КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

24 жовтня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6
та обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0003650 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, раніше судимого: 24.12.2012 Дарницьким районним судом м. Києва за частинами 1, 2, 3 ст. ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, зі звільненням, на підставі ст.ст. 75,104 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 31.10.2013 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 цього Кодексу, до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 19.06.2014 з Божковської ВК Полтавської області № 16 на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України та засуджено до покарання:
- за ч. 1 ст. 187 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 263 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 10 000 (десять тисяч) гривень.

Крім того, судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, 22 квітня 2018 року, приблизно о 15 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 16 по вул. Богуна в м. Києві, побачив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який катався на велосипеді марки «Trek3500Disc 2013 black green» чорного кольору з зеленими та білими вставками, заводський номер WTU ZZ OC 1982 Н. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу на малолітнього ОСОБА_8 з метою заволодіння його майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ОСОБА_7 підійшов до малолітнього ОСОБА_8 , який перебував на велосипеді, схопив однією рукою за кермо велосипеду, при цьому, з метою попередження можливого опору з боку потерпілого та усунення перешкод для заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 дістав з кишені металевий кастет, виготовлений саморобним способом із використанням заводського обладнання, який відноситься до холодної зброї ударно - дробильної дії, який він постійно носив при собі, та погрожуючи застосуванням даного кастету, тобто застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, висловив останньому вимогу негайно передати йому велосипед. У відповідь на відмову малолітнього ОСОБА_8 передати йому велосипед, не зважаючи на спроби малолітнього ОСОБА_8 перешкодити нападнику заволодіти велосипедом, ОСОБА_7 наніс малолітньому ОСОБА_8 близько чотирьох ударів кастетом в область лівого плеча у верхній третині, завдавши останньому фізичного болю та заподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді двох синців на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині на відстані 1,5 см один від одного.

Подолавши таким чином волю потерпілого до опору, ОСОБА_7 примусив малолітнього ОСОБА_8 передати йому велосипед марки «Trek3500Disc 2013 black green», після чого зник з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим велосипедом розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 6983 грн. 33 коп.
Крім того, в останніх числах лютого 2018 року ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік від магазину «АТБ», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Харченка, 39, знайшов металевий кастет, виготовлений саморобним способом із використанням заводського обладнання, який відноситься до холодної зброї ударно-дробильної дії, привласнив його собі, та в період з кінця лютого 2018 року до 25 квітня 2018 року, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи передбаченого законом дозволу, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, носив вищевказаний кастет при собі, в кишенях свого одягу, пересуваючись по вулицях м. Києва, в тому числі 22 квітня 2018 року під час вчинення ним розбійного нападу біля будинку № 16 по вул. Богуна у м. Києві.

25 квітня 2018 року о 00 год. 05 хв. біля буд. № 19 по вул. Трипільській в м. Києві працівниками поліції було зупинено ОСОБА_7 , у якого в лівій кишені спортивних штанів знаходився вищевказаний металевий кастет, який він носив при собі без передбаченого законом дозволу, та в ході огляду місця події, в присутності двох понятих, за добровільною згодою ОСОБА_7 , у останнього було вилучено даний кастет, виготовлений саморобним способом з використанням заводського обладнання, який відноситься до холодної зброї ударно-дробильної дії.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок Дарницького районного суду м. Києва, та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_7 просить взяти до уваги те, що він визнав свою провину у повному обсязі, його щире каяття, а також ту обставину, що він молода людина, яка не бажає деградувати в умовах пенітенціарної системи, котра являється не виправною, а «каральною».

Крім того, як зазначає апелянт у своїй апеляційній скарзі, суд першої інстанції не взяв до уваги обставини злочину, його психічно психологічний стан, а також його життєві та суспільні зв`язки, які не є негативними.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), а також у носінні холодної зброї кастету, без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених відповідно, ч. 1 ст. 187 та ч. 2 ст. 263 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_7 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, а саме в межах призначеного йому покарання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував, що скоєні обвинуваченим кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до злочинів різного ступеню тяжкості: передбачений ч. 1 ст. 187 КК України до тяжкого злочину; передбачений ч. 2 ст. 263 КК України до злочинів середньої тяжкості.
Також, суд врахував особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання суд визнав щире каяття, а обставинами, що, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання , суд визнав рецидив злочинів та вчинення злочину щодо малолітнього потерпілого.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень; розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілому, яка обвинуваченим не відшкодована; позицію законного представника потерпілого, який залишив на розсуд суду вирішення питання щодо призначення покарання обвинуваченому, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що необхідною й достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових злочинів буде міра покарання у вигляді позбавлення волі.
Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та особі винного, а тому, незважаючи на доводи його апеляційної скарги, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості.
Зокрема, посилання обвинуваченого у скарзі на те, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному, а суд першої інстанції не взяв до уваги обставини злочину, його психічно психологічний стан, а також його життєві та суспільні зв`язки, які не є негативними, не можуть свідчити про призначення йому явно несправедливого покарання та можливість його виправлення без відбування покарання, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та доводів апеляційної скарги, підстави для таких висновків відсутні, приймаючи до уваги ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_9 злочинів, його особу, а також наявність обставин, які не тільки пом`якшують, а й обтяжують покарання, які наведені в оскаржуваному вироку.

Виходячи з вищенаведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, не вбачає законних підстав для зміни вироку та пом`якшення ОСОБА_7 призначеного покарання.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 02 серпня 2018 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/824/712/2018

Категорія: ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1