Провадження №1-кп/127/714/18
У Х В А Л А
11 вересня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2018 р. за № 0002150 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за місцем реєстрації, мотивуючи клопотання тим, що він вважає запобіжний захід у вигляді тримання під вартою занадто суворим та необгрунтованим. У випадку зміни запобіжного заходу планує проживати за місцем реєстрації в Немирівському районі Віницької області, назву населеного пункту не пам`ятає, за місцем реєстрації раніше не проживав. Пояснив, що немає наміру ухилятися від суду, впливати на потерпілу та свідків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 в задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт просить відмовити, оскільки вважає його необгрунтованим. Крім того, заявила клопотання про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки останній може ухилятися від суду, впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначила, що запобіжний захід до обвинуваченого застосований вірно, підстав для його зміни, скасування немає, а тому з метою попередження вчинення нових правопорушень просить продовжити дію застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, зазначила, що наявний ризик переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на даний час відповідно до ст. 89 КК України вважаться не судимим. На даний час щодо обвинуваченого зареєстровано інші кримінальні провадження. Вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.
У підготовчому судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 клопотання прокурора про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, так як обвинувачений може ухилятися від суду, впливати на потерпілу. В задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт просить відмовити, оскільки вважає його необгрунтованим.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_7 клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за місцем реєстрації просить задовольнити. Заперечила проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений має зареєстроване місце проживання, наміру ухилятися від суду, впливати на потерпілу та свідків немає.

Заслухавши думку прокурора, представника потерпілої, обвинуваченого та його захисника, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26.05.2018 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 23.07.2018 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.07.2018 року продовжено строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 17.09.2018 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке за ступенем тяжкості є тяжким злочином, та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, раніше відповідно до ст. 89 КК України не судимий, офіційно не працевлаштований, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, постійного місця проживання немає, за місцем реєстрації до затримання не проживав. Відтак, соціальні зв`язки обвинуваченого не можна визнати стійкими.
При цьому суд, враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків.
Суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого судовий розгляд не розпочато, обвинувачений, потерпіла та свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченого.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження.

Згідно положень ч.ч. 1-2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
На думку суду, відсутні підстави вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, у тому числі домашній арешт, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт немає, а тому в задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити.

Враховуючи викладене вище, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 11.09.2018 року до 09.11.2018 року включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1) для відома та виконання в частині продовження строку запобіжного заходу та до Вінницької місцевої прокуратури для відома.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали в частині продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - з 11.09.2018 року до 09.11.2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя