиту вказаних свідків.

Також, стороною захисту до допиту у якості свідка захисту було заявлено ОСОБА_73 . При цьому, за приписами ч. 2 ст. 327 КПК України, прибуття в суд свідка забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Протягом судового розгляду стороною захисту не забезпечено прибуття до суду свідка з відповідними анкетними даними, особу якого секретар судового засідання міг би перевірити в порядку ч. 2 ст. 342 КПК України.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_13 до вчинення інкримінованих йому грабежів та розбійних нападів, суд враховує, що за клопотанням сторони захисту у якості свідків були допитані ОСОБА_74 та мешканці с. Жовте, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, ОСОБА_75 і ОСОБА_76 , які мали підтвердити алібі обвинуваченого на час інкримінованих йому злочинів щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_19 .

Так, свідок ОСОБА_74 показала суду, що ОСОБА_13 знає як сина подруги. Взимку в кінці грудня 2015 року вона поїхала в гості до матері обвинуваченого в село Жовте і була там до червня місяця 2016 року. В цей час там перебував і ОСОБА_13 . Він приїхав туди десь 18-19 травня 2016 року і коли вона поїхала звідти 18 червня 2016 року, то він ще був там. Він постійно був в полі її зору, нікуди не відлучався, ходив на риболовлю.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_75 показав, що ОСОБА_13 їй знайомий, вона є сусідкою його матері, але ніяких відносин з ним він не має. На початку травня 2016 року ОСОБА_13 приїхав в їх село до матері і був там до червня 2016 року. Особисто з ОСОБА_42 в цей час вона не спілкувалася, але бачила його через паркан, коли він ходив по двору. Коли вона прийшла до його матері з саджанцями помідорами, то вони разом з ним саджали ці помідори. ОСОБА_26 десь в кінці червня 2016 року поїхав від матері до своєї коханої.

Свідок ОСОБА_76 під час допиту в суді показав, що ОСОБА_13 він знає, але ніяких відносин з ним не підтримує. Він також є сусідом його матері. Обвинувачений приїхав до матері в травні 2016 року - він ловив рибу, рубав дрова. Зранку і увечері ходив на риболовлю. Коли саме той поїхав від матері, сказати не може, але це було після травня. В червні на свято «Петра і ОСОБА_77 » ОСОБА_13 ще був в селі. Обвинувачений з матір`ю запрошували його на свято.

Надаючи оцінку показам зазначений свідків, суд враховує, що покази зазначених свідків повністю узгоджуються в тому, що в травні 2016 року ОСОБА_13 приїхав до своєї матері в с. Жовте, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, і після цього, як мінімум до кінця травня 2016 року був там. Наведена обставина повністю узгоджується з показами свідка ОСОБА_24 і суд не вбачає підстав ставити її під сумнів.

Однак, свідок ОСОБА_74 стверджує, що ОСОБА_13 приїхав до матері десь 18-19 травня 2016 року і станом на 18 червня 2016 року ОСОБА_13 ще був в селі Жовте.

Разом з тим, сам ОСОБА_13 стверджує, що повернувся від матері в м. Дніпро 16 червня 2016 року.

Свідок ОСОБА_76 стверджує, що бачив ОСОБА_13 в травні 2016 року і посилається на те, що на «День апостолів ОСОБА_78 і ОСОБА_77 » останній був ще в селі у матері, однак зазначене православне свято святкується 12 липня, а в цей час обвинувачений вже утримувався під вартою.
Свідок ОСОБА_75 також зазначає, що не може точно сказати, коли саме ОСОБА_13 в травні 2016 року приїхав до матері та в червні 2016 року поїхав від матері.
Таким чином, покази зазначених свідків не спростовують можливість вчинення ОСОБА_13 злочинів 15 травня 2016 року щодо ОСОБА_18 і 05 червня 2016 року щодо ОСОБА_19 .
Заперечення ОСОБА_13 вчинення зазначених злочинів суд розцінює як усталену модель захисту від пред`явленого обвинувачення, форму реалізації права на захист, яка ґрунтується на бажанні уникнути кримінальної відповідальності і покарання за вчинені злочини.
Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_13 до вбивства ОСОБА_17 , суд виходить з того, що позиція захисту в цій частині зводиться до того, що ОСОБА_17 вбила ОСОБА_24 , а ОСОБА_13 лише допоміг закопати труп.
Покази ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_24 отруїла ОСОБА_17 , а саме: накормила однією повною чашкою обсягом близько 200 мл. з подрібненими пігулками від онкології а також половиною цієї ж частки цих же подрібнених пігулок змішаних з отрутою від шкідливих огородніх комах, спростовані:
- висновком додаткової судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_17 № 355/ЛЕ/8дод від 20 квітня 2017 року (т. 4 а.с. 215-216), за яким при судово-токсикологічному дослідженні нирки, печінки, тонкого кишковика із трупа не виявлені: дихлофос, хлорофос, фосфамід, актара, конфідор, маспілан, синтетичні піретроїди; похідні барбітурові кислоти, фенотіазіну, 1,4-бенздіазепіну, піразолону, саліцилової кислоти; морфін, кодеїн. Ефедрин, трамадол, димедрол, амітриптилін, клозапін. При судово-медичному рентгено-флуоресцентному дослідженні волосся та печінки від трупа виявлено вміст кремнію, фосфору, сірки, заліза, які являються фізіологічними елементами людини. Важкі метали (свинець, миш`як, ртуть, кадмій, талій та інші) відсутні;
- висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи № 122 від 29 червня 2017 року (т. 5 а.с. 99-113), за яким смерть ОСОБА_17 настала від механічної асфіксії, яка розвинулась в результаті стиснення органів шиї петлею.
На цей же механізм спричинення смерті ОСОБА_17 показав ОСОБА_13 під час слідчого експерименту, в результаті якого він виявив свою обізнаність щодо обставин спричинення смерті ОСОБА_79 , в тому числі таких, які на відповідній стадії ще не могли бути відомі органу досудового розслідування.
Наведене узгоджується з тим, що саме ОСОБА_13 приховав сліди злочину закопав труп, і з мешканців будинку, де було вбито ОСОБА_17 і де окрім обвинуваченого мешкали ОСОБА_24 і двоє її неповнолітніх дітей, лише він мав необхідні антропометричні данні для вбивства ОСОБА_17 шляхом стиснення органів шиї.

Покази ОСОБА_24 , попри наявність очевидних підстав ставитися до них критично, узгоджуються з фактичними обставинами, які були встановлені висновками судово-медичних експертиз та показами свідка ОСОБА_57 .

Також, показами свідка ОСОБА_80 спростоване твердження ОСОБА_13 про те, що на час смерті ОСОБА_17 він був з зазначеним свідком поза межами домоволодіння, оскільки ОСОБА_43 однозначно заявив, що в той день він нікуди з ОСОБА_13 не їздив і коли він пішов з двору ОСОБА_13 близько 17:30-18:00 год., той залишився там же з ОСОБА_17 який сидів на табуретці в кайданках.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_80 суд враховує, що останній повідомив точну дату описаних подій православне свято «Благовіщення», яке в 2016 році припало на 07 квітня. Також свідок повідомив деталь наявність на ОСОБА_17 кайданок, що збігається з результатами огляду трупа останнього, під час якого було зафіксовано, що на правому зап`ястку трупа надягнуті металеві кайданки. Також свідок зазначив, що описані обвинуваченим події, а саме: спільна поїздка за наркотиками, дійсно мали місце, але раніше.

Європейський Суд з прав людини у справі «Жогло проти України» (п. 38) зазначив, що усі докази зазвичай мають бути представлені у відкритому слуханні справи в присутності обвинуваченого для забезпечення можливості надати аргументи іншій стороні. Існують винятки з цього правила, але вони не повинні порушувати права захисту. Як загальне правило, пункти 1 та 3 статті 6 вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечити, а також ставити запитання свідкові обвинувачення, - або під час давання показань, або на пізнішому етапі (див. «Люді проти Швейцарії» (Ludi v. Switzerland), рішення від 15 червня 1992 року). Обвинувачення не повинно ґрунтуватись виключно чи вирішальною мірою на тих показаннях, які сторона захисту не могла оскаржити (див., mutatis mutandis, «Дурсон проти Нідерландів» (Doorson v. theNetherlands), рішення від 26 березня 1996 року).

Під час судового розгляду, сторона захисту жодним доказом не спростувала покази свідків ОСОБА_24 і ОСОБА_80 , які вона вважає безпідставними, хоча під час судових засідань їм така можливість надавалась.

Судом не встановлені підстави ставити покази свідка ОСОБА_80 під сумнів а покази свідка ОСОБА_81 , надані під час додаткового допиту про те, що йому відомо, що ОСОБА_43 їздив з ОСОБА_13 за наркотиками саме в день загибелі ОСОБА_82 , судом відхиляються, оскільки вони по суті є показами з чужих слів і носять характер припущення. Окрім цього, свідок утримується в одній установі виконання покарань з обвинуваченим, за його твердженнями спілкувався під час прогулянок з останнім і саме після таких спілкувань пригадав ці обставини.

В той же час, суд визнає недопустимим доказом покази свідка ОСОБА_45 в частині отримання ним зізнання ОСОБА_13 у вбивстві ОСОБА_17 , оскільки таке зізнання за показами самого свідка було отримане внаслідок застосування до обвинуваченого катування.

Надаючи оцінку результатам слідчого експерименту за участі ОСОБА_13 від 16 серпня 2016 року, суд виходить з того, що така слідча дія проводилася за участі захисника, з дотриманням вимог КПК України, результати слідчої дії були достатньо повно зафіксовані у належній процесуальній формі в протоколі та на технічному носієві інформації.

За твердженнями самого обвинуваченого, демонстрація ним способу вбивства ОСОБА_17 не була наслідком катування та нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження з ним.

З огляду на викладене, підстави для визнання вказаного протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом не встановлені.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо можливості зав`язування обвинуваченим мотузки на шиї вже померлого ОСОБА_17 для зручності його перетягування до місця захоронення, суд дійшов висновку, що такі доводи є вочевидь надуманими, оскільки на відміну від довгої мотузки на ногах, яка не щільно прилягала до тіла, та дійсно могла слугувати для зручності перетягування тіла, обвинуваченим використана коротка мотузка, котра була затягнута на шиї до такого ступеня, що призвела до виникнення смуги тиснення, і за таких умов використання її для переміщення тіла було б вкрай незручним.

Таким чином, відповідні покази ОСОБА_13 щодо вбивства ОСОБА_17 не ним, а ОСОБА_24 , та наявність у нього алібі на час вбивства ОСОБА_17 , поза всяким розумним сумнівом спростовані сукупністю зазначених доказів, і, з огляду на викладене, такі покази обвинуваченого визнаються судом неправдивими, спрямованими на введення суду в оману та уникнення відповідальності за вбивство людини, та судом відхиляються.

Суд також враховує, що за інформацією ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» (т. 6 а.с. 56), ОСОБА_13 прибув до установи 22 червня 2016 року, по прибутті був оглянутий черговим лікарем. Виявлені тілесні ушкодження: параорбітальна гематому з обох сторін, подряпина на лівій нижній кінцівці.

31 червня 2016 року слідчим поліції оглянуто тілесні ушкодження, котрі розташовані на поверхні голови ОСОБА_13 , а саме: біля правої брови кровопідтьок розміром 2х0,3 см, краї котрого виходять за епідерміс, на лобі наявні садна різними розмірами в кількості не менше 3 штук, під правим оком наявна гематома. Як пояснив ОСОБА_13 , зазначені тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_29 і ОСОБА_41 17 червня 2016 року близько 23:30 год., за адресою: м. Дніпро, вул. Щитова, б. 90.

Суд виходить з того, що стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), беззастережно забороняє катування та нелюдське чи таке, що принижує гідність, поводження або покарання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що коли особа висуває небезпідставну скаргу про погане поводження щодо нього або неї зі сторони правоохоронних органів або інших представників держави, яке було незаконним та таким, що порушує ст. 3 Конвенції, це положення за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування, здатного привести до встановлення та покарання винних у цьому осіб («Вергельський проти України», 2009 р., п. 97; «Яременко проти України», 2008 р., п. 57; «Олександр Смирнов проти України», 2010 р., п. 56).

Протягом судового розгляду ОСОБА_13 на неодноразові запитання суду стверджував, що на стадії досудового розслідування він з боку правоохоронних органів не піддавався катуванню та нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню. Вищезазначені тілесні ушкодження були спричиненні йому братами ОСОБА_29 і ОСОБА_83 та ОСОБА_84 ще до його затримання співробітниками поліції.

Такі покази обвинуваченого повністю узгоджуються з показами ОСОБА_24 , ОСОБА_45 , ОСОБА_50 і ОСОБА_85 .

У суду відсутні підстави ставити твердження обвинуваченого і зазначених свідків в цій частині під сумнів.

Дослідженими судом доказами не встановлено застосування до ОСОБА_13 з боку співробітників правоохоронних органів катування та нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження.

Посилання ОСОБА_13 на те, що він обмовив себе у вчинені вбивства ОСОБА_17 через висловлення погроз його матері з боку ОСОБА_24 і ОСОБА_45 , судом відхиляються, оскільки при цьому ОСОБА_13 показав, що під час слідчого експерименту вказував фактичні обставини спричинення смерті ОСОБА_17 через те, що любив ОСОБА_24 і не хотів, щоб та постраждала.

Всі докази покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_86 в цій частині обвинувачення, за виключенням визнаних судом недопустимими та віще відхилених судом, визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.

Суд вважає за необхідне зауважити, що за викладом в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, під час здійснення грабежу майна ОСОБА_15 , ОСОБА_13 заволодів належною їй сумкою, вартістю 420 гривень, в якій знаходилися ключі від квартири, банківські картки, парасолька, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, та гаманець вартістю 360 гривень, в якому містилися грошові кошти в сумі 50 гривень.

Разом з тим, будь-які належні та допустимі докази на підтвердження вартості сумочки та гаманця потерпілої суду не надані. При цьому, за відсутності опису зазначеного майна суд був позбавлений можливості призначити товарознавчу експертизу для визначення їх вартості.

З огляду на викладене, з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, виключене посилання на вартість вказаного майна та, в зв`язку з цим, внесені зміни до загальному розміру завданих ОСОБА_15 матеріальних збитків.
Також, за викладом в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, під час здійснення 04 березня 2016 року розбійного нападу на ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_13 діяв за попередньою змовою з ОСОБА_17 .
Відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її провину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Оскільки, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_17 у межах цього кримінального провадження обвинувачення не висувалося і справа у суді відносно нього не розглядалася, у суду відсутні підстави зазначати у вироку його прізвище із зазначенням про скоєння ним кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, в формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним (в частині вчинення злочину щодо ОСОБА_9 ) анкетні данні ОСОБА_17 замінені на «особу, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження».
Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень в межах обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого:
- за епізодами 01 лютого 2016 року, 03 лютого 2016 року, 19 лютого 2016 року, 27 лютого 2016 року, 15 травня 2016 року та 05 червня 2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, а за епізодами 01 лютого 2016 року, 19 лютого 2016 року, 27 лютого 2016 року ще й поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та за попередньою змовою групою осіб;

- за епізодом 04 березня 2016 року за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій та за попередньою змовою групою осіб;

- за епізодом 07 квітня 2016 року за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_17 .

Також, ОСОБА_13 за обвинувальним актом, підтриманим в суді прокурором, обвинувачується в тому, що 29 травня 2016 року близько 13:00 годин знаходячись на залізничному переході розташованого неподалік від вул. Комінтерна, в м. Дніпро, побачив потерпілу ОСОБА_7 , яка в цей момент проходила повз нього. В цей момент у ОСОБА_13 , раптово виник злочинний намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж). Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), у цей же день, тобто 29 травня 2016 близько 13:35 годин продовжуючи знаходитись на залізничному переході розташованого неподалік від вул. Комінтерна, в м. Дніпро, ОСОБА_13 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілої та оточуючих, підійшов до потерпілої ОСОБА_7 , та шляхом ривка зірвав два ланцюга з хрестиком з металу жовтого кольору, які знаходилися на шиї потерпілої вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 16 від 12 вересня 2016 року 9388,59 гривень. Таким чином ОСОБА_13 , своїми злочинними діями спричинив матеріальну шкоду згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 16 від 12 вересня 2016 року 9388,59 гривень, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим за своїм розсудом.

Зазначені діяння ОСОБА_13 за обвинувальним актом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України, обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

На підтвердження винуватості ОСОБА_13 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення прокурором були надані та досліджені судом наступні докази:

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що обвинуваченого раніше не знала. Це сталося у неділю наприкінці травня 2016 року в першій половині дня по вул. Каляєва, поблизу прохідної ТОВ «Комінмент» в районі вул. Ростовської, м, Дніпро, коли вона переходила переїзд через залізничні шляхи. На вулиці не було нікого. Вона піднялася на третю сходинку і почула, що позаду неї хтось підкрадається. Вона різко озирнулася і побачила обвинуваченого ОСОБА_13 . Він їй дуже зло глянув в вічі, від чого вона оторопіла. Тоді обвинувачений схопив у неї золоті ланцюжки довжиною 50 і 55 см. з шиї та почав бігти. Коли вона озирнулася, то побачила, що на протилежному боці стояв його напарник в чорному «Адідасівському» спортивному костюмі. Вона була в шоку і коли прийшла до тями через декілька хвилин, ті вже зникли. Вона викликала поліцію і до неї під`їхала патрульна поліція. Патрульні показали їй фото осіб, які «засвітилися» на вул. Янтарній пиячили у магазині. Коли їй показали фото, вона одразу вказала, що це ті особи, які заволоділи її майном. Вони на патрульному автомобілі проїхали кілька разів по периметру але цих осіб не знайшли. Потім її повезли в відділок поліції, де вона написала заяву. Під час вчинення злочину їй ніяких погроз не висловлювали. Викрадене майно їй не вернуте.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29 травня 2016 року (т. 2 а.с. 26) вбачається, що ОСОБА_7 просить вжити заходи до невідомої особи, яка 29 травня 2016 року близько 13:00 год. на залізничному переході неподалік від перехрещення вул. Комінтерна і Каляєва відкритим способом шляхом ривка заволоділа ланцюжками і хрестиком з жовтого металу.

За наданим прокурором протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т. 2 а.с. 33), 30 червня 2016 року ОСОБА_7 впізнала за рисами обличчя та зачісці ОСОБА_13 як особу, яка 29 травня 2016 року викрала у неї золоті ланцюжки на залізничному переході.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 13 вересня 2016 року (т. 2 а.с. 216-224), ОСОБА_13 показав місце та механізм заволодіння майном ОСОБА_7 .

У відповідності до висновку товарознавчої експертизи № 16 від 12 вересня 2016 року (т. 2 а.с. 45), вартість викраденого майна на момент скоєння злочину складає:

- ланцюжка, виготовленого з металу жовтого кольору, 585 проби, вагою 5 грамів, довжиною 55 см 2831,30 грн.;

- ланцюжка, виготовленого з металу жовтого кольору, 585 проби, вагою 8 грамів, довжиною 50 см 4530 грн.;

- хрестика, виготовленого з металу жовтого кольору, 585 проби, вагою 3,58 грами 2027,21 грн.

Судом досліджено рапорт інспектора патрульної поліції ОСОБА_87 від 29 травня 2016 року (т. 2 а.с. 30), за яким 29 травня 2016 року близько 14 год. 05 хв. на вул. Універсальна в будинку № 7 біля магазину «Продукти» проводили профілактичну бесіду з невідомими громадянами, які вели себе неадекватно, на вимогу надати документи відповіли відмовою, для з`ясування особи назвали не дійсні дані. Коли їм запропонували проїхати до АНД ВП, почали казати, що вони не сповна розуму, а один з них побіг у невідомому напрямку. Одразу після цього о 14 год. 27 хв. надійшов виклик про грабіж, який відбувся о 13:00 на вул. Яхненківська біля переходу. Було отримано наказ висуватися для відпрацювання по цьому грабежу та забрати заявницю за адресою: Індустріальна, 9. Прибувши до заявниці ОСОБА_7 , остання повідомила прикмети нападників, які підходили за зовнішніми ознаками на громадян, з якими вони спілкувалися 5 хвилин тому на вул. Універальній, 7. Показавши оперативну зйомку з відео реєстратору патрульного DM 4481 ОСОБА_7 впізнала одного нападника повністю та іншого за одягом і шортами. Прибувши з заявницею ОСОБА_7 на АДРЕСА_6 , осіб виявлено не було. Було відпрацьовано прилеглі вулиці, після чого заявницю було доставлено до АНД ВП для написання заяви. В АНД ВП було встановлено за зовнішніми ознаками ймовірного підозрюваного в нападі, а саме: ОСОБА_88 , який проживає на АДРЕСА_7 , іншого підозрюваного особу встановити поки не вдалося, тільки що він проживає в районі вул. Універсальна. Прибувши на місце проживання: АДРЕСА_7 , ОСОБА_88 вдома був відсутній. При опитуванні сусідів ОСОБА_89 (сусідка) впізнала на відео ОСОБА_90 та повідомила, що даний громадянин приходить дуже пізно та ніде не працює.

Під час допиту в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_91 показав, що станом на 29 травня 2016 року він працював інспектором патрульної поліції. Близько 1-ї години дня він у складі екіпажу проїжджав по вул. Універсальній і вони зупинились біля продуктового магазину, оскільки біля магазину галасувала компанія з трьох осіб. Вони підійшли до них побалакати, щоб ті вели себе більш коректно. Одна з цих осіб поводила себе зухвало. Вони з напарником вирішили застосувати до цієї особи превентивні заходи і провести її поверхневий огляд. Коли він запропонував це вказаній особі, та почала відходити від них і тікати. Він почав переслідування особи, але в цей час їм надійшло орієнтування про розбійний напад на громадянку ОСОБА_92 . Було вирішено припинити переслідування особи та попрямувати до службового автомобілю, оскільки вони знаходились поряд з дільницею де потерпіла вказала місце свого знаходження. Коли вони знайшли громадянку ОСОБА_92 і почали спілкуватись з нею, остання надала прикмети нападників, якими були ці особи, і вказала напрямок, куди вони побігли. За зовнішніми ознаками ці особи були схожі на тих, з якими вони тільки що спілкувались біля продуктового магазину. Під час спілкування з потерпілою він зупинив запис нагрудної відеокамери, для того щоб показати його потерпілій. Коли ОСОБА_93 описувала кривдника, то вона вказала на чорний спортивний одяг, інший був у червоній чи бардовій майці і шортах. На момент нападу вона вказала на громадянина, який був одягнений в спортивний костюм, котрий вона їм вказала, і що це саме той чоловік котрого він переслідував. Коли вони їй показали відео, то вона була в шоковому стані і одразу вказала, що це та сама особа в чорному спортивному костюмі, котра на неї напала. В другому вона сумнівалась, оскільки той її чи штовхнув, чи тримав, і вона його бачила зі спини. Вони почали розшукові дії, але цих осіб не виявили. Стверджує, що обвинуваченого ОСОБА_13 серед тих осіб, яких вони бачили біля магазину по вул. Універсальній, не було.

Судом також були досліджені надані свідком ОСОБА_94 фотознімки (т. 7 а.с. 79-81), котрі він демонстрував потерпілій ОСОБА_7 і на зазначених світлинах обвинувачений ОСОБА_13 відсутній.

Надаючи оцінку достатності зазначених доказів для доведення винуватості ОСОБА_13 , суд виходить з того, що протокол проведення слідчого експерименту від 13 вересня 2016 року за участі ОСОБА_13 вже визнаний судом недопустимим доказом, і за таких обставин, єдиними доказами, які могли б вказати на причетність ОСОБА_13 до викрадення майна ОСОБА_7 , є покази останньої та впізнання нею ОСОБА_13 за фотознімками.

Оцінюючи відповідні покази ОСОБА_7 в сукупності з показами свідка ОСОБА_87 та наданими ним фотознімками, суд враховує, що безпосередньо після заволодіння майном ОСОБА_7 , тобто коли вона найбільш повно пам`ятала картину події та зовнішні ознаки осіб, які це вчинили, остання вказувала на інших осіб, як на таких, що заволоділи її майном, і лише в подальшому змінили свою позицію та вказала на обвинуваченого. При цьому, попри очевидні прикмети ОСОБА_13 у виді татуювань, ОСОБА_7 такі прикмети не вказувала.

З огляду на викладене, покази ОСОБА_7 не можуть бути визнані судом послідовними та повними і впізнання останньою ОСОБА_13 суд ставить під обґрунтований сумнів. Одночасно з цим, посилання обвинуваченого на те, що він не вчиняв злочину щодо ОСОБА_7 , узгоджується з показами допитаних за його клопотанням ОСОБА_74 , ОСОБА_75 і ОСОБА_76 , які показали, що в кінці травня 2016 року обвинувачений постійно знаходився с. Жовте, П`ятихатського району, Дніпропетровської області.

Згідно ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Оскільки усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_86 підлягають тлумаченню на його користь, а стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом причетність ОСОБА_13 до вчинення відкритого викрадення майна ОСОБА_7 , попри доведення дослідженими доказами самого факту вчинення кримінального правопорушення щодо неї, на підставі приписів ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України ОСОБА_13 вважається невинуватим у вчиненні злочину і не може бути підданий за нього кримінальному покаранню.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок.

На підставі викладеного, ОСОБА_13 підлягає виправданню за зазначеною частиною обвинувачення в порядку п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що зазначене кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК Україні особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання ОСОБА_13 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого, є умисними, в тому числі корисливими, закінченими злочинами, обставини вчинення кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь тяжкості наслідків правопорушень, вартість майна, що було предметом злочинних посягань, та його значимість для потерпілих, наявність декількох кваліфікуючих ознак за обвинуваченням у вчинені грабежів та розбою, характер насильства, застосованого під час розбійного нападу, відомості про особу обвинуваченого.

Останній раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів (т. 2 а.с. 230-231, 236-243) і нові злочини вчинив в період умовно-дострокового звільнення (т. 7 а.с. 155-156), має зареєстроване місце проживання (т. 2 а.с. 229), за місцем фактичного проживання характеризується позитивно (т. 2 а.с. 232), має матір інваліда ІІ групи (т. 7 а.с. 42-43), яка потребує постійного стороннього догляду (т. 7 а.с. 129), малолітню дитину (т. 7 а.с. 45), не має постійного джерела доходу, у лікаря психіатра на обліку не перебуває (т. 2 а.с. 233), перебував під диспансерно-димамічним наглядом і лікаря-нарколога з метою профілактики з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, вживання з шкідливими наслідками, знятий з обліку по відсутності даних (т. 2 а.с. 233), у вчиненому не розкаявся та неправдивими показаннями намагався ввести суд в оману.

За висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 158 від 16 серпня 2016 року (т. 1 а.с. 157-159), ОСОБА_13 в період інкримінованого йому діяння та в теперішній час хронічним душевним захворюванням не страждав та не страждає. Виявляв раніше і виявляє на теперішній час диссоціальний розлад особистості. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він не виявляв ознак та будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. За своїм психічним станом в той час він міг віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. В теперішній час за своїм психічним станом іспитований також може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлені і на такі обставини сторона захисту не посилається.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_13 за всіма злочинами, суд відносить рецидив злочинів, оскільки останній має незняту та непогашену судимість за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що не є ознакою, яка впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення.

Встановлені судом фактичні обставини вчинених ОСОБА_13 злочинів, наведені обставини про його особу, дають підстави для висновку про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого та усталеність його протиправної поведінки, а також про те, що він зневажливо ставиться до суспільства та встановлених у ньому правил, життя та здоров`я інших людей, і є особою зухвалою та схильною до вирішення своїх життєвих проблем, в тому числі матеріального характеру, шляхом вчинення насильницьких дій відносно інших людей.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_13 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі за кожен із злочинів, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. При цьому, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України підлягає призначенню обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів згідно вимог ч. 1 ст. 70 КК України з огляду на тяжкість та підвищену суспільну небезпеку злочинів, які утворюють сукупність, підлягає визначенню шляхом часткового складання призначених покарань.

Оскільки нові злочини вчинені в період умовно-дострокового звільнення ОСОБА_13 від відбування покарання, яке було призначене йому вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02 червня 2010 року, остаточне покарання за сукупністю вироків підлягає визначенню з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки тяжкість та підвищена суспільна небезпека вчинених обвинуваченим злочинів, встановлені судом негативні відомості про його особу, дають підстави вважати можливим ухилення від суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 підлягає обрахуванню з часу фактичного затримання, тобто з 21 червня 2016 року (т. 7 а.с. 215). При цьому, з урахуванням правових висновків, викладених у п. 105 постанови Великої палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17), оскільки ОСОБА_13 вчинив злочини до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_12 визнати невинуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (за епізодом 29 травня 2016 року), та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення.

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 (за епізодами 01 лютого 2016 року, 03 лютого 2016 року, 19 лютого 2016 року, 27 лютого 2016 року, 15 травня 2016 року та 05 червня 2016 року), ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців;

-за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього особисто йому належного майна;

-за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_13 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років 6 (місяців) з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02 червня 2010 року та остаточно призначити ОСОБА_13 до відбування покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Строк відбування покарання ОСОБА_13 обраховувати з 21 червня 2016 року, при цьому, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII), строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2016 року по 19 вересня 2018 року включно зарахувати в строк покарання ОСОБА_13 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1781 (одна тисяча сімсот вісімдесят одна) гривня 84 (вісімдесят чотири) копійки.

Речові докази:

-зашморг зав`язаний на вузол, ремінь коричневого кольору, джинсові штани камуфляжного кольору, майку камуфляжного кольору, жилет камуфляжного забарвлення, труси чоловічі, шкарпетки чоловічі, мотузку чорного кольору з вузлом, яка була виявлена на шиї трупу, чотири розпиляні фрагменти металевих кайданок, мотузку синього кольору, тканину розміром 2х1,60м з залишками землі, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (порядковий номер - 00649) знищити;

-СD-диск з відеозаписом, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

19.09.2018