Провадження № 1-кс/317/488/2018
Справа № 317/1500/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_6 , на підставі матеріалів досудового розслідування за № 0000645, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2018 р., за ознакамикримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-1 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна.
Клопотання мотивоване тим, що 17.05.2018 р. до Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області приблизно о 16 год. 00 хв. невстановлена особа, знаходячись поблизу вул. Чкалова у с. Надія Запорізького району Запорізької області, здійснювала незаконний вивіз шару ґрунту.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення 17.05.2018 р. внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000645 за ч. 1 ст. 239-1 КК України.
17.05.2018 р. виїздом слідчо-оперативної групи на місце події було встановлено, що на ділянці місцевості, розташованій на відстані 1 км від вул. Чкалова в с. Надія Запорізького району Запорізької області, розміром приблизно 100х80 м, відсутній рослинний покрив, маються насипи ґрунту, перемішаного із будівельним сміттям, а саме залишків асфальту.
18.05.2018 р. до Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від заступника сільського голови Широківської територіальної громади Запорізького району Запорізької області про те, що під час здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього середовища відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» було отримано відомості, що невстановлені особи поблизу с. Надія Запорізького району Запорізької області самовільно організували звалище будівельних відходів, чим вчинили засмічення та забруднення земельної ділянки сільськогосподарського цільового призначення, а також здійснили зняття родючого шару ґрунту.
23.05.2018 в період часу з 11 год. 37 хв. по 11 год. 59 хв. проведено огляд місця події а саме, ділянки місцевості, розташованої між с. Надія Запорізького району Запорізької області та автодорогою Н-08, де виявлено та вилучено транспортний засіб «VOLVO FM04», державний номер НОМЕР_1 , у кузові білого кольору, в багажному відділенні якого розташований насип ґрунту.
Опитаний ОСОБА_7 , який є водієм транспортного засобу VOLVO, державний номер НОМЕР_1 , пояснив, що 23.05.2018 р. він за дорученням керівництва підприємства «OНУР» направився на автодорогу Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя, де представник підприємства «ОНУР» дав йому вказівку їхати у с. Надія Запорізького району Запорізької області для того, щоб перевозити ґрунт. Знаходячись біля ферми у с. Надія Запорізького району, за допомогою екскаватора йому у багажне відділення автомобіля погрузили ґрунт. Після того як він виїхав з с. Надія Запорізького району, він був зупинений працівниками поліції.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником автомобіля марки VOLVO моделі FM04, спеціалізованого вантажного самоскида, білого кольору, державний номер НОМЕР_1 , є підприємство «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИК ІНШААТ», юридична адреса: м. Львів вул. Хмельницького Богдана, 212.
Враховуючи те, що вилучений в ході огляду автомобіль «VOLVO FM04», державний номер НОМЕР_1 , у кузові білого кольору, є знаряддям скоєння злочину, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, з метою збереження речового доказу на переконання слідчого необхідно накласти арешт на вказане майно.
Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання, просили задовольнити.
Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши слідчого, прокурора, представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу; можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім самої лише констатації у клопотанні, що вилучене майно є знаряддям вчинення злочину та підлягає арешту з метою збереження речових доказів, клопотання не містить переконливих доводів, що це майно може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що воно може бути зіпсовано, передано, перетворено чи відчужено, що зашкодить кримінальному провадженню.
Не додано до клопотання підтвердження того, що означене у клопотанні майно на теперішній стадії кримінального провадження визнано речовим доказом.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, якими є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи вищевикладене, слідчим не доведено необхідності накладання арешту на зазначене у клопотанні майно та наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.
Керуючись ст.ст. 16, 21, 36, 40, 93, 98-100, 131, 132, 170-174 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_6 , на підставі матеріалів досудового розслідування за № 0000645, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2018 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-1 КК України, про арешт майна відмовити у повному обсязі.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

Слідчий суддя ОСОБА_1