1Справа № 335/8023/18 1-кс/335/5377/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2018 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нововодяне Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, українки, громадянки України, яка має неповну середню освіту, не заміжня, офіційно не працевлаштована, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженої,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000348 від 24.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 , в період часу з вересня 2017 по 31.05.2018, на території м. Енергодар Запорізької області, повторно, систематично зберігали, перевозили з метою збуту, а також незаконно збували особливо небезпечну психотропну речовину 1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он (PVP).

У невстановлений органом досудового розслідування період у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечних психотропних речовин. Будучи обізнаним про те, що особливо небезпечна психотропна речовина 1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он (PVP) користується великим попитом у середовищі наркозалежних осіб, приблизно з вересня 2017 у м. Запоріжжі з метою швидкого отримання стабільного незаконного доходу він вирішив здійснювати незаконне придбання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини 1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он (PVP) на території м. Енергодар Запорізької області.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, наркотичних засобів і прекурсорів» 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено (Таблиця I, список № 2). Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 вступив у попередню змову із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 , які були обізнані із його злочинними намірами щодо незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також збуту особливо небезпечних психотропних речовин.

Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 , в неустановлений досудовим розслідуванням час погодились на пропозицію ОСОБА_6 щодо безпосередньої участі у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини 1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он (PVP), з метою одержання незаконного прибутку попередньо визначивши з ним умови своєї винагороди, а також можливість мати постійний доступ до особливо небезпечних психотропних речовин для власного вживання, в якості оплати за їх реалізацію.

За невстановлених досудовим слідством обставин та у невстановлених слідством осіб, ОСОБА_6 безпосередньо підшукував та придбав особливо небезпечної психотропної речовини 1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он (PVP).

В період часу з вересня 2017 по 31.05.2018, ОСОБА_6 , систематично незаконно купував у невстановлених слідством осіб партії особливо небезпечної психотропної речовини 1-феніл-2-піролідин-1іл-пентан-1-он (PVP), після чого, використовуючи невстановлений в ході досудового розслідування транспортний засіб, здійснював незаконне перевезення вищевказаної психотропної речовини до місць їх зберігання, а саме до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де розфасовував, дрібними партіями та передавав їх, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 для подальшого збуту.

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_6 , особисто здійснювали незаконний збут даної психотропної речовини особам, які бажають їх придбати.

Грошові кошти, виручені від психотропної речовини, зазначені особи передавали ОСОБА_6 , за вирахуванням раніше обумовленої з останніми суми їх грошової винагороди.

З метою конспірації своєї незаконної діяльності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 збували психотропну речовину тільки знайомим їм особам, які систематично їх вживали, а тому не були зацікавлені у викритті їх злочинної діяльності.

Так, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим слідством час та за невстановлених досудовим слідством обставин, передав ОСОБА_5 , для подальшого збуту, два зіп пакети з порошкоподібною речовиною блакитного кольору, які ОСОБА_5 , зберігала за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 з метою збуту та 29.03.2018 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 , в ході проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупівлі ОСОБА_9 , за 200 гривень, перебуваючи у під`їзді біля вхідної двері вищевказаної квартири, приблизно о 17 годині 05 хвилин, незаконно збула вказані два зіп-пакети з порошкоподібною речовиною блакитного кольору, яка згідно висновку експерта № 7-758 від 23.04.2018 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 1-феніл-2-піролідтин-1-ілпентан-1-он (PVP), загальна маса якого складає 0,0206 г.

Продовжуючи свої протиправні дії, охоплені єдиним злочинним умислом, спрямованим на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечних психотропних речовин ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , придбав при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах два зіп-пакети з порошкоподібною речовиною блакитного кольору, масами 0,0250 г та 0,0269 г,, які ОСОБА_6 , які зберігав за місцем свого проживання разом із ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, ОСОБА_6 , проживаючи разом з ОСОБА_5 за адресою:

АДРЕСА_2 24.04.2018 передав їй для збуту два зіп-пакети з порошкоподібною речовиною блакитного кольору, які вона 24.04.2018 перебуваючи у під`їзді біля вхідної двері квартири АДРЕСА_3 приблизно о 14 годині 20 хвилин, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупівлі незаконно збула ОСОБА_10 , за 200 гривень два зіп-пакети з порошкоподібною речовиною блакитного кольору, яка згідно висновку експерта № 7-877 від 18.05.2018 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 1-феніл-2-піролідтин-1-ілпентан-1-он (PVP), загальна маса якого складає 0,0091 г.

Продовжуючи свої протиправні дії, охоплені єдиним злочинним умислом, спрямованим на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечних психотропних речовин ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , придбав при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах два зіп-пакети з порошкоподібною речовиною блакитного кольору, масами 0,0243 г та 0,0302 г, які ОСОБА_6 , які зберігав за місцем свого проживання разом із ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, ОСОБА_6 , проживаючи разом з ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , 27.04.2018 передав їй для збуту два зіп-пакети з порошкоподібною речовиною блакитного кольору, які вона 27.04.2018 перебуваючи у під`їзді біля вхідної двері квартири АДРЕСА_3 приблизно о 14 годині 45 хвилин, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупівлі незаконно збула ОСОБА_10 , за 200 гривень два зіп-пакети з порошкоподібною речовиною блакитного кольору, яка згідно висновку експерта № 7-878 від 21.05.2018 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено 1-феніл-2-піролідтин-1-ілпентан-1-он (PVP), загальна маса якого складає 0,0175 г.

26.06.2018 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просить його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні, зазначила, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 01.10.2018 року.

Підозрювана та її захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, посилаючись на недоведеність ризиків, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000348 від 24.11.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у якому 26.06.2018 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з наявних в наданих суду матеріалах даних, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні слідчого.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , її вік, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, та дані про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання, не працевлаштована, не заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не засуджена.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначає, що суд повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які мають суттєве значення для «законності» позбавлення свободи у світлі цілей Конвенції.

Слідчий суддя, вирішуючи клопотання, враховує обставини, встановлені в ході розгляду клопотання, які підтверджуються наданими доказами, зокрема дані, які характеризують підозрюваної, в тому числі дані про стан її здоров`я, які підтверджуються наданими захисником доказами.

В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 стороною захисту надано достатньо доводів про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначено у клопотанні та наведено прокурором у судовому засіданні.

Виходячи з загальних принципів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судовим органам не надається вибору між тим, щоб „притягнути звинуваченого до суду у розумний строк або дарувати йому тимчасове звільнення до суду. До засудження звинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає перед усім у забезпеченні „умовного звільнення, якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим. Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою ( рішення у справі „Ідалов проти Росії).

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення його явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на „розгляд судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, а й передбачає, що „звільнення може бути обумовлено гарантіями з`явитися на судове засідання.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі „Летельє проти Франції, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні протягом певного часу. За виняткових обставин цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є достатні підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути „формою очікування обвинувального вироку.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Враховуючи, що у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, враховуючи дані про особу підозрюваної, стан її здоров`я, слідчий суддя вважає не доведеним, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, та приходить до висновку про наявність підстав для застосування відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваної ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваній залишати своє житло у нічний час доби в період часу з 19 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня, та покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід як домашній арешт, на переконання слідчого судді, забезпечить дотримання підозрюваною ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя вважає недоцільним.

Визначаючи коло обов`язків, які слід покласти на підозрювану, з урахуванням умов домашнього арешту, слідчий суддя вважає необхідним та достатнім покласти на підозрювану ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали кримінального провадження, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі м. Енергодара без дозволу слідчого, прокурора або суду; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про встановлення строку дії ухвали, слідчий суддя виходить з вимог ст. 219 КПК України, та у відповідності до ч. 6 ст. 181 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії даної ухвали до 27.09.2018 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 192-194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваній залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 19 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня, строком до 27.09.2018 року.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали кримінального провадження, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

-не відлучатися за межі м. Енергодара без дозволу слідчого, прокурора або суду ;

-утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Встановити строк дії даної ухвали слідчого судді строком до 27.09.2018 року включно.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції, за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1