Провадження №11-сс/772/370/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

слідчого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0002203 за апеляційною скаргою адвоката захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2018, згідно якої відносно

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, задоволено клопотання слідчого про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з моменту затримання.

в с т а н о в и в:

До слідчого судді надійшло клопотання від слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_9 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину розбійного нападу скоєного 29.05.2018, близько 21.00год за попередньою змовою з ОСОБА_10 спрямованого на відкрите викрадення чужого майна. Вони прийшли до домоволодіння свого знайомого ОСОБА_11 , що розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Після чого, діючи до узгодженого плану, ОСОБА_9 без дозволу зайшов на територію домоволодіння та в подальшому через не зачинені двері до середини будинку, де проживає ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 залишився поруч з будинком на території домоволодіння.

Опинившись в житловій кімнаті будинку, ОСОБА_9 виявив малознайомого йому ОСОБА_12 та в подальшому, маючи корисливий мотив та умисел на відкрите заволодіння чужим майном почав вимагати в нього грошові кошти, на що останній відмовив. З урахуванням відмови ОСОБА_12 , ОСОБА_9 позвав до будинку ОСОБА_10 та продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_9 правою рукою схопив ОСОБА_12 та шляхом ривка положив його на ліжко та продовжив його утримувати стискаючи шию. Таким чином ОСОБА_9 , шляхом стискання шиї ОСОБА_12 та висловлюючи словесні погрози фізичною розправою створив реальну загрозу життю та здоров`ю останнього, внаслідок чого ОСОБА_12 , усвідомлюючи загрозу для свого життя та здоров`я не чинив опору, що зумовило безперешкодному заволодінню його майном. В подальшому ОСОБА_10 діючи до попередньо узгодженого плану, усвідомлюючи що ОСОБА_9 створено умови для безперешкодного заволодіння чужим майном, відкрито для ОСОБА_12 взяв зі столу ноутбук марки «Asus», навушники марки «Sony», комп`ютерну миш невідомого виробництва та поставив до полімерного пакету. Після цього, ОСОБА_9 , помітивши, що ОСОБА_10 заволодів вищеперерахованими речами та отримав можливість ними розпоряджатися, відпустив ОСОБА_12 , та погрожуючи фізичною розправою змусив останнього дістати з кишені грошові кошти у розмірі 14 гривень, купюрами номіналом 10 гривень, 2 гривні, та дві купюри номіналом по 1 гривні та забрав їх.

Слідчий зазначив докази на яких ґрунтується клопотання, ризики за яких застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_9 неможливе.

Слідчий суддя визнав обґрунтованим клопотання слідчого та задовольнив його, посилаючись, що клопотання відповідає вимогам статті 183 кримінального процесуального кодексу України, а тримання під вартою є виправданим запобіжним заходом, який забезпечує належне і своєчасне здійснення досудового слідства.

Адвокат в своїй апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну та постановити нову із застосуванням особистого зобов`язання, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри, оголошеної ОСОБА_9 , відсутність ризиків для застосування тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення і виступ в судових дебатах захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги; доводи прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги; дослідивши її доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку про законність прийнятого рішення із наступних підстав.

Будь-який запобіжний захід застосовується лише в разі, якщо особа обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до статті 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам, серед іншого, переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, іншим чином вчинити інше кримінальне правопорушення.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях її застосування, якими є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які статтею 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності, як обґрунтованої підозри так і вищенаведених ризиків.

За правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи), що також випливає з рішень Європейського суду з прав людини.

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Тому суд не оцінює доводи сторони захисту щодо не доведення винуватості обвинувачених та виходить з наявності обґрунтованої підозри, що знайшла своє відображення залученими доказами та викладена в клопотанні слідчого.

Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права та свободи підозрюваного має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним КПК України конкретним підставам і меті), що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив особливо тяжкий злочин, поєднаний з застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, не має постійного місця роботи, неодружений, не має стійких соціальних зв`язків, дає суду підстави вважати, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків та потерпілого та вчиняти інші правопорушення тобто наявні ризики передбачені ст.177 КПК України.

Крім того, враховуючи обставини скоєного злочину в яких підозрюється ОСОБА_9 , яка полягає у вчиненні його відкрито для потерпілого може здійснювати незаконний вплив на потерпілого, оскільки після завершення вчинення розбійного нападу словесно погрожував фізичною розправою останньому в разі повідомлення про вчинення ним злочину.

Враховуючи, що ОСОБА_9 не має постійного джерела заробітку та вчинив корисливий, майновий злочин із застосуванням насильтва є підстави вважити, що він може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові умисні корисливі злочини.

Таким чином, враховуючи реальні ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, вчинення ним незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення ним інших кримінальних правопорушень, що може перешкодити розслідуванню та розгляду кримінального провадження, апеляційний суд не знайшов підстав для скасування рішення слідчого судді щодо обраного підозрюваному запобіжного заходу.

Пункт 5 ч.2 ст.183 КПК України передбачає можливість застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Зважаючи на вищенаведене, відсутність обставин, передбачених ст.178 КПК України, які би перешкоджали підозрюваному перебувати під вартою, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.

Тому керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2018 про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:
Суддя: