Провадження № 1-кп/742/133/18
Єдиний унікальний № 742/746/18
ВИРОК
Іменем України
12 червня 2018 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , її представника адвоката ОСОБА_5 , адвоката обвинуваченої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки кримінальне провадження № 0002017 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та проживаючої: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не працюючої, із середньою освітою, одруженої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ :

01 листопада 2017 близько 10 год 10 хв, перебуваючи за адресою: м.Прилуки вул.Київська, 230ж, ОСОБА_7 , на підґрунті раптово виниклого конфлікту, умисно, нанесла ОСОБА_4 , один удар пакетом, в якому знаходився тупий предмет, в лобну ділянку голови, чим заподіяла їй тілесне ушкодження у вигляді забійної рани в лобній ділянці голови, яке згідно висновку експерта № 71 від 05.02.2018, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Після допиту свідків та дослідження письмових документів, обвинувачена ОСОБА_7 погодилася надати покази в судовому засіданні, та не визнаючи себе винуватою за пред?явленим обвинуваченням пояснила, що 01.11.2017 вона прийшла до магазину поскаржитися на недолуге встановлення їй жалюзів, які вона замовила у ОСОБА_8 . На пропозицію повернути кошти за жалюзі або ж іншим чином виправити неприємну ситуації, ОСОБА_4 почала вести себе агресивно, порвала квитанцію (як доказ сплати коштів за виріб та його установку), відштовхнула її та намагалися випхати із магазину. Під час цього, коли вона показувала у пакеті дві полоски жалюзів із тканини, що в неї залишилися, то ОСОБА_4 схопила пакет за одну із ручок і потягнувши на себе, вирвала пакет із рук, при цьому вдаривши себе по лобу. Вона побачила подряпину з якої виступила кров, від чого, обвинувачена вийшла з магазину. Цивільного позову не визнає. Тілесних ушкоджень потерпілій не наносила, тому просить її виправдати.

Крім показів самої обвинуваченої її вина в умисному нанесенні тілесних ушкоджень підтверджується показами потерпілої та свідків.
Так, потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_7 у неї зробила замовлення на жалюзі, які вона попросила встановити свого чоловіка. 01 листопада 2017 року коли вона була на роботі в магазині по вул.Київська, 230-ж, приблизно о 10 год. 10 хв. до неї ввірвалася клієнтка-Кацалап і почала сваритися, хоча вона в той час повинна бути вдома, бо чоловік поїхав до неї встановлювати жалюзі. Вона намагалася заспокоїти обвинувачену, але та почала жбурляти речі на столі, стукати по скляній вітрині, а потім схопила її за петлички верхнього одягу і трясла. Після чого, більше одного разу, нанесла удари по голові пакунком (пакетом), який був при ній і в якому щось було. Тоді вона підвищила тон і до неї прийшов сусід по відділу ОСОБА_9 , який надав серветку щоби витерти кров з голови, а ОСОБА_7 пішла. У неї запаморочилась голова, і вона дуже злякалась. Потім прийшли працівники аптеки, яка поруч, приїхав чоловік і викликав швидку допомогу. Працівників поліції також викликав її чоловік, коли вони вже їхали до лікарні. Своїми діями обвинувачена спричинила їй душевну травму, вона лікувалася у неврологічному відділенні, не могла працювати, тому підтримуючи цивільний позов, просить такий задовольнити в розмірі 3157,87 грн. матеріальної шкоди за лікування, та 18615,00 грн. моральної шкоди.

Допитаний у суді свідок ОСОБА_10 підтвердив, що 01 листопада 2017 року був на роботі, у рибному відділі, де працює в одному приміщенні з ОСОБА_4 від якої почув крик. Коли підійшов до дверей відділу, бачив жінку-обвинувачену у пальто та шапці, яка ударила ОСОБА_11 по голові (у верхню частину над лобом) пакетом, який був згорнутий, зверху вниз і сіла. На його запитання, що сталося, обвинувачена вийшла. Тоді у потерпілої він побачив побачив силку кровотечу з лоба, дав їй серветку та зателефонував чоловіку.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні підтвердив, що дружина-потерпіла попросила встановити жалюзі клієнтці, що він і зробив 30 жовтня 2017 року. Проте 31.10.2017 до неї телефонувала жінка та висловлювала невдоволення установкою жалюзів. Вони домовилися, що він приїду 01.11.2017 щоб переробити як вона хоче. Коли він приїхав, то не застав її вдома, але на телефонний дзвінок обвинувачена сказала, що вона розбила голову його дівчині. Він відразу поїхав до дружини на роботу, де ОСОБА_13 вже витирала голову від крові, була в шоковому стані, вся тремтіла. Він викликав швидку допомогу, та дружину повезли в лікарню накладати шви. По дорозі він повідомив про побиття поліцію. Дружині зашили голову та поклали на лікування у неврологічне відділення.

Вина обвинуваченої підтверджується також наданими прокурором та дослідженими доказами, які містять матеріали провадження, а саме.
Згідно власноручно написаної заяви ОСОБА_4 від 01.11.2017, зареєстрованої в ЖЄОЗП за № 11765 остання просить притягнути до відповідальності її клієнтку, яка 01.11.2017 близько 10:15 нанесла їй невідомим предметом тілесні ушкодження в область голови (а.п. 86).

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0002017 від 02.11.2017 вбачається, що 01.11.2017 до Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що 01.11.2017 їй були нанесені тілесні ушкодження (а.п. 85).
Згідно рапорту помічника чергового Прилуцького ВП вбачається, що 01.11.2017 о 11:01 год. на службу 102 надійшло повідомлення лікаря про зверення до ПМЛ ОСОБА_4 про побиття її наглядно знайомою жінкою. Діагноз ЗЧМТ, СГМ, забійна рана волосяної частини голови (а.п. 36).

Згідно рапорту помічника чергового Прилуцького ВП вбачається, що 01.11.2017 о 10:37 год. на службу 102 надійшло повідомлення ОСОБА_12 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 його дружині ОСОБА_4 наглядно знайома жінка нанесла тілесні ушкодження (а.п. 37).

Висновком судово-медичної експертизи №71 від 03.01.2018, у ОСОБА_4 виявлену забійну рану в лобній ділянці, яка утворилася в результаті однієї травмуючої дії тупого предмету, з прикладанням травмуючої сили в ділянці його розташування. Дане тілесне ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров?я. Тілесні ушкодження могли утворитись в строк 01.11.2017 (а.п. 40-42).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 21.02.2018 з фототаблицями до такого, вбачається, як потерпіла ОСОБА_4 за участю статиста в присутності понятих, відтворила механізм нанесення їй жінкою (котра напередодні здійснила замовлення жалюзі з їх встановленням) пакетом (в якому щось було) по голові (вище лоба) 2-3 удари зверху-вниз (а.п.43-45).
Проведення даної слідчої дії відповідає вимогам ст.ст.104, 223, 240 КПК України, тому підстави для визнання недопустимим цього доказу відсутні.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.02.2018 (а.п.48-49), відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 за формою обличчя та його виразом впізнала по фотокарткам ОСОБА_7 яка 01.11.2017 за адресою: м.Прилуки, вул.Київська, 230-ж в м.Прилуки нанесла їй тілесні ушкодження.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.02.2018 (а.п.48-49), відповідно до якого свідок ОСОБА_10 за формою обличчя, носа, розрізу очей, формою губ впізнав по фотокарткам ОСОБА_7 яка 01.11.2017 за адресою: м.Прилуки, вул.Київська, 230-ж в м.Прилуки нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_4 .
Доводи адвоката про недопустимість даних доказів, суд не приймає до уваги, оскільки проведення впізнання відповідає вимогам ст.ст. 228, 231 КПК України.

Покази потерпілої є цілком послідовними, логічними, які узгоджуються з показами інших свідків та письмовими доказами та викривають саме ОСОБА_7 у нанесенні їй тілесних ушкоджень.

Невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України суд вважає її захисною версією задля уникнення кримінальної відповідальності та її покази повністю спростовуються дослідженими у суді доказами.

Доводи обвинуваченої та захисту про нанесення потерпілою сама собі тілесних ушкоджень суд визнає неприйнятними, оскільки спростовуються як показами свідка ОСОБА_10 так і висновком судово-медичної експертизи, і така версія сторони захисту була висунута після дослідження всіх доказів по справі перед судовими дебатами.

Під час судового розгляду безспірно встановлено про виниклий конфлікт у той час між сторонами, невдоволення обвинуваченої наданими послугами потерпілою, що послугувало мотивом нанесення тілесних ушкоджень

Оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченої ОСОБА_7 щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я.

Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій суд, крім того, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, як невеликої тяжкості, особу винної, як така, що вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.п. 56), посередньо характеризується за місцем проживання (а.п. 52), на обліках у лікарів нарколога, психіатра та в органі пробації - не перебуває (а.п. 53-55), згідно з висновком органу з питань пробації для виправлення буде достатньо покарання не пов?язаного з позбавленням волі із застосуванням профілактичних заходів (а.п.19-22).
Враховуючи вищевикладені обставини та те, що обвинувачна не працює, відсутнє підтвердження про отримання нею доходів суд вважає, що для виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченій ОСОБА_7 повинно бути призначене покарання в межах санкції інкримінованої статті саме у виді громадських робіт.

Вирішуючи питання цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди суд враховує наступне.
Так, витрати, пов?язані з лікуванням потерпілої ОСОБА_4 документально (чеками) підтверджуються в сумі 3157,87 грн (а.п.65-70), та зокрема відповідне медикаментозне лікування здійснювалося відповідно до призначення лікаря (а.п. 65).
Згідно листа непрацездатності вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Прилуцької ЦМЛ з 02 по 10 листопада 2017 року (а.п. 66), що також вбачається із виписки медичної карти стаціонарного хворого, де крім того, вказано про накладення 01.11.2017 швів (а.п. 71).
Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню потерпілій ОСОБА_4 суд виходить з характеру вчиненого злочину, який є умисним, глибини фізичних і душевних страждань спричинених потерпілій, істотність і наслідки вимушених змін у її житті, та, виходячи з вимог розумності, справедливості, враховуючи матеріальний стан обвинуваченої, вважає за необхідне стягнути на користь потерпілої 2000,00 грн. моральної шкоди.

Згідно вимог ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.127 КПК України заподіяна моральна шкода відшкодовується винною особою, тобто обвинуваченою ОСОБА_7 .

Щодо вирішення питання про відшкодування потерпілій витрат на правову допомогу, то суд приходить до слідуючого висновку.
Згідно з п.1 ч.1ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.
Згідно з положеннями ч.2 ст.120 КПК України, витрати пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.
Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, якими являються квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження.
Повноваження представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 підтверджені Договором про правову допомогу від 17.11.2017 з додатковою угодою, ордером серії ЧН № 019342 від 15.05.2018 (а.п. 58, 60-61).
Сплату 6600,00 грн. за надання правової допомоги підтверджено розрахунковою квитанцією серї ББАА № 269809 від 10.04.2018 (а.п. 57) та розрахунком суми гонорару (а.п. 59).
З огляду на викладене, вимоги потерпілої про стягнення із обвинуваченої на її користь 6600 грн., витрачених на правову допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони документально підтверджені розрахунковою квитанцією, договором про правову допомогу, розрахунком суми гонорару, окрім того, адвокат приймав участь в судових засіданнях, як в якості представника потерпілої, так і представника цивільного позивача.
Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватою за ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченої

ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3157,87 грн. в рахунок відшкодування матеріальних витрат, а всього 5157,87 грн. В іншій частині в задоволенні позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 6600,00 грн. витрат на правову допомогу.

Міру запобіжного заходу засудженій до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення даного вироку, а в разі неоскарження вироку у вказаний строк, такий набирає законної сили.

Копію вироку негайно вручити засудженій, прокурору та потерпілій.

Головуючий: ОСОБА_14