Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/4692/18
Провадження № 1-кп/644/652/18
Ухвала
іменем України

06 липня 2018 року

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_2 , секретаря ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши клопотання Харківської місцевої прокуратури № 3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.04.2018 року № 0000741 відносно :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
-за ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т АН О В И В :
Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.03.2018 року близько 05:00 годин, ОСОБА_5 , знаходячись в гостях вдома у гр. ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, будучи впевнена, що її дії залишаться непоміченими, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності та бажаючи їх настання, побачивши в кімнаті квартири на тумбочці мобільний телефон марки Microsoft Lumia 640, що належить ОСОБА_6 , вартістю згідно висновку експерта № 1790 від 17.04.2018 року за результатами судової товарознавчої експертизи-1045 гривень, шляхом вільного доступу, взяла його та таємно винесла за межі квартири, вчинивши таким чином його крадіжку та спричинивши своїми діями матеріальну шкоду потерпілому на вищевказану суму, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У клопотанні прокурор просить застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусовий захід медичного характеру- госпіталізація до психіатричної установи із загальним наглядом, посилаючись на те, що ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання, у період часу, якому відповідає правопорушення вона перебувала в стані хронічного психічного захворювання та не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовільнити.

Захисник обвинуваченої підтримала клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового розгляду, перевірив матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно висновку судово психіатричного експерта № 495 від 20.06.2018 року ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебувала в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання. Не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час відповідно до свого психічного стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру- госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. За станом здоров`я участь ОСОБА_5 під час судового провадження не можлива у зв`язку з тим, що остання не може усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновки експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність в стані неосудності.

Частиною 2 ст. 19 КК України визначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно - небезпечні діяння.

Пунктом 3 ч.1 ст. 94 КК України визначено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.

При визначенні міри медичного характеру суд враховує не тільки характер психічного захворювання, а й рекомендації експертів про тип лікувального закладу, а також тяжкість вчиненого злочину.

Таким чином судом встановлено, що на даний час ОСОБА_5 страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, параноїчної форми, безперервного типу перебігу. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 перебувала в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання та не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Керуючись ст. ст. 93, 94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. ст. 372, 511, 512, 513 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Задовольнити клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.04.2018 року № 0000741 відносно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної установи із звичайним наглядом.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1