Провадження № 1-кп/679/26/2018
Справа № 679/1177/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішині кримінальне провадження №0000096 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка Ізяславського району, Хмельницької області, громадянина України, українця, не одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину за ч.2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2017, близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи на п`ятому поверсі коридору загального користування, що по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з мотивів помсти за образу своєї онуки та з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень, вчинив сварку з ОСОБА_7 , жителькою АДРЕСА_2 , в ході якої умисно наніс останній не менше п`яти ударів кулаками обох рук в область грудної клітини, а в подальшому штовхнув потерпілу ОСОБА_7 в грудну клітину від себе на стіну, внаслідок чого вона вдарилася спиною та потиличною ділянкою голови об стіну.

Вищевказаними протиправними діями, ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, підшкірної гематоми потиличної ділянки голови, забою грудної клітини, легень, забою лівої молочної залози, синця передньої поверхні грудної клітини справа, двох синців по передній поверхні грудної клітини зліва, підшкірної гематоми лівої молочної залози, синців внутрішньої поверхні правого та лівого плеча, синця внутрішньої гомілки по внутрішній поверхні.

Відповідно до висновку експерта № 46 від 12.06.2017 та показань судово-медичного експерта ОСОБА_10 , тілесні ушкодження в ділянці голови та лівої молочної залози відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, синці в ділянці правого та лівого плеча та лівої гомілки, синець передньої поверхні грудної клітини справа, відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому злочині передбаченому ч.2 ст.125 КК України не визнав, і показав, що 07.03.2017 року близько 18.00 години до нього зателефонувала його дружина ОСОБА_11 , та повідомила про те, що до них в квартиру на підставі того, що вони ніби то затоплюють квартиру поверхом нижче, зайшла сусідка ОСОБА_7 зі своєю дочкою, та висловлюючись словами нецензурної лайки стала ображала його внучку ОСОБА_12 , 2001 р.н., яка залишилася сама вдома.

Прийшовши додому, він від внучки ОСОБА_12 дізнався, що ОСОБА_7 зі своєю дочкою, без її дозволу зайшли в квартиру та звинувачуючи у затопленні їх квартири вимагали зателефонувати до нього. Хотіли забрати у ОСОБА_12 мобільний телефон застосовуючи фізичну силу, але внучка свій мобільний телефон не віддала. При цьому ОСОБА_7 та її донька ОСОБА_13 висловлювались на адресу внучки словами нецензурної лайки та ображали її.

Маючи намір з`ясувати обставини даної події, він спустився вниз на коридору загального користування п`ятого поверху. Коли він спускався на п`ятий поверх то побачив, що там біля ліфта стоїть сусідка ОСОБА_7 із своєю дочкою. Побачивши його ОСОБА_7 почала словесно ображати його нецензурною лайкою, він в свою чергу зробив для сусідки зауваження через те, що вона без дозволу зайшла до його квартири, та щоб вона в подальшому не ображала його онуку. Внаслідок цього ОСОБА_7 схопила його за верхній одяг, а з-заду на нього напала її дочка та почала наносити удари по спині та тягнути за верхній одяг зі свого боку. В результаті їх дій йому порвали куртку, сорочку. З кишені вилетіли телефон, окуляри, ключі. Для того щоб ОСОБА_7 та її дочка відстали від нього, він почав відштовхувати їх від себе, при цьому ніяких ударів чи тілесних ушкоджень для ОСОБА_7 та її дочки не наносив. Через деякий час з квартири вийшов чоловік ОСОБА_7 , ОСОБА_14 який втрутився в даний конфлікт, ставши між ним та своєю дружиною та почав в його захист відштовхувати ОСОБА_7 від нього. В подальшому коли конфлікт вгамувався він разом з чоловіком ОСОБА_7 зайшов до квартири щоб поглянути пошкодження, що з їх слів виникли внаслідок затоплення. Після того як він все оглянув та повертався до виходу з квартири, в квартиру відштовхуючи свою тещу ОСОБА_7 , ввірвався їхній зять та несподівано наніс йому три ударів в обличчя. Від цього в нього пішла кров, так як була розбита губа. Після цього він зайшов у ванну кімнату, змив кров та пішов до себе додому. Вважає, що його слід виправдати, так як він не заподіював для ОСОБА_7 будь яких тілесних пошкоджень.

Крім того вважає, що тілесні ушкодження ОСОБА_7 отримала в результаті сімейної сварки яка була у неї напередодні. Він чув якийсь гуркіт і вважає, що то були звуки бійки ОСОБА_7 і її чоловіка.

Цивільні позови заявлені прокурором та потерпілою ОСОБА_7 не визнає так як тілесних ушкоджень для останньої не заподіював.

Потерпіла ОСОБА_7 , допитана в суді, дала покази про те, що 07.03.2017 близько 16.00 години вона помітила, що на кухні зі стелі почала капати вода. Так як таке траплялось і раніше, вона зрозуміла, що це сусіди на поверх вище затоплюють їх квартиру. Вона піднялася наверх до даних сусідів, почала стукати, але ніхто довгий час не відкривав двері. Потім двері відчинила внучка ОСОБА_9 - ОСОБА_12 . На її звинувачення щодо затоплення її квартири, ОСОБА_12 відповіла, що у них все нормально та сухо. На її пропозицію подивитися чи не має пошкодження крану на кухні, ОСОБА_12 добровільно її пропустила. Зайшовши на кухню вона відкрила дверцята до водостоку з раковини та внизу побачила, що там стоїть вода. Побачивши це вона сказала для даної ОСОБА_12 , щоб вона зателефонувала для діда ОСОБА_9 . Дана дівчина сказала, що номера діда у неї не має, що вона зателефонує для баби. Під час розмови ОСОБА_12 з бабою вона почула, оскільки динамік її телефону говорив голосно, що баба сказала вигнати її з квартири та не ввертати уваги на зауваження. Вона стояла в коридорі та просила телефон діда даної дівчини, дана дівчина говорила в її адресу ненормативною лексикою, та ображала нецензурною лайкою. Зайшовши у ванну кімнату вона перекрила кран подачі води для того щоб зупинити затоплення своєї квартири. В цей час на верх до даної квартири піднялася її дочка ОСОБА_15 , та почала говорити для даної дівчини зауваження, що не чемно так розмовляти зі старшими. Але дана неповнолітня дівчина почала кричати і вони вийшли з квартири. Близько 18.30 годині коли вона вийшла із своєї квартири для того щоб провести свою доньку з онукою. В цей час вона почула як поверхом вище відкрилися двері. З метою перевірити чи не прийшов це сусід, який проживає в квартирі, що її затоплювала, вона піднялась на декілька сходинок вище і побачила ОСОБА_9 . Вона до нього відразу заговорила, щоб він поглянув, як затопив її квартиру. Даний чоловік зі словами: «За внучку вб`ю» спускаючись з шостого на п`ятий поверх відразу вдарив її правою рукою в грудну клітину, потім тримаючи її за верхній одяг відштовхнув. В результаті цього вона вдарилася спиною та потилицею об стіну. ЇЇ дочка ОСОБА_16 почала відтягувати даного чоловіка від неї. ОСОБА_9 наніс удар для її дочки, куди саме вона не бачила, але внаслідок даного удару її дочка, відскочила до ліфта. З квартири вийшов її чоловік ОСОБА_17 та намагався відтягнути ОСОБА_9 від неї. Однак, ОСОБА_9 міцно її тримав та на будь які слова не реагував. Лише коли її зять ОСОБА_18 , який ліфтом піднявся до них на поверх та побачивши дану ситуацію спробував відтягувати ОСОБА_9 від неї та внаслідок цього вдарив ОСОБА_9 по обличчю, лише тоді ОСОБА_9 її відпустив. В результаті завданих їй ударів вона отримала тілесні ушкодження і змушена була тривалий час лікуватися. На лікування вона витратила значну суму коштів, яку просить стягнути з ОСОБА_9 .

Крім того, зазначила, що повідомлення в поліцію зробив черговий лікар який оглядав її в лікарні. Причиною такого повідомлення стало саме наявність на її тілі тілесних ушкоджень.

Допитаний в суді як свідок ОСОБА_17 дав покази про те, що 07.03.2017 прийшовши з роботи додому він дізнався від дружини та доньки, що їх затопили сусіди зверху. Дружина сказала, що ходила до сусідів, однак їх вдома не було. Погравшись з внучкою, поспілкувавшись з донькою він зайшов до ванної кімнати щоб умитися. Дружина пішла проводжати доньку і допомогти її спустити дитячий візок. Вийшовши із ванної кімнати він почув якийсь шум та крики. Вийшовши на шум він побачив, що ОСОБА_9 однією рукою тримає його дружину за горло, а іншою відштовхує його дочку. Він намагався відтягнути ОСОБА_9 від дружини та лише коли зять вдарив ОСОБА_9 в обличчя йому це вдалося. Донька викликала працівників поліції. Але так як дитина почала плакати то зять ОСОБА_19 та дочка ОСОБА_13 спустились на низ і поїхали додому. Приїхавши працівники поліції ніяких заяв у них не відбирали, сказали щоб вони розібрались між собою по сусідськи. Жінці стало погано і працівники поліції запропонували їй прилягти. Зранку жінку забрала швидка допомога. У неї всі груди були червоні. Зі слів дружини він знає, що ОСОБА_9 її бив та штовхав в груди, і що вона головою вдарилась об стіну.

Допитана в суді як свідок ОСОБА_13 дала покази про те, що 07.03.2017 вона разом з донькою гостювала у своєї матері ОСОБА_7 . Донька спала, а вони з мамою сиділи на кухні і спілкувалися. На кухні зі стелі почала капати вода. Мати піднялась до сусідів щоб розібратися в чому причина. Так як матері деякий час не було, то вона вирішила виглянути на коридор. Вийшовши на коридор вона почула слова нецензурної лайки які долинали із квартири яка знаходиться над їх квартирою. Піднявшись на поверх вище вона побачила, що це дівчина років 14-15 висловлювалась нецензурними словами до її матері. На їх зауваження і пропозиції позвати когось старшого, для того щоб ліквідувати протікання, зазначена дівчина не реагувала.

Пізніше коли вона з дитиною зібралась йти додому, то мати вийшла щоб провести її до ліфта. В цей час вони почули брязкіт дверей. Мати вирішила, що це прийшов сусід. Для того щоб пересвідчитись в цьому, вона піднялась на декілька сходинок вверх. В цей час ОСОБА_9 спускаючись вниз зі словами «За внучку вб`ю» накинувся на її матір. Став наносити їй удари в груди. Матір вдарилась головою в стіну. Вона намагалась його відтягнути то він її вдарив і вона відлетіла до дитячого візка. Потім на крик вибіг батько який також намагався відтягнути ОСОБА_9 від матері але він міцно її тримав і не відпускав. Коли її чоловік ОСОБА_19 , який піднявся ліфтом, побачив що відбувається то наніс ОСОБА_9 удар в обличчя. Після цього ОСОБА_9 відпустив матір. Вона викликала працівників поліції, але поїхала додому так як дочка почала плакати.

Допитаний в суді як свідок ОСОБА_19 дав покази про те, що 07.03.2017 він приїхав до квартири тещі ОСОБА_7 щоб забрати свою дружину ОСОБА_16 та малолітню доньку.

Піднявшись ліфтом на п`ятий поверх він на прогоні побачив, що тесть відтягує ОСОБА_9 від ОСОБА_7 він також спробував відтягнути ОСОБА_9 однак це йому не вдалося. Лише після того як він вдарив ОСОБА_9 в обличчя, останній відпустив тещу.

В подальшому він забрав дружину і дочку і поїхав додому.

Допитана в суді як свідок ОСОБА_11 дала покази про те, що 07.03.2017 близько 18 години до неї на мобільний телефон зателефонувала онука ОСОБА_20 . Під час розмови з онукою, остання в телефон плакала та повідомила, що прийшла сусіда з нижнього поверху ОСОБА_7 ,яка в грубій формі, висловлюючись словами нецензурної лайки говорила, що її топлять. Крім того, онука повідомила, що ОСОБА_7 відштовхнувши її, і самовільно, без дозволу зайшла до квартири та пішла до кухні. На заперечення онуки, щоб ОСОБА_7 залишила квартиру, остання не реагувала та постійно кричала на онуку. Вона подзвонила ОСОБА_9 і розповіла про це. Ввечері вона побачила його побитого. У нього була розірвана куртка, побитий телефон, окуляри. Зі слів ОСОБА_9 їй відомо, що його побили ОСОБА_7 з донькою, а потім його вдарив зять ОСОБА_7 , у нього була розбита губа, хитались зуби, були синці на руках та ногах.

Допитана в суді як свідок неповнолітня ОСОБА_12 дала покази про те, що 07.03.2017 близько 18 години вона була вдома та дивилась кіно. В двері хтось почав сильно стукати. Коли вона відкрила двері то в квартиру, без дозволу ввійшла ОСОБА_7 зі своєю донькою ОСОБА_13 . Вони почали кричати і ображати її. Забігли у ванну кімнату, на кухню, звинувачуючи її в тому, що вони їх заливають водою. Вона почала плакати. Хотіла зателефонувати, але ОСОБА_13 забрала у неї телефон, мотивуючи тим, що віддасть коли прийде хтось дорослий. Вона попросила віддати телефон і залишити квартиру, пригрозивши що викличе поліцію. З криками та погрозами ОСОБА_7 та ОСОБА_13 залишили її квартиру.

Коли її дід ОСОБА_9 повернувся додому вона розповіла йому, що її образили. Він сказав, що піде до ОСОБА_7 і розбереться. Коли дід вийшов з квартири то хвилин через 2-3 вона почула крики. Вийшовши на прогін шостого поверху вона побачила як ОСОБА_7 та ОСОБА_13 завдають удари ОСОБА_9 . Повернувшись в квартиру вона зателефонувала до баби ОСОБА_11 та все їй розповіла. У діда була порвана одежа, розбита губа.

Покази дані свідком ОСОБА_11 не беруться судом до уваги, так як вона не була безпосереднім свідком подій.

Покази дані неповнолітнім свідком ОСОБА_12 в частині того, що ОСОБА_9 не мав наміру спричиняти тілесні ушкодження для ОСОБА_7 суд оцінює критично, так як вони спростовуються поясненнями потерпілої ОСОБА_7 та показами свідка ОСОБА_13 . Які вказали на те, що сам конфлікт розпочався з вислову обвинуваченого ОСОБА_9 «За внучку вб`ю». Наявність пошкодженої одежі обвинуваченого відповідає показам інших свідків щодо намагання відтягнути обвинуваченого ОСОБА_9 від потерпілої ОСОБА_7 , в результаті чого і відбулося пошкодження одежі. Так само і розбита губа пояснюється показами інших свідків щодо обставин заподіяння удару в обличчя ОСОБА_9 зятем ОСОБА_7 ОСОБА_19 .

Покази дані ОСОБА_9 в частині не заподіяння ОСОБА_7 будь яких ударів, а лише відштовхування її від себе спростовуються висновком №46 від 12.06.2017, згідно якого у потерпілої зафіксовані тілесні ушкодженя.

Суд не погоджується з твердженнями захисника обвинуваченого, що ОСОБА_9 із за різниці в зрості, не міг заподіяти для ОСОБА_7 тих тілесних ушкоджень які у останньої було виявлено, згідно висновку експерта №46 від 12.06.2017, оскільки така різниця не є значною.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим під час судового розгляду, його вина у вчиненні злочину доведена доказами добутими в установленому законом порядку в ході досудового розслідування, та дослідженими судом, у порядку ст. 358 КПК України, а саме:

рапортом (Т.2 а.с.5) з якого вбачається, що на приймальне відділення СМСЧ-4 м. Нетішин за медичною допомогою із тілесними ушкодженнями, які отримала 07.03.2017, звернулась ОСОБА_7 ;

заявою від 14.03.2017 (Т.2 а.с.6) з якої вбачається, що ОСОБА_9 наніс для ОСОБА_7 тілесні ушкодження 07.03.2017;

висновком експерта № 46 від 12.06.2017 (Т.2 а.с. 39-41) з якого вбачається, що внаслідок дії тупих твердих предметів ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, підшкірної гематоми потиличної ділянки голови, забою грудної клітини, легень, забою лівої молочної залози, синця передньої поверхні грудної клітини справа, двох синців по передній поверхні грудної клітини зліва, підшкірної гематоми лівої молочної залози, синців внутрішньої поверхні правого та лівого плеча, синця внутрішньої гомілки по внутрішній поверхні. Вищезазначені тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості;

В силу вимог ч. 1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У підтвердження факту заподіяння тілесних ушкоджень стороною обвинувачення надано суду для дослідження у судовому засіданні Протокол проведення слідчого експерименту від 07.09.2017 (Т.2 а.с. 50) та відеозапис до нього. Під час дослідження вказаного документу у суді обвинувачений підтвердив достовірність інформації відображеної у цьому протоколі, з якого вбачається, що конфлікт на прогоні п`ятого поверху розпочався з активних дій ОСОБА_9 , який маючи намір захистити свою онуку та намагаючись залякати ОСОБА_7 замахнувся на неї рукою.

Вказані документи суд визнає належним і допустимим доказом, оскільки вони відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

Тобто, цим джерелом доказів підтверджуються обставини регламентовані ст. 91 КПК України.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вину ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України повністю доведено та правильно кваліфіковано органом досудового розслідування, як умисні дії, які виразилися у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_9 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, відповідно до ст.12 КК України, а саме: те, що скоєний злочин є злочином невеликої тяжкості, особу підсудного, а саме: те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, на «Д» обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_9 , покарання відповідно до санкції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо за3хист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурором Нетішинського відділу Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин» заявлено цивільний позов до ОСОБА_9 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 1433,89 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що протиправними діями, ОСОБА_9 спричинив для ОСОБА_7 тілесні ушкодження в результаті яких вона перебувала на стаціонарному лікуванні у КМЗ НМР «СМСЧ м.Нетішин».

Згідно довідки-рахунку наданої КМЗ НМР «СМСЧ м.Нетішин» № 1791-2 від 05.12.2017 року ОСОБА_7 знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 08.03.2017 року по 20.03.2017 року, розмір витрат понесених на лікування хворої складає 1433,89 гривень.

Відповідач ОСОБА_9 та його адвокат ОСОБА_8 позов не визнали посилаючись на те, що тілесних ушкоджень ОСОБА_9 для ОСОБА_7 не заподіював, а тому не повинен оплачувати витрати на лікування останньої.

Відповідно до ч.1, 3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Враховуючи те, що в ході розгляду кримінального провадження доведено вину ОСОБА_9 у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , позовна заява прокурора Нетішинського відділу Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин» до ОСОБА_9 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 1433,89 гривень, слід задовольнити.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_9 матеріальної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так ОСОБА_7 просить стягнути з ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 9783 гривні на придбання ліків, лікарський засобів, проведення ультразвукових досліджень мамографії та томографії, а також 1200 гривень витрат понесених на оплату вартості проїзду до Центральної міської лікарні м.Рівне та Рівненського обласного онкологічного диспансеру.

Як свідчать матеріали цивільного позову, на підтвердження матеріальної шкоди понесеної потерпілою на лікування, останньою надано суду чеки на придбання ліків, проведення ультразвукових досліджень, момографії та томографії голови на загальну суму 9783 гривні. Однак ці вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Суд не приймає до уваги надані позивачкою квитанції про придбання ліків, оскільки в ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження необхідність придбання усіх зазначених в квитанціях медикаментів та лікарських засобів. Як вбачається, з довідки-рахунку наданої КМЗ НМР «СМСЧ м.Нетішин» № 1791-2 від 05.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_7 знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 08.03.2017 року по 20.03.2017 року, розмір витрат понесених на лікування хворої складає 1433,89 гривень. При цьому зазначено, що вартість медикаментів, які були придбані за власний рахунок хворої складає 1716,83 гривень, а тому саме вказана сума понесених витрат на придбання лікарських засобів підлягає стягненню з позивача.

На підтвердження понесених матеріальних витрат суд приймає до уваги надану позивачкою квитанцію до прибуткового касового ордеру № 20 від 09.03.2017 надану ПП «Міламед» на суму 120 гривень, з якої вбачається, що ОСОБА_7 - 09.03.207 року проведено ультразвукове дослідження молочної залози.

Не може слугувати доказом понесених матеріальних витрат квитанція до прибуткового касового ордеру № 13899 від 18.05.2017 року на суму 500 гривень надана БФ «Допомога і підтримка», оскільки у вказаній квитанції підстава платежу зазначена, як благодійна допомога, що не має нічого спільного з проходженням потерпілою лікування.

З квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11.12.2017 року на суму 140 гривень, наданої позивачкою, не вбачається які медичні послуги їй було надано, не надано доказів на підтвердження того в зв`язку з якими обставинами виникла необхідність в отриманні медичних послуг за які проведено оплату.

Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і витрати позивачки понесені на оплату послуг з проведення томографії головного мозку на суму 710 гривень та проїзд до Центральної міської лікарні м.Рівне та Рівненського обласного онкологічного диспансеру, оскільки позивачкою в судовому засіданні не доведено та не підтверджено належними доказами необхідності направлення на лікування та проведення обстеження до вказаних медичних закладів.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню на суму 1836,83 гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не обирались. Процесуальних витрат немає.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Цивільний позов прокурора Нетішинського відділу Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин» до ОСОБА_9 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 1433,89 гривень - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 на рахунок комунального медичного закладу Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м.Нетішин» (р/р 4309 в ГУДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013, код 40365451) 1433 (одна тисяча тридцять три) гривні 89 копійок витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 1836 (одна тисяча триста шість) гривень 83 копійки матеріальної шкоди.

В решті позову відмовити.

Речовий доказ: диск з записом слідчого експерименту - зберігати при справі.

На вирок може бути подана апеляція до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий суддя ОСОБА_21