1Справа № 335/9564/18 1-кс/335/6515/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого СВ Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізької області ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001592 від «23» червня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 К України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що Слідчим відділом Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області розслідується кримінальне провадження № 0001592, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

До Вознесенівського ВП надійшла заява від АТ " ТАСКОМБАНК " про те, що невстановлена особа, шахрайським шляхом, заволоділа грошовими коштами АТ „ТАСкомбанк, чим спричинила потерпілим матеріальні збитки.

Проведеним досудовим розслідуванням було встановлено, що 24.09.2007 року між АБ „ТАС-Бізнесбанк, правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Акварт-Україна» було укладено кредитний договір № КР 64-2007 на суму 830 900 гривень. Від імені ТОВ «Акварт-Україна» виступав директор ОСОБА_4 . В забезпечення кредитного зобов`язання між АБ «ТАС-Бізнесбанк» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір № 127-07 від 21 листопада 2007 року відповідно до умов якого іпотекодавці, з метою забезпечення виконання зобов`язань перед банком, передають в іпотеку об`єкт нерухомості трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений договір іпотеки було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_5 .

Так, згідно до іпотечного договору № 127-07 від 21 листопада 2007 року, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , однак від імені останньої, при підписанні вищезазначеного договору, діяв ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 03.11.2005 року за реєстровим номером 1709.

Крім того, було встановлено що ОСОБА_4 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя справа № 333/5467/16-ц з цивільним позовом до АТ «ТАСКОМБАНК» про визнання іпотечного договору недійсним. Так, під час розгляду справи, ОСОБА_4 ініціював проведення судової почеркознавчої експертизи довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 03.11.2005 року за реєстровим номером 1709. 16.05.2018 Запорізьким відділенням Дніпропетровського НДІ судових експертиз було винесено висновок експерта № 145-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по матеріалам цивільної справи № 333/5467/16-ц, згідно до якого підпис, виконаний від імені ОСОБА_6 та розміщений на другому примірнику довіреності від 03.11.2005 року, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 , зареєстровано в реєстрі за № 1709, виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою.

Таким чином, орган досудового розслідування приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 , будучи обізнаним про нікчемність довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 03.11.2005 року за реєстровим номером 1709, використав зазначену довіреність для підписання договору іпотеки та ненастання правових наслідків невиконання кредитного договору № КР 64-2007. Крім того, існують достатні підстави вважати що після визнання іпотечного договору недійсним Комунарським районним судом м. Запоріжжя, ОСОБА_4 передасть право власності на свою частину квартири третім особам з метою уникнення відчуження майна за борговими зобов`язаннями.

Враховуючи викладене, з урахуванням обґрунтованих підстав вважати, що відносно майна, яке належить ОСОБА_4 , а саме 1/2 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 вчиняються протиправні дії по заволодінню правом на його власність. Вказане майно у кримінальному провадженні має статус речового доказу, мотивом накладення арешту є забезпечення його збереження.

У звязку з викладеним слідчий просить накласти арешт на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Дослідивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з п.1, ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Пунктом 11 зазначеної норми закону передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Беручи до уваги, що матеріали кримінального провадження, додані до клопотання містять достатні дані для висновку, що зазначене у клопотанні майно, яке було вилучено під час огляду, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

Керуючись ст.ст. 170173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізької області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно яке належить ОСОБА_4 , а саме 1/2 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1