Справа № 731/151/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/669/2018
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000013, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 квітня 2018 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, українця, громадянина України, розлученого, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

На вирок суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він, не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого, просить вирок змінити в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 25.01.2016 року по 20.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 квітня 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України - 8 років позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання визначено рахувати з моменту фактичного затримання - 25 січня 2016 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Зараховано ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення в період з 25 січня 2016 року по 26 квітня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 1194 грн. 72 коп. процесуальних витрат за проведення судової експертизи.

Стягнуто з обвинуваченого на користь Прилуцької центральної районної лікарні 373 грн. 88 коп., на користь КЛПЗ «Варвинська центральна районна лікарня» 112 грн. 81 коп., на користь Державної установи «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П.Ромаданова НАМН України» 10190 грн. 40 коп., затрачених на лікування потерпілого.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 20997 грн. 51 коп. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 100000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього 120997 грн.51 коп.

В задоволенні цивільного позову Повного Товариства «Ломбард «Свіжа Копійка» до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 564 грн. 02 коп. відмовлено.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд 1 інстанції всупереч вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 18.05.2017 року) безпідставно зарахував ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.01.2016 року по 26.04.2018 року, тобто, по дату проголошення вироку, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, коли на момент набрання чинності цим законом, тобто, з 21.06.2017 року, необхідно було зараховувати один день попереднього увязненя за один день позбавлення волі. Тому, зважаючи на вимоги ст. 4 КК України, необхідно змінити вирок в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання відповідно до законів, які діяли та діють на момент виникнення таких кримінальних правовідносин.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 21.01.2016 року, близько 22 години 00 хв., ОСОБА_4 проник на територію ферми СТОВ «Дружба Нова», що розташована за адресою смт. Варва, вул. Льва Толстого та через вхідні двері, які не були зачиненими на замикаючий пристрій зайшов до середини будинку АДРЕСА_2 . Перебуваючи в будинку, на грунті раптового виникнення неприязних відносин, ОСОБА_4 вчинив сварку з ОСОБА_7 , в ході якої завдав останньому два удари кулаками по голові, після чого схопив сокиру, яка перебувала на місці вчинення злочину, маючи умисел, направлений на умисне заподіяння смерті потерпілому, завдав нею шість ударів в різні частини голови останнього, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 втратив свідомість та впавши на землю, перестав подавати ознаки життя. Вважаючи, що він виконав всі дії для умисного протиправного заподіяння смерті потерпілому, ОСОБА_4 перестав наносити удари сокирою, вважаючи що потерпілий помер.

Внаслідок вищезазначених дій обвинуваченого, потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді шести забійно-рублених ран голови (однієї в ділянці кута лівого ока, однієї - в правій скроневій ділянці, чотирьох - в тім`яній та потиличних областях), вдавленого перелому тім`яної кістки зліва, лінійного перелому лівої скроневої кістки, перелому виличного відростка скроневої кістки зліва з переломом бічної стінки очниці зліва, епідуральної гематоми в лівій скронево-лобній ділянці, субарахноїдального крововиливу в скронево-тім`яних ділянках обох півкуль головного мозку, які згідно висновку експерта № 138 від 29.03.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Однак, ОСОБА_4 не довів злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_7 , до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень залишився живим.

21.01.2016 року, після 22 години, ОСОБА_4 , переслідуючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) шляхом відкриття вхідних дверей, які на момент вчинення злочину не були замкненими, проник до будинку АДРЕСА_2 , розташованого на території ферми СТОВ «Дружба-Нова», звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Nomi І 450 Trend» чорного кольору, вартістю 938 грн. 84 коп. та грошові кошти в сумі 1500 грн., що належали потерпілому ОСОБА_7 . Всього ОСОБА_4 викрав чужого майна на загальну суму 2438 грн. 84 коп., після чого залишив місце злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скарну з викладених в ній підстав, пояснення обвинуваченого, його захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, яким суд дав належну юридичну оцінку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, яке не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло.

Встановлені фактичні обставини справи, кваліфікація вчиненого, призначене покарання, учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Разом з тим, доводи прокурора про безпідставне зарахування ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 25.01.2016 року по 26.04.2018 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є слушними з наступних підстав.

Як убачається з вироку, судом першої інстанції на виконання вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому у строк вібрування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.01.2016 року по день ухвалення вироку, тобто, по 26.04.2018 року, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 року, частина 5 статті 72 КК України викладена у новій редакції, яка діяла на момент ухвалення судом 1 інстанції вироку, та чинна на даний час.

Згідно вимог цього закону, що набрав чинності 21.06.2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день. З 21.06.2017 року ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції закону №838-VIII від 26.11.2015 року) втратила свою чинність та не може бути застосована.

При цьому колегія суддів також враховує правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений в постанові № 51-576км18 від 06 червня 2018 року, згідно якої положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, не можна вважати такими, що визначають «караність» або «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України. У зв`язку із цим положенням указаної правової норми в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року не може надаватися ультраактивна дія, яка би забезпечила можливість їх застосування після набрання 21 червня 2017 року чинності новою редакцією цієї норми відповідно до Закону від 18.05.2017 року № 2046- VIII. Таким чином, при зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч. 1 ст. 72 КК України у редакції Закону від 26 листопада 2015 року 838-VIII підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а в редакції Закону від 18.05.2017 року № 2046-VIII, до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли було вчинено злочин за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження.

З 21.06.2017 року по день винесення рішення апеляційним судом, строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню в одинарному розмірі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, окрім іншого, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Тому вирок суду в цій частині підлягає зміні, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 квітня 2018 року відносно ОСОБА_4 в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання змінити.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.01.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року по 13.07.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі

В решті даний вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до касаційного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_2 ОСОБА_10