Справа № 305/1585/17
Номер провадження 1-кп/305/138/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.05.2018 . Рахівський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, військовозобов`язаного,
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пропонував призначити до розгляду дане кримінальне провадження, вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору мотивуючи, тим, що у справі не проведено експертизу відповідно до вимог ст. 242 ч. 2 п. 6 КПК України, та не визначено істотну шкоду, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_5 .
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку про повернення обвинувального акта прокурору у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у скоєнні ним кримінального правопорушення передбаченого ст. 246 КК України (в редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016 року) у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України виходячи з наступного:
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень охорона прав і свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого, розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Одним із загальних засад кримінального провадження є верховенство права та його законність (п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 7 КПК України), поняття яких законодавцем визначено у ст. ст. 8, 9 названого Кодексу.
В п. 2 ППВС України від 01.11.1996 року - № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано, наступне: оскільки Конституція України, як зазначено і її ст. 8 має найвищу юридичну силу, а норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається принцип верховенства права, конституційні права та свободи людини та громадянина є безпосередньо діючими вони визначають цілі і зміст законів та інші нормативно-правові акти зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечення захистом правосуддя.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Із зазначеного положення Основного Закону у повній мірі кореспондуються приписи ч. 1 ст. 5 КПК України, якими передбачено, що під час кримінального провадження, суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий інші службові особи органу державної влади зобов`язані неухильно додержуватись вимог Кодексу України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до положення ч. 1 ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості, зокрема про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як роз`яснено в п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та ін. правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинно містити в собі не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Отже, в обвинувальному акті повинен мати місце, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення , так і формулювання обвинувачення. До того ж законодавець чітко визначає, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків передбачених цією статтею.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. З наявного обвинувального акта надісланого до суду у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується за ст. ст. 246 КК України (в редакції Закону № 1019-VIII від 18.02.2016 року) як незаконна порубка дерев у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду.
Вказаний обвинувальний акт не містить повний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так у даному обвинувальному акті, вказано, що кримінальне правопорушення скоєно за межами м. Рахів, Закарпатської області, однак не вказана область, район та населений пункт скоєння злочину, адже територія Карпатського біосферного заповідника розташована на території декількох сумісних районів, відсутні наслідки скоєння рубки, до ступеня росту, на пні, тощо.
В обвинувальному акті відсутнє посилання на ч. 2 п. 7-1 ст. 291 КПК України як на підстави застосування заходів кримінально правового характеру щодо юридичної особи які прокурор вважає встановленими.
Заявлений КБЗ цивільний позов у частині визнання їх цивільним позивачем, орган досудового розслідування залишив без вирішення.
Невизначеним є знаходження кримінального провадження з 11.02.2016 року по день 25.09.2017 року тобто з дня пред`явлення підозри ОСОБА_5 .
Не вдаючись до оцінки доказів у даному кримінальному провадженні, суд виходить з того, що розрахунок шкоди проведено на підставі постанови КМ України № 541 від 24.07.2013 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд» коли така шкода повинна бути проведена на підставі ст. 242 ч. 2 п. 6 КПК України шляхом призначення експертизи.
Згідно п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо: визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним праворушенням.
В обвинувальному акті зазначено, що розмір шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням становить 18 641 грн. 94 коп., але суть розміру шкоди не з`ясовано.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України до матеріалів кримінального провадження додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Вказаний реєстр має відповідати вимогам ст. 109 КПК України і є невід`ємним додатком і повинен містити, зокрема, номер та найменування кожної процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення. При цьому виходячи зі змісту п. 4 ч. 2 ст. 36, ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 116, ч. 2 ст. 280, ст. 561, ст. 7 Розділу ХІ «Перехідні положення КПК України» тощо, зміст процесуальної дії не обмежується поняттям слідчої дії і є значно ширшим.
Доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування, вочевидь, також не відповідає вимогам закону.
Реєстр не містить даних про всі процесуальні дії з участю обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема відсутні дані про повідомлення йому про його права, не вручено пам`ятку, тощо.
Окрім того, реєстр не відповідає вимогам Положення про порядок ведення ЄРДР в частині відсутності витягу з реєстру і не внесення до нього відомостей, зокрема, час, дату надходження заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення п. 2.1.1 відсутнє прізвище, ім`я, по-батькові потерпілого або заявника, п. 2.1.4 не міститься вказівки на попередню кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на частини статтей Кримінального кодексу України.
Таким чином суд константує факт, що відомості з Реєстру у вигляді витягу згідно додатка № 6 до обвинувального акта не приєднано взагалі.
Відсутність витягу з ЄРДР вказує на неможливість призначення судового розгляду через грубе порушення наведених вище норм КПК України «Положення про порядок ведення ЄРДР» та є безпосередньою підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі, суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення меж судового розгляду, його невідповідность та вимогам закону щодо оформлення невідповідність додатків обвинувального акта вимогам ст. 109 КПК України, щодо їх змісту та кваліфікації.
Таким чином, суд приходить висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору, для усунення виявлених недоліків у розумні строки, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки такі порушення неможливо усунути в процесі розгляду.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 9, 91, 110, 291, 293, 314, 369, 370, 372, 376 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
На ухвалу може бути подана апеляція в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області, через Рахівський районний суд протягом семи днів з дня повного проголошення тексту ухвали.

Суддя: ОСОБА_1 .
З оригіналом вірно,
Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1 .