АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1626/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1 Справа №635/7983/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.366 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника на вирок Харківського районного суду Харківської області від 21.02.2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Харківської області, громадянин України, одружений, з вищою освітою, раніше не судимий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, йому призначено покарання за скоєння вказаного злочину у виді обмеження волі на строк 1 (рік) з позбавленням права обіймати певні посади на строк 3 (три) роки.

Вироком встановлено, що ОСОБА_7 , обіймаючи посаду слідчого СВ Липецького відділу міліції (с. Липці) Харківського РВ (з обслуговування Харківського району та м. Люботин) ГУМВС України в Харківській області, відповідно до наказу начальника ГУ МВС України в Харківській області за № 227о/с від 26.06.2013 р., являючись службовою особою, працівником правоохоронного органу, наділеним повноваженнями представника влади, умисно вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості та склав завідомо неправдиві офіційні документи за наступних обставин.
ОСОБА_7 , здійснюючи з 22.06.2014 р. досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002537 від 22.06.2014 р. за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі доручення від 22.06.2014 р. начальника слідчого відділення Липецького відділу міліції (с. Липці) Харківського РВ (з обслуговування Харківського району та м. Люботин) ГУМВС України в Харківській області та, виконуючи у зв`язку з цим службові обов`язки, достовірно знаючи вимоги ст.ст.9, 40 КПК України щодо неухильного дотримання слідчим під час кримінального провадження вимог Конституції України, чинного КПК та відповідальності за законність здійснення процесуальних дій, вимог ст.ст.103-106, 240, ч.7 ст.223 КПК України щодо фіксування ходу і результатів проведення процесуальної дії та здійснення слідчим процесуальних дій, в тому числі, щодо обов`язку слідчого запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для проведення слідчого експерименту, 25.07.2014 р., упродовж 10 год. 00 хв. 10 год. 30 хв., у приміщенні службового кабінету експерта ХОБСМЕ -2 ОСОБА_9 за адресою: м. Харків, вул. Корчагінцев, 38, слідчий ОСОБА_7 за участю потерпілої ОСОБА_10 , судово-медичного експерта ОСОБА_9 у присутності медичного реєстратора ОСОБА_11 , провів слідчий експеримент без участі понятих. З метою придання процесуальному документу належного доказу, слідчий ОСОБА_7 вніс завідомо неправдиві данні у офіційний документ протокол проведення слідчого експерименту, де у якості понятих вказав: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які реально не були присутні під час проведення вказаної слідчої дії.
Крім того, слідчий ОСОБА_7 , порушуючи вказані вище вимоги КПК України, 06.08.2014 р., перебуваючи у своєму службовому кабінеті приміщення СВ Липецького ВМ Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області (з обслуговування Харківського району та м. Люботин) за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Жовтневе, вул. Першотравневе, 1, умисно склав завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: протокол про надання підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_8 доступу до матеріалів досудового розслідування № 0002537 у порядку ст. 290 КПК України та опису матеріалів досудового розслідування, до яких нібито надано доступ підозрюваній ОСОБА_8 .
Склавши, таким чином, завідомо неправдиві офіційні документи, видав їх, надавши разом з іншими матеріалами кримінального провадження № 0002537 до Харківської міжрайонної прокуратури, за результатами чого обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України 08.08.2014 р. затверджено старшим прокурором Харківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_14 та 19.08.2014 р. спрямовано до Харківського районного суду Харківської області у порядку ст.283 КПК України.

В апеляційних скаргах:
-прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.1 ст.366 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на 3 роки; на підставі ст.49 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Мотивуючи скаргу вказав, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, при призначенні додаткового покарання, не сформульовано у вироку, які саме посади не має права обіймати обвинувачений. Також зазначив, що всупереч положенням ст.49 КК України, суд першої інстанції не звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності;
-захисник ОСОБА_15 просить скасувати вирок, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України на підставі ст.49 КК України і закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що кримінальне правопорушення, за яким ОСОБА_16 визнано винним ч.1 ст.366 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, з дня його вчинення та на день постановлення вироку минуло більше трьох років, що є безумовною підставою
для застосування положень ст.49 КК України, про що просить й сам обвинувачений.

Заслухавши доповідь головуючого, з`ясувавши думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу державного обвинувача; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Обґрунтованість засудження ОСОБА_7 та правова кваліфікація його дій за вищевказаним обвинуваченням учасниками судового розгляду не оспорюється, тому вирок районного суду перевіряється тільки в частині правильності призначення покарання та необхідності звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
З матеріалів справи вбачається, що інкримінований злочин ОСОБА_7 було вчинено 22.06.2014 р. та 06.08.2014 р., його дії судом першої інстанції кваліфіковано за ч.1 ст.366 КК України.
Відповідно до ст.12 КК України, передбачене ч.1 ст.366 КК України кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, санкція статті передбачає максимальне покарання у виді обмеженням волі на строк до трьох років.
Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
На час постановлення районним судом вироку від 21.02.2018 року, зазначений вище строк притягнення до кримінальної відповідальності сплинув, проте, обвинувачений не був звільнений від кримінальної відповідальності.
Наведене свідчить про порушення судом першої інстанції положень закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413 КПК України є підставою для скасування вироку в апеляційному порядку.
Відповідно до ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Таким чином, доводи апеляційних скарг прокурора та захисника щодо необхідності скасування вироку та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України на підставі ст.49 КК України із закриттям кримінального провадження є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Стосовно апеляційної вимоги прокурора про постановлення вироку апеляційного суду та призначення додаткового покарання із зазначенням конкретних посад, які обвинувачений не має права обіймати, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції оскаржуваним вироком ОСОБА_7 призначено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади на строк 3 (три) роки.
Прокурор в апеляційній скарзі просить призначити обвинуваченому додаткове покарання за ч.1 ст.366 КК України у виді позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на 3 роки, у зв`язку з чим вважає необхідним постановити новий вирок.
Разом з тим, відповідно до ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Апеляційна скарга державного обвинувача не містить посилань на передбачені Законом обставини, які є підставами для постановлення вироку в апеляційному порядку.
Необхідності конкретизації додаткового покарання, що призначено обвинуваченому, в даному кримінальному провадженні немає, адже ОСОБА_7 підлягає безумовному звільненню від кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ст.49 КК України із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, ч.2 ст.376 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, апеляційну скаргу захисника задовольнити.
Вирок Харківського районного суду Харківської області від 21.02.2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати та звільнити його від кримінальної відповідальності за обвинуваченням за ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку зі спливом строку давності, провадження по справі закрити.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: