У Х В А Л А

"09" листопада 2018 р.

Справа146/968/18

Провадження1-кп/153/94/18-к

Ямпільський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Томашпільського відділу Могилів-Подільської
місцевої прокуратури ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого - ОСОБА_6
потерпілого - ОСОБА_7
потерпілої - ОСОБА_8
представника потерпілих ОСОБА_7
та ОСОБА_8 ОСОБА_9
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ямпіль, Вінницької області клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В :
До Ямпільського районного суду Вінницької області надійшли матеріли кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, із затвердженим обвинувальним актом.
14 вересня 2018 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання за участю сторін.
В підготовчому судовому засіданні прокурора Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Клопотання мотивовано наступним: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, який відноситься до тяжкого злочину. Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 згідно ст.. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суд, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, вчинити інше кримінальне правопорушення.Підставами вважати, що ОСОБА_4 буде переховуватись від суду є те, що він не має офіційного місця роботи, живе за рахунок тимчасових заробітків, неодружений, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання. Окрім цього ОСОБА_4 має паспорт для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданого 08 травня 2013 року, що не виключає можливості виїзду ним за межі України з метою ухилення від суду. Ці обставини дають підстави вважати, що обвинувачений може легко переїжджати з місця на місце і переховуватись з метою уникнення кримінально відповідальності. Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам зазначених у даному клопотанні, оскільки особисте зобов`язання не є ефективним, так як обвинувачений може вільно пересуватися, спілкуватись з потерпілим, вчинити інший злочин. Особиста порука також не може бути застосована, оскільки жодна особа не заявила клопотання про взяття обвинуваченого на покури. Просить суд застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком два місяці.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 клопотання не визнали, вважають його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Оскільки, сторона обвинувачення не навела наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судове провадження на підставі даного обвинувального акту не завершено.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.
Статтею 331 КПК України регламентовано, що під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою має право обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).
У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.
Згідно ст. 184 КК України клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити зокрема посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
У відповідності з вимогами статті 194 КПК України , під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зокрема зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з 08 липня 2018 року не застосовано жодного запобіжного заходу та при цьому останній, у чіткій відповідності з вимогами ст. 42 КПК України виконує обов`язки обвинуваченого у кримінальному провадженні.
Прокурором при цьому не надано суду жодних доказів того, що ОСОБА_4 вчиняв будь-які дії, спрямовані на знищення чи підробку речей і документів, або впливав на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження чи перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, ані під час строку дії раніше обраного щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, ані після закінчення його дії.
Наведені в клопотанні доводи прокурора є формальними та належним чином необґрунтованими, а доведення існування ризиків, на які містяться посилання в клопотанні, побудовано у формі припущень.
Прокурор не зазначає також, які саме обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_4 якимось чином у майбутньому буде вчиняти дії щодо знищення чи підроблення речей і документів, які мають суттєве значення для судового розгляду, незаконними засобами впливатиме на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.
Суд критично ставиться до вказаного у клопотанні прокурора ризику, а саме можливості вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим, оскільки, ОСОБА_4 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, крім цього суд враховує те, що за час досудового розслідування даного кримінального провадження та час перебування даної справи у суді, не виникало жодних обставин, які б могли свідчити про те, що обвинувачений вчиняв дії, за які передбачена кримінальна відповідальність.
Таким чином, суд не сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки на доведення даної позиції клопотання містить єдине зазначення менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що безумовно не може свідчити про доведеність даного факту.
Крім того, прокурором не наведені жодні доводи, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, менш суворого, ніж домашній арешт, який фактично обмежує у свободі ОСОБА_4 останній буде ухилятись від суду.
Таким чином, оскільки прокурором доведено обґрунтованість обвинувачення стосовно ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватись від суду, однак не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), суд вважає, що вагомих підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з клопотання не вбачається, у зв`язку з чим необхідно застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений в клопотанні.
За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям обвинуваченого на вимогу суду, можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України терміном на 2 місяці, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.
Керуючись ст. 49, 177, 182, 194, 291, 314-318, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка, Томашпільського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на строк до 09 грудня 2018 року наступні обов`язки:
1) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
2) утриматись від спілкування зі свідками по кримінальному провадженні, за винятком участі у процесуальних діях або судових засіданнях у присутності прокурора або суду.
3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданий 08 травня 2013 року.
Роз`яснити ОСОБА_4 ,що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1