Постанова
Іменем України
04 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 219/10116/15-к
провадження № 51-3942км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_6 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 04 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні № 0002432 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ківшоватої Таращанського району Київської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років. На підставі ст. 54 цього Кодексу ОСОБА_6 позбавлено військового звання «молодший сержант».
Ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 250 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів у провадженні.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення за період із 31 липня 2015 року по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Апеляційний суд Донецької області ухвалою від 04 жовтня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишив без змін.
Суд визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, за який його було засуджено за обставин, детально викладених у вироку.
Як установив суд, ОСОБА_6 , проходячи військову службу за призивом під час мобілізації у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується в АДРЕСА_2 , на посаді водія взводу матеріального забезпечення у військовому званні «молодший сержант» 29 липня 2015 року приблизно о 23:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи інформацію про те, що в одному з будинків, розташованих на АДРЕСА_2 , перебувають особи, які сприяють діяльності терористичної організації, запропонував своїм співслужбовцям ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спільно з ним та без відповідного дозволу командування вищезазначеної військової частини перевірити декілька будинків, розташованих на АДРЕСА_1 вищевказаного населеного пункту, з метою виявлення таких осіб, на що останні дали свою згоду. Після цього ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 взяли закріплену за кожним із них зброю та боєприпаси до неї, а саме: ОСОБА_6 автомат АКС-74 № НОМЕР_2 , ОСОБА_10 автомат АКС-74 № НОМЕР_3 , ОСОБА_9 автомат АКС-74У № НОМЕР_4 , та самовільно залишили розташування зазначеної військової частини. Цього ж дня приблизно о 23:30 ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підійшли до першого будинку, ОСОБА_6 зайшов до нього, виходячи з хуліганських мотивів розбив лампочку. Потім по стежці через хвіртку вони протиправно проникли на подвір`я будинку, розташованого на АДРЕСА_2 , в якому проживала громадянка ОСОБА_11 . Підійшовши до вхідних дверей будинку, ОСОБА_6 рукою постукав по ним. У цей час ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зайняли бойові позиції з лівого та правого кутів будинку. На стукіт ОСОБА_6 громадянка ОСОБА_11 підійшла до дверей та запитала, хто знаходиться за ними, на що ОСОБА_6 пояснив їй, що він перебуває на службі в «Донецькій народній республіці», а також те, що йому необхідні вата та бинт. Жінка не відповідала, після чого ОСОБА_6 , продовжуючи свої хуліганські дії, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок у нічний час, почав стукати руками та ногами в двері, виражатися нецензурною лайкою, погрожуючи, що виб`є двері, на пропозицію ОСОБА_10 залишити подвір`я не реагував. Оскільки ОСОБА_11 не відкривала двері ОСОБА_6 , в останнього виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті особам, які перебувають в будинку. З цією метою ОСОБА_6 обійшов будинок та, підійшовши до нього з тильного боку, через вікно побачив силует ОСОБА_11 .
ОСОБА_6 , будучи невдоволеним відмовою ОСОБА_11 відчинити йому двері будинку, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки у вигляді настання смерті іншої людини, діючи з особливою зухвалістю, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття з іншими особами та нормами моралі, діючи умисно, з метою заподіяння смерті іншій людині, з хуліганських мотивів, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснив з наявного при ньому автомата АКС-74 № НОМЕР_2 через вікно будинку один постріл в область голови ОСОБА_11 , 1939 року народження, яка є людиною похилого віку, заподіявши останній несумісні із життям тілесні ушкодження, від яких вона відразу померла.
Смерть ОСОБА_11 наступила внаслідок вогнепального кульового поранення голови з розтрощенням речовини головного мозку.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування вироку місцевого суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Зазначає, що в матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
В доповненнях, які надійшли до Верховного Суду 15 лютого 2018 року, засуджений, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, ґрунтується на припущеннях, просить судові рішення змінити, перекваліфікувати його дії на ч. 1 ст. 119 КК України.
В доповненнях, які надійшли до Верховного Суду 01 червня та 11 липня 2018 року, засуджений просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо нього та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, зазначає, що кримінальне провадження сфабриковано, в матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове засідання від 09 листопада 2015 року, указує, що діяв в умовах воєнного стану.
Також засуджений просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та врахувати положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року.
Позиції інших учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали подану касаційну скаргу з доповненнями.
Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення поданої касаційної скарги, просив залишити судові рішення без зміни.
Від потерпілої ОСОБА_8 надійшла заява, в якій вона просила відмовити в задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 та залишити судові рішення щодо нього без змін.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 419 КПК України передбачено, що в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено: імена учасників судового провадження, короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження, встановлені судом першої інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись з ухваленим вироком місцевого суду щодо ОСОБА_6 , захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та засуджений ОСОБА_6 звернулися із апеляційними скаргами на зазначений вирок місцевого суду. При цьому ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , крім іншого, посилалися в апеляційних скаргах на відсутність у ОСОБА_6 умислу на хуліганство, а також вчинення вбивства з хуліганських мотивів, на те, що у вироку відсутні докази, що прямо вказують на мотиви вбивства. Захисник ОСОБА_12 в апеляційній скарзі, посилаючись на неповноту досудового розслідування та судового провадження, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема, зазначав, що ОСОБА_6 постріл вчинив мимоволі, з необережності, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки він діяв з метою затримання військовослужбовця незаконного збройного формування ДНР. Також апелянти вказували на відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів на наявність у ОСОБА_6 умислу на умисне вбивство потерпілої.
Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за зазначеними вище апеляційними скаргами, погодився з висновками суду першої інстанції про правильність кваліфікації дій останнього за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, однак не навів мотивів, з яких ці та інші доводи апеляційних скарг визнані необґрунтованими, а щодо правильності висновків суду першої інстанції обмежився загальними фразами.
За таких обставин колегія суддів вважає, що у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
При новому апеляційному розгляді слід врахувати наведене, виконати усі вимоги чинного законодавства, перевірити усі доводи, на які посилаються учасники процесу, і постановити законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 04 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3