Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1114/18
Провадження № 1-КП/758/466/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.09.2018 року Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
законних представників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ,
обвинувачених - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
представника Служби у справах дітей Подільської РДА в м.Києві - ОСОБА_15 ,
представника кримінальної міліції Подільського Управління поліції ГУНП
у місті Києві - ОСОБА_16 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження №0002682 відносно
ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шостка Сумської обл., громадянина України, маючого середню освіту, студента 2 курсу Ірпінського державного коледжу економіки та права, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України;
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Козин Обухівського р-ну Київської обл., громадянина України, маючого середню освіту, студента 3 курсу Київського професійного училища швейного та перукарського мистецтва, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , раніше не судимого;
ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Санкт-Петербург Російської Федерації, громадянина України, маючого неповну середню освіту, учня 11-А класу Фастівської вечірньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, не одруженого, без реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , раніше не судимого, обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
20 червня 2017 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), перебуваючи на Старокиївській горі, що за адресою: м.Київ вул.Володимирська, 2, звернули свою увагу на раніше незнайомих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які сиділи на лавці.
В цей час, у ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та невстановленої досудовим розслідуванням особи (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих. Після чого, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) вступили між собою у злочинну змову.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих спонукань, ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) пішли слідом за ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 і ОСОБА_21 та разом з ними прийшли на алею, що навпроти АДРЕСА_4 .
Цього ж дня, за вищевказаною адресою, близько 23 год. 40 хв., невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої зиділено в окреме провадження), реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно, стала висловлювати погрози застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, яке виразилось в залякуванні негайного застосування фізичного насильства до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , тим самим, своїми діями демонструвала підтримку злочинних дій ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .
Після чого, ОСОБА_14 наказав ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 надати свої особисті речі для огляду.
На вказану вимогу ОСОБА_10 передав для огляду свій рюкзак невстановленій досудовим розслідуванням особі (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), яка в подальшому оглянула його вміст разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_14 .
В цей час, оглядаючи рюкзак, невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) відкрито викрала в нього пляшку горілки марки «Неміров» об`ємом 0,7 літра, яка матеріальної цінності для ОСОБА_10 не становить, а ОСОБА_12 відкрито викрав вищевказаний рюкзак, який матеріальної цінності для ОСОБА_10 не становить.
Після чого, ОСОБА_13 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно, висловив вимогу потерпілому ОСОБА_10 на передачу мобільного телефону і ОСОБА_10 , побоюючись погроз застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, яким погрожувала невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), передав ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Аpple» iPhone 5 (32 СВ), чорного кольору, вартістю 2308 гривень 88 копійок.
Після чого, ОСОБА_14 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно, підійшов до потерпілого ОСОБА_11 та висловив вимогу останньому щодо передачі наявних у нього грошових коштів. ОСОБА_11 під погрозою, побоюючись погроз застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, яким погрожувала невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), передав ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 600 гривень.
Після чого, ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно, підійшов до ОСОБА_10 та висловив вимогу передати йому універсальну мобільну батарею Xiaomi Mi Power Bank 10000 mAh Silver (VXN411CN) з USB кабелем, на що останній відмовився.
В цей час, ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що йому не вдалося заволодіти майном потерпілого внаслідок висловленої ним вимоги на передачу майна та погроз застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, яким погрожувала невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), вирішив вийти за межі попередньої злочинної спільної домовленості з ОСОБА_14 , ОСОБА_13 і невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) та вчинити розбійний напад щодо потерпілого ОСОБА_10 з використанням ножа, який був у нього, з погрозою застосування його щодо потерпілого, з метою заволодіння його майном.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 , усвідомлюючи небезпечність своїх дій, дістав ніж, який був при ньому та тримаючи його в правій руці, приставив лезо вказаного ножа в область живота потерпілого ОСОБА_10 , погрожуючи потерпілому його застосуванням.
Побачивши в руках ОСОБА_12 ніж, потерпілий ОСОБА_10 , сприймаючи дії ОСОБА_12 як реальні та такі які є небезпечними для його життя чи здоров`я, передав ОСОБА_12 універсальну мобільну батарею Xiaomi Mi Power Bank 10000 mAh Silver (VXN411CN) з USB кабелем, вартістю 205 гривень.
Після чого, ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2 513 гривень 88 копійок та потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 600 гривень.
25 січня 2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у порядку передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоди про визнання винуватості.
Згідно з даними угодами прокурор ОСОБА_3 та обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваних. Обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_13 зобов`язалися під час судового розгляду у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, надавати викривальні показання відносно всіх співучасників інкримінованого злочину, співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявленні всіх співучасників інкримінованого їм злочину під час досудового розслідування та судового провадження. Обвинувачений ОСОБА_12 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, надавати викривальні показання відносно всіх співучасників інкримінованого йому злочину, співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявленні всіх співучасників інкримінованого йому злочину під час досудового розслідування та судового провадження. Також, сторонами угод визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_12 повинен понести за вчинений злочин, а саме, за ч.1 ст.187 КК України у виді 4 років позбавлення волі, та ОСОБА_14 і ОСОБА_13 за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Згідно ст.75, 104 КК України ОСОБА_12 звільняється від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Згідно ст.75, 104 КК України ОСОБА_14 і ОСОБА_13 звільняються від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до положень ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Вимогами ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченим узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачені та їх захисники, законні представники в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_12 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України в обсязі обвинувачення, ОСОБА_14 і ОСОБА_13 беззастережно визнали себе винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України в обсязі обвинувачення, дали згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатні реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 беззастережно визнали себе винуватими, згідно із ст.12 КК України, є тяжкими злочинами.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 повністю усвідомлють зміст укладених з прокурором угод про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнають себе винуватими, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даних угод, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угод про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угод про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , їх форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даних угод.
За таких обставин суд вважає встановленим в судовому засіданні, що своїми умисними діями, які виразились у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), ОСОБА_12 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.187 КК України.
Суд вважає встановленим в судовому засіданні, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_14 вчинив злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України.
Суд вважає встановленим в судовому засіданні, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_13 вчинив злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинувачених процесуальні витрати, пов`язані із проведенням по справі експертних досліджень.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити укладені 25 січня 2018 року угоди про визнання винуватості між прокурором Київської місцевої прокуратури №7 м.Києва ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
Визнати винним ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Згідно ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_12 встановити 2 (два) роки.
Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_12 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання.
Визнати винним ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Згідно ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_14 встановити 1 (один) рік.
Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_14 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання.
Визнати винним ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Згідно ст.ст.75,104 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_13 встановити 1 (один) рік.
Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_13 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_12 , ОСОБА_14 і ОСОБА_13 солідарно на користь держави вартість проведених по справі експертиз в розмірі 494 (чотириста дев`яносто чотири) гривні 35 копійок.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя: ОСОБА_1