АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/589/18 Справа № 696/1199/17 Категорія: ст. 366-1 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000026 за апеляційною скаргою заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 на вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 21 травня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з освітою середньою, приватного підприємця, одруженого, маючого на утриманні 3 дітей, -

визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України, та призначено йому покарання у виді 150 годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з функціями місцевого самоврядування, терміном на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, та покладено на нього на обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На підставі п. «в», «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, -

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Кам`янського районного суду Черкаської області від 21 травня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він відповідно до протоколу Кам`янської виборчої комісії про результати виборів депутатів Кам`янської районної ради від 25 жовтня 2015 року зареєстрований депутатом у багатомандатному виборчому окрузі Кам`янської районної ради Черкаської області VII скликання, будучи згідно з підпунктом б пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України Про запобігання корупції (далі - Закон) суб`єктом на якого поширюється дія цього Закону, та відповідно до статті 45, пункту 5 розділу XIII Прикінцеві положення цього ж Закону, доповненим згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо особливостей фінансового контролю окремих категорій посадових осіб», від 23.03.2017 №1975-VIII, яким продовжено строк подання щорічної декларації для осіб, які відповідно до цього Закону подають таку декларацію вперше, до 01 травня 2017 року, зобов`язаний у порядку та строки, передбачені вище вказаними нормативними актами, тобто з 00:00 год.01.01.2017 до 00:00 год.01.05.2017, подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агенства з питань запобігання корупції (далі-Національне агенство) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік за формою, що визначена Національним агенством, будучи обізнаним про вказаний обов`язок та маючи всі необхідні умови та технічну можливість, умисно не подав річну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 рік. Згідно з інформацією Національного агенства від 13.07.2017 №53-09/23683/17 в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування , декларації ОСОБА_7 відсутні.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Черкаської області ОСОБА_8 , не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим та засудити ОСОБА_7 за ст. 366-1 КК України та призначити покарання у виді 150 годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади пов`язані з функціями місцевого самоврядування терміном на 1 рік. На підставі п. «в», «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання. В решті- вказаний вирок залишити без змін.

Вказує, що місцевим судом безпідставно відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік, оскільки вказана стаття не передбачає звільнення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 про задоволення апеляційних вимог, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який погодився з апеляційною скаргою прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався не в повному обсязі.

Висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке його засуджено при обставинах, наведених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені кримінального правопорушення.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 366-1 КК України є вірною та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Однак, на думку колегії суддів, доводи прокурора про недотримання судом першої інстанції вимог кримінального закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є обґрунтованими.

Як вбачається з вироку Кам`янського районного суду Черкаської області від 21 травня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України, та призначено йому покарання у виді 150 годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади пов`язані з функціями місцевого самоврядування терміном на 1 рік. Крім того, на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Але відповідно до ч.1 ст. 75 КК України : якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З наведеного вбачається, що звільнення від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України у випадку засудження обвинуваченого до громадських робіт положеннями вказаної статті Кримінального Кодексу України не передбачено.

Однак, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання вказані вимоги не дотримано, та всупереч вимогам ст. 75 КК України прийнято рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, оскільки Законом чітко визначено перелік видів покарання від яких особу може бути звільнено з випробуванням.

Таким чином, районний суд під час ухвалення вироку та призначення покарання обвинуваченому, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, тим самим порушивши вимоги Кримінального процесуального Кодексу України, що зобов`язують ухвалювати законний, обґрунтований та вмотивований вирок, керуючись нормами Кримінального та Кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку місцевого суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 , з ухваленням нового вироку в цій частині в порядку ст. 420 КПК України.

Згідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 за ст. 366-1 КК України колегія суддів, у відповідності із вимогами ст. 65, 66, 67 КК України, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів враховує: визнання вини, щире каяття, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей та батька похилого віку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлені.

Враховуючи сукупність вищевказаних обставин, дані про особу ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що з урахуванням пом`якшуючих та за відсутності обтяжуючих покарання обставин, обвинуваченому слід призначити покарання за ст. 366-1 КК України у виді 150 годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування , терміном на 1 рік.

Разом з цим, заява обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього п. «в», «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року підлягає до задоволення, оскільки на день набрання чинності цього закону на його утриманні перебували діти, відносно яких він не позбавлений батьківських прав, яким не виповнилося 18 років, а також він має батька, який досяг 70-річного віку.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі п. «в», «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016.

В решті - вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 404, 405, п. 3 ч.1 ст. 407, ст.ст. 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів ,-

з а с у д и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 21 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 366-1 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ст. 366-1 КК України у виді 150 годин громадських робіт з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, строком на 1 рік.

На підставі п. «в», «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

В решті - вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 21 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :