Справа № 149/2131/18
Провадження № 1-кс/142/175/18
У Х В А Л А
іменем України

30 серпня 2018 року смт.Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участі

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

законного представника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання заступника начальника СВ Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Калинівської місцевої прокуратури, молодшим радником юстиції, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільник Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 від 15 травня 2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

В клопотанні слідчого, погодженому прокурором Калинівської місцевої прокуратури, порушується питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 від 15 травня 2018 року.

Клопотання слідчого обґрунтовується тим, що неповнолітній ОСОБА_6 , будучи особою, відносно якої до суду направлено обвинувальний акт за вчинення умисного, корисливого злочину, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові, умисні, корисливі злочини.

Так, повторно, в ніч з 13.05.2018 на 14.05.2018 року, більш точний час під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, неповнолітній ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 , знаходились біля домогосподарства АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , та достовірно знали, що у приміщеннях даного домогосподарства можуть знаходитись цінні речі, а господарі відсутні. В цей час у них за попередньою домовленістю між собою, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з незаконним проникненням у інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , діючи із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу підійшли з тильної сторони до приміщення літньої кухні, розташованої на території домогосподарства АДРЕСА_3 , та пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину, через вікно незаконно проникли на горище даного приміщення. Знаходячись па горищі літньої кухні та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 через ляду спустились до низу безпосередньо в приміщення літньої кухні.
Після чого, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 , з метою завершення свого злочинного умислу, діючи з корисливим мотивом для власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через незамкнені двері з приміщення літньої кухні потрапили до гаражного приміщення, що межує з літньою кухнею, звідки повторно таємно викрали дві автомобільних акумуляторних батареї марки «ІSTA 60А» та марки «Westa 60А».

У подальшому ОСОБА_6 та і ОСОБА_8 з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли та викраденим розпорядились на власний розсуд, а саме реалізували його шляхом продажу ОСОБА_10 за 520 гривень.

Відповідно до висновку судового експерта № 3 892/3893/3 894/18-21 від 16.07.2018 року ринкова вартість акумуляторної батареї марки «ІSTA 60А» становить 272,68 гривень, марки «Westa 60А» - 304,1 гривень.

Таким чином, внаслідок крадіжки двох автомобільних акумуляторних батареї марки «ISTA 60А» та марки «Westa 60А» ОСОБА_8 та ОСОБА_6 завдали потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 576,78 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є крадіжка, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

14.05.2018 р. близько 23:00 год. неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля каси магазину «Сільпо», розташованого в м. Хмільнику по вул. Проспект Свободи, 1, побачив ОСОБА_12 , з яким у нього виник конфлікт.

Після чого ОСОБА_6 першим вийшов з приміщення магазину та маючи умисел, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_12 , поряд із вхідними дверима, магазину почав очікувати виходу останнього з магазину.

Після того, як ОСОБА_12 вийшов з приміщення магазину, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно завдав ОСОБА_12 один удар лобом в обличчя, в область носа, а потім відразу наніс один удар кулаком правої руки в область лівої скроні, один удар кулаком лівої руки в область правого ока та один удар кулаком правої руки в область губ. Після чого ОСОБА_6 пішов від приміщення магазину у напрямку вул. Небесної Сотні м. Хмільника.

Після вказаних насильницьких дій з боку ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_12 викликав на місце події працівників поліції і, з метою допомоги останнім у встановленні особи ОСОБА_6 , пішов слідом за ним по вул. Проспект Свободи м. Хмільник, де, перейшовши по пішохідному переходу через проїзну частину дороги, зупинився. В цей час, ОСОБА_6 підійшов до потерпілого з лівої сторони, та маючи умисел, спрямований на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно завдав останньому один удар кулаком правої руки в область лівого вуха.

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_12 відповідно до висновку експерта № 68 від 30.05.2018 тілесні ушкодження; у вигляді перелому кісток носа, який належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинив короткочасний розлад здоров`я; у вигляді гематоми на обличчі, яка належить до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Повторно, 15.05.2018 р. близько 05:00 год. ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 знаходились біля домогосподарства АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , та достовірно знали, що у приміщеннях даного домогосподарства можуть знаходитись цінні речі, а господарі відсутні. В цей час у них за попередньою домовленістю між собою виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з незаконним проникненням у інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , діючи із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу підійшли з тильної сторони до приміщення літньої кухні, розташованої на території домогосподарством АДРЕСА_3 та, пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину, через вікно незаконно проникли на горище даного приміщення. Знаходячись на горищі літньої кухні та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_6 через ляду спустились до низу, безпосередньо в приміщення літньої кухні.

Після чого, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 , з метою завершення свого злочинного умислу, діючи з корисливим мотивом для власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через незамкнені двері з приміщення літньої кухні потрапили до гаражного приміщення, що межує з літньою кухнею, звідки повторно таємно викрали два автомобільних металевих диски розміром 13 дюймів (R13) кожний.

У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли та викраденим розпорядились на власний розсуд, а саме реалізували його шляхом продажу ОСОБА_10 за 600 гривень.

Відповідно до висновку судового експерта № 3892/3893/3894/18-21 від 16.07.2018 року ринкова вартість металевого диску розміром 13 дюймів (R13) становить 450 гривень за 1 штуку.

Таким чином, внаслідок крадіжки двох автомобільних металевих дисків розміром 13 дюймів (R13) ОСОБА_6 та ОСОБА_8 завдали потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 900 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якого є крадіжка, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Повторно, 16.05.2018 року близько 18:00 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з дозволу власника ОСОБА_13 знаходились на подвір`ї домогосподарства АДРЕСА_4 та достовірно знали, що у приміщенні гаражу знаходяться металеві вироби. В той час, коли власник ОСОБА_13 відлучився з території домогосподарства, у них за попередньою домовленістю між собою виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу через відчинені в`їзні ворота зайшли в середину приміщення гаражу, розташованого на території домогосподарства АДРЕСА_4 . Пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, які б могли перешкодити вчиненню злочину, та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 у приміщенні гаражу за допомогою електричної кутової шліфувальної машини порізали на частини три секції металевих саморобних будівельних риштувань та одну металеву трубу довжиною 6 метрів, на загальну вагу 120,6 кг.

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з метою завершення свого злочинного умислу, діючи з корисливим мотивом для власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, для зручного послідуючого винесення з приміщення гаража з метою їх реалізації, порізані частини металевих саморобних будівельних риштувань та металевої труби склали до трьох мішків з полімерного матеріалу, та з метою приховування вчиненого злочину накрили їх зверху брезентовим накриттям.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вчинили усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки 16.05.2018 року о 19:30 на територію домогосподарства повернувся потерпілий ОСОБА_13 , який обмежив їх доступ до приміщення гаражу шляхом його закриття на замок. А наступного дня потерпілий ОСОБА_13 у приміщенні гаражу в мішках з полімерного матеріалу під брезентовим накриттям виявив порізані частини металевих саморобних будівельних риштувань та металевої труби, внаслідок чого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не мали змоги розпорядитись вказаним майном на власний розсуд.

Відповідно довідки, виданої Товариством із обмеженою відповідальністю «ФЕРКО», вартість одного кілограму брухту чорного металу станом на травень місяць 2018 року становить 5 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вчинили замах на крадіжку, чим завдали потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 603 гривні.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на крадіжку, кваліфікуючими ознаками якого є крадіжка, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

20.07.2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000234 щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, направлено до Хмільницького міськрайонного суду.

20.07.2018 року з матеріалів досудового розслідування № 0000234 у відношенні підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_6 виділені в окреме провадження матеріали досудового розслідування за фактом крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_14 , яка мала місце в ніч з 13.05.2018 року на 14.05.2018 року, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000356.

20.07.2018 року з матеріалів досудового розслідування № 0000234 у відношенні підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_6 виділені в окреме провадження матеріали досудових розслідувань за фактом замаху на крадіжку майна ОСОБА_13 , який мав місце 16.05.2018 року близько 18:00 години, та за фактом крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 , яка мала місце 15.05.2018 року близько 05:00 години, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000357.

Матеріали досудових розслідувань, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000356 та № 0000357, 20.07.2018 об`єднані в одне провадження за № 0000356.

Відомості про кримінальне правопорушення за фактом заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.05.2018 р. за № 0000231 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Матеріали досудових розслідувань, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000356 та № 0000231, 15.08.2018 р. об`єднані в одне провадження за № 0000231.

У вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Хмільник Вінницької області, громадянин України, українець, не одружений, не працюючий, освіта неповна середня, учень 3 курсу ДНЗ «Професійний ліцей сфери послуг м. Хмільник», зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючий у АДРЕСА_2 , не є депутатом, у відношенні якого 07.03.2018 року до суду направлено обвинувальний акт за ч.1ст. 186 КК України.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 15.05.2018 року (приміщення гаражу за адресою АДРЕСА_5 ), протоколом огляду місця події від 18.05.2018 року (за адресою м. Хмільник вул. Івана Богуна, № 54), протоколом огляду місця події від 17.05.2018 року (приміщення гаражу за адресою АДРЕСА_4 , протоколами огляду речей та предметів від 28.05.2018 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.05.2018 року із свідком ОСОБА_15 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.05.2018 року із свідком ОСОБА_16 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.05.2018 року із свідком ОСОБА_17 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.05.2018 року із свідком ОСОБА_10 , протоколом тимчасового доступу до речей та документів із відеозаписом від 13.07.2018 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_18 від 16.05.2018 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 22.05.2018 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 17.05.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18.05.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 19.05.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 19.05.2018 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 17.05.2018 року протоколом проведення слідчого експерименту від 24.05.2018 р. із підозрюваним ОСОБА_8 , відеозаписом слідчого експерименту від 24.05.2018 року, повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 16.08.2018 року, повідомленням про підозру від 31.05.2018 року та повідомленням про підозру від 20.07.2018 року.

У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

У зв`язку з чим слідчим СВ Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_20 за погодженням із прокурором Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 31.05.2018 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, 20.07.2018 р. складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, 16.08.2018 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Проте, повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України не було вручено у зв`язку з тим, що з 21.05.2018р. він за місцем проживання відсутній та переховується від органів досудового розслідування, що підтверджується протоколами допитів свідка ОСОБА_21 про відсутність ОСОБА_6 за місцем проживання протягом тривалого часу. Регуш ОСОБА_22 31.05.2018р. отримала письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України для передачі її останньому, що підтверджується протоколом її допиту та повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 31.05.2018 р., яке містить відмітку про вручення його ОСОБА_21 для передачі ОСОБА_6 . Тому постановою від 11.06.2018 р.підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України не було вручено у зв`язку з тим, що з 20.07.2018 р. він за місцем реєстрації відсутній та переховується від органів досудового розслідування, що підтверджується протоколами допитів свідка ОСОБА_23 про відсутність ОСОБА_6 за місцем проживання протягом тривалого часу. ОСОБА_23 20.07.2018 р. отримав письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України для передачі її останньому, що підтверджується повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 20.07.2018 р., яке містить відмітку про вручення його ОСОБА_23 для передачі ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки Пустовійтівської сільської ради від 08.08.2018 ОСОБА_6 зареєстрований в АДРЕСА_1 , але фактично там не проживає, так як будинок не жилий.

Допитана у якості свідка 15.08.2018 року ОСОБА_24 , бабуся неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , пояснила, що він проживає у її будинку за адресою АДРЕСА_2 , а зареєстрований в АДРЕСА_1 , однак в даному будинку не проживає, так як будинок не жилий. Останній раз бачила свого онука на початку травня 2018 року. ОСОБА_24 16.08.2018 р. отримала письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, для передачі її останньому, що підтверджується повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 16.08.2018 р., яке містить відмітку про вручення його ОСОБА_24 для передачі ОСОБА_6 .

Викладене свідчить про те, що під час досудового розслідування вжито заходи для вручення письмового повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, у спосіб, передбачений КПК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_6 після дачі пояснень за фактом вчинення злочину за ч. 2 ст. 125 КК України з місця фактичного проживання зник, що свідчить про його переховування від органів досудового розслідування.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 вчинив злочини у період, коли у відношенні нього у Калинівському районному суді здійснювався судовий розгляд обвинувального акту по обвинуваченню його у вчиненні умисного, корисливого, майнового злочину за ч.1 ст. 186 КК України; чотири злочини за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України він вчинив протягом чотирьох днів один за одним, що свідчить про його зухвалість і небажання стати на шлях виправлення; злочини за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України вчинив за попередньою змовою з ОСОБА_8 , що є кваліфікуючою ознакою майнових злочинів; два злочини вчинені з приміщення одного потерпілого, що свідчить про те, що він у подальшому може продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, а також про можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків у даних кримінальних провадженнях.

При обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 мають бути враховані наступні обставини відповідно до ст. 178 КПК України:

-вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а саме вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

-тяжкість покарання, а саме відповідно до ч. 3 ст. 185 КК України за скоєння даного виду кримінального правопорушення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до шести років;

-підозрюваний ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто є неповнолітнім;

-підозрюваний ОСОБА_6 проживав з матір`ю та вітчимом, які не мають на нього позитивного впливу, утриманців не має, за місцем фактичного проживання характеризується негативно, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту та застави;

-підозрюваний ОСОБА_6 ніде не працює та у травні 2018 р. покинув навчання, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків в місці його постійного навчання, про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту та застави;

-підозрюваний ОСОБА_6 вчинив злочин проти власності та проти здоров"я особи, один із злочинів вчинив за місцем тимчасової роботи, куди був прийняти разом з вітчимом, які не має на нього позитивного впливу, що свідчить про антисоціальний спосіб життя ОСОБА_6 та про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту та застави;

-підозрюваний ОСОБА_6 не має власного житла, спільно проживав з матір`ю та вітчимом, які не мають на нього позитивного впливу, не займається утриманням домоволодіння, не працює, не навчається та не має постійного заробітку, що свідчить про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді застави;

-підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, однак вчинив чотири злочини, два з яких відносяться до тяжких, у період, коли у відношенні нього у Калинівському районному суді здійснювався судовий розгляд обвинувального акту по обвинуваченню його у вчиненні умисного, корисливого, майнового злочину за ч. 1 ст. 186 КК України;

-підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, якими завдано потерпілим матеріальну шкоду на суму 2079.78 гривень.

11.06.2018 підозрюваного ОСОБА_25 оголошено в розшук за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Беручи до уваги вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_6 злочинів, тяжкість покарання (підозрюється у вчиненні чотирьох злочинів, два з яких відносяться до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення воді на строк від трьох до шести років), його вік, відсутність постійного місця навчання, роботи та міцних соціальних зв`язків, перебування його у розшуку з 11.06.2018 р. за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто неявки до слідчого відділення Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області та суду, незаконного впливу на потерплих та свідків у цьому ж провадженні, вчиненню нових кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а також те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам, слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор подала на адресу суду клопотання, в якому вказала, що станом на 29.08.2018 року, виникли обставини, які свідчать про необхідність внесення змін до поданого слідчим ОСОБА_4 клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор вказала, що постановою слідчого від 11.06.2018 року підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, ОСОБА_6 оголошено у розшук. Постановою слідчого від 16.08.2018 підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 оголошено у розшук. 25.08.2018 підозрюваний ОСОБА_6 добровільно з`явився до Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, де йому було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто під час досудового розслідування вжито заходи для вручення письмового повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у спосіб, передбачений КПК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_6 , після дачі пояснень за фактом вчинення злочину за ч. 2 ст. 125 КК України з місця фактичного проживання зник, що свідчить про його переховування від органів досудового розслідування.

Після вручення його рідним письмових повідомлень про підозру для передачі ОСОБА_6 , а саме його матері ОСОБА_21 31.05.2018 було вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України, його діду ОСОБА_23 20.07.2018 було вручено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, його бабці ОСОБА_24 16.08.2018 було вручено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, його рідні, достовірно знаючи, де переховується ОСОБА_6 не вжили заходи до передачі повідомлень про підозру останньому та не повідомили орган досудового розслідування про місце його перебування, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків з рідними і про те, що вони не мають на нього позитивного впливу.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 вчинив злочини у період, коли у відношенні нього у Калинівському районному суді здійснювався судовий розгляд обвинувального акту по обвинуваченню його у вчиненні умисного, корисливого, майнового злочину за ч.1 ст. 186 КК України; чотири злочини за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України він вчинив протягом чотирьох днів один за одним, що свідчить про його зухвалість і небажання стати на шлях виправлення; злочини ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України вчинив за попередньою змовою з ОСОБА_8 , що є кваліфікуючою ознакою майнових злочинів; два злочини вчинені з приміщення одного потерпілого, що свідчить про те, що він у подальшому може продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, а також про можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків у даних кримінальних провадженнях.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання слідчого про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання прокурора про зміну клопотання слідчого, вважає за можливе застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 не згоден на обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заперечує проти клопотання слідчого та прокурора, підтримує клопотання свого захисника, просить застосувати до нього запобіжний захд у виді домашнього арешту.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_6 , начальник служби у справах дітей Піщанської РДА ОСОБА_7 в судовому засіданні вказала, що також наполягає та підтримує клопотання зазисника та підозрюваного про обрання міри забобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Прокурор ОСОБА_3 у своєму виступі по суті заявлених клопотань вказала, що погоджується з можливістю застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_6 з обмеженнями залишення місця проживання в нічну пору доби.

Суд, розглянувши клопотання слідчого про обрання запобіжного заходуу виді тримання під вартою та клопотання прокурора про доповнення клопотання слідчого, вислухавши клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходуу виді домашнього арешту, заслухавши слідчого та прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні клопотанняслідчого та прокурора тазадоволення клопотання захисника з наступних підстав.
Запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України.

У відповідності до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім інших, і запобіжні заходи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є одним з видів запобіжних заходів.

Відповідно до статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 1 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Отже, згідно положень ст. 129 Конституції України проголошено, що однією з основних засад судочинства є законність.

Право на свободу та особисту недоторканність - одне із найбільш значущих для людини.

У Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 29 Конституції України).

Згідно ч. 2 ст. 29 Конституції України тримання особи під вартою може бути застосовано лише як тимчасовий запобіжний захід у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи припинити його.

Відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

У відповідності до п. 9 Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам зазначеним у ч. 1 ст. 177 КПК.

Підставою застосування запобіжного заходу згідно з ч. 2 ст. 177 КПК є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується урахування практики Європейського суду з прав людини, то суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У розумінні ст. 9 Конституції України - Конвенція про захист прав людини, Протоколи до Конвенції та Рішення ЄСПЛ - є частиною національного законодавства.

Так, прокурор в своєму клопотання посилається на ті обставини, що ОСОБА_6 вчинив злочини у період, коли у відношенні нього у Калинівському районному суді здійснювався судовий розгляд обвинувального акту по обвинуваченню його у вчиненні умисного, корисливого, майнового злочину за ч.1 ст. 186 КК України; чотири злочини за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України він вчинив протягом чотирьох днів один за одним, що свідчить про його зухвалість і небажання стати на шлях виправлення; злочини ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України вчинив за попередньою змовою з ОСОБА_8 , що є кваліфікуючою ознакою майнових злочинів; два злочини вчинені з приміщення одного потерпілого, що свідчить про те, що він у подальшому може продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, а також про можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків у даних кримінальних провадженнях, а тому на підставі даних обставин і слід обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Проте, суд критично відноситься до такою позиції представника державного обвинувачення, - прокурора, так як вона йде врозріз з практикою Європейського суду з прав людини, а саме:

- згідно положень ст. 5 Конвенції, та правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «... тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою...».

Окрім того, суд зазначає, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України ще не тягне за собою автоматичне визнання його вини у злочині, в якому він обвинувачується, він до винесення вироку вважається таким, який не винуватий у вчиненні злочину, який йому інкримінується, а тому суд вважає, що сам лише розмір санкції статті, по якій пред`явлене обвинувачення, не є достатнім чинником для тримання підозрюваного під вартою.

Окрім того, як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05 від 11.07.2006р.) одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Клішин проти України» (№ 30671/04 від 23.02.2012 р.) підстави для тримання під ватою мають бути підтверджені фактами.

Як зазначено в п.85 Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» (№ 40107/02 від 10.02.2011 р.) - тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» (№72967/01 від 01.03.2007 р.) - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти Росії» (№ 15217/07 від 12.03.2009 р.) національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05 від 01.06.2006 р.) посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як зазначено в п. 51 Рішення ЄСРПЛ «Летельє проти Франції» (від 26.06.1991 р.) попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

В даному випадку слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_6 25.08.2018 року добровільно з`явився до Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, де йому було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, досудове розслідування відновлено.

Отже, враховуючи вищевказане, суд вважає, що не здійснення належного досудового розслідування з причин, які не залежать від волі підозрюваного ОСОБА_6 не виправдовує його можливе тримання під вартою, а слідчим та прокурором, як судом було вказано вище, в своєму клопотанні не надано вагомих обставин, які б суд мав змогу застосувати як ризики, в розумінні ч. 1 ст. 177 КПК України, для тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи (див. п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Гарсія Руіс проти Іспанії»).

Суд вважає, що на даному етапі він об`єктивно позбавлений можливості зазначити адекватні, законні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

Як зазначено у окремій думці судді ЄСПЛ Калайджиєвої в рішенні «Шалімов проти України» від 04.03.2010 р.: будь-яка концепція «автоматичної законності» позбавлення свободи несумісна з принципами Конвенції і немає сумніву, що пункт 4 статті 5 Конвенції є процесуальною гарантією та засобом юридичного захисту проти такого тримання під вартою.

З огляду на зміст клопотання слідчого та клопотання прокурора про зміну клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюванму ОСОБА_6 , воно має ознаки «автоматичної законності» позбавлення свободи ОСОБА_6 , без обґрунтування такого тримання з огляду на норми КПК України та рішення Європейського суду з прав Людини.

Крім того, 15 грудня 2016 року ЄСПЛ було винесено рішення у справі «Ігнатов проти України» (далі Рішення), де було визнано заяву прийнятною та визнано, що мало місце порушення ст.5 Конвенції.

У п. п. 40 - 41 Рішення ЕСПЛ зазначено: «п. 40. Суд нагадує, що питання про те, чи є розумним термін тримання особи під вартою не може оцінюватися абстрактно. Це питання повинно бути оцінено відповідно до особливостей кожного конкретного випадку, причини, наведених у рішеннях національних судових та слідчих органів, і задокументованих фактах, на які посилається заявник у його клопотанні про звільнення. Тривале тримання під вартою може бути виправдане у даному випадку, тільки якщо є конкретні ознаки існування суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує правило поваги до особистої свободи (див, серед іншого, Лабіта проти Італії, № 26772/95, § 153, БСИЯ 2000-ІУ, і Бузаджі проти Республіки Молдова, процитоване вище, § 90).

П.41.У цій справі Суд зазначає, що тримання заявника під вартою тривало майже рік і вісім місяців. Серйозність звинувачень, висунутих проти нього і ризик його втечі були згадані в первісному рішенні про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Ці ж аргументи, а також ризик його впливу на хід розслідування, який був доданий незабаром (див. пункти 8 і 13), залишилися незмінними аж до винесення вироку, за винятком рішення від 1 жовтня 2013, яке не містило взагалі ніяких підстав (див пункти 12 і 34 вище). Таким чином, суди використовували ті ж підстави для продовження терміну тримання заявника під вартою. Проте, відповідно до параграфу 3 статті 5, обґрунтування будь-якого терміну тримання, незалежно від того, наскільки коротким цей термін є, повинно бути переконливо продемонстроване владою.

З огляду на вищевказану норму Європейського Права, суд вважає, що на даному етапі судового слідства він не може застосувати підстави, які слугували обранню відносно нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що ж стосується ризиків, то суд зазначає наступне.

Аргументи за чи проти звільнення, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкодити належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою (див. Строган проти України, № 30198/11, § 97, 6 жовтня 2016 p.).

Крім того, з плином часу для тривалого тримання заявника під вартою потрібне додаткове обґрунтування, але суди не надали жодних додаткових аргументів. Крім того, на жодному з етапів національні суди не розглянути будь-які інші превентивні заходи в якості альтернативи тримання під вартою (Осипенко проти України, №. 4634/04, §§ 77 і 79, 9 листопада 2010 року).

Викладені міркування є достатніми для того, щоб Суд прийшов до висновку, що мало місце порушення параграфу 3 статті 5 Конвенції».

Суд вважає, що слідчий та прокурор в судовому засіданні не довели тієї обставини, що ОСОБА_6 має намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду; обмежившись посиланням на такий ризик.

При вирішенні питання про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинні бути надані додаткові вагомі докази того, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані. Обов`язок доказування вагомості застосування такого виняткового запобіжного заходу покладається на сторону обвинувачення, зокрема, в даному випадку, - на слідчого та прокурора, які заявили клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Тобто, саме стороною обвинувачення в процесі повинно бути надано такі докази неможливості зміни запобіжного заходу на більш м`який, які б не могли б бути піддані жодному сумніву.

Суд, в свою чергу повинен ретельно дослідити наявні докази вказаних ризиків, проаналізувати, дати належну оцінку в кожній конкретній справі. Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі "Кобець проти України" (Заява N 16437/04) від 14 лютого 2008 року зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (також рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Отже, згідно положень ст. 177 КПК України ризиками у кримінальному провадженні є: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно Постанови №14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Потрібно наголосити, що в клопотанні про застосування запобіжного заходу слідчий та прокурор приділили увагу ризикам поверхнево, не навівши жодних обґрунтувань.

В той же час ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор, у свою чергу, не навів доказів реальної можливості незаконного впливу підозрюваного на процес доказування у даному кримінальному провадженні, в тому числі і на свідків.

Зокрема, доказами на обґрунтування ризику можуть бути:

-фактичне переховування від органів досудового розслідування та/або суду, - підозрюваний ОСОБА_6 добровільно з"явився до органу досудового розслідування;

-показання свідків про намір особи переховуватись, придбання квитків, зміна місця проживання підтверджені документально, відомості про відсутність постійного місця проживання, тощо, - підозрюваний ОСОБА_6 не висловлював намірів переховуватися від слідства чи суду, має постійне місце проживання;

-фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, - прокурором таких даних суду не надано;

-показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально, - прокурором та слідчим таких даних суду не надано;

-незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні - підтверджені документально, - прокурором та слідчим таких даних суду не надано;

-документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку, - навпаки, підозрюваний ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, раніше не судимий, напроти, обвинувачений проживає з матір`ю та сестрою, має середню освіту, що вказує, на думку суду, на його громадську позицію.

-інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи, - прокурором та слідчим таких даних суду не надано;

-перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - підтверджене документально, - прокурором та слідчим таких даних суду не надано;

-необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю, - прокурором та слідчим таких даних суду не надано;

-вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - прокурором та слідчим таких даних суду не надано;

-документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів, інформація про зловживання наркотичними засобами чи алкоголем, - прокурором та слідчимтаких даних суду не надано;

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Проте, жодного доказу, який би свідчив про дійсне існування таких ризиків прокурором в порушення вимог п. 2, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України не зазначено.

Крім іншого, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу мають бути оцінені в сукупності всі юридично значимі обставини, визначені в ст. 178 КПК України.

Суд при розгляді клопотання ретельно перевіряє дані про особу, щодо якої обирається запобіжний захід у виді тримання під вартою (вік, здоров`я, сімейний стан, соціальна занятість особи, вид діяльності, місце проживання п.п. 3-10 ч. 1 ст. 178 КПК). Стан здоров`я підозрюваного (обвинуваченого) може вказувати на меншу вірогідність того, що він може ухилятися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі. При обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту необхідно переконатися, що його застосування не призведе до погіршення стану здоров`я особи. Коли підозрюваний, обвинувачений тяжко хворий і в умовах слідчого ізолятора не має можливості здійснювати необхідне лікування, до нього не варто застосовувати такий запобіжний захід. При з`ясуванні сімейного стану має значення наявність як батьківської, так і власної родини, оскільки у підозрюваного (обвинуваченого) можуть бути члени сім`ї, які потребують його догляду. Водночас слід встановлювати, чи підтримує ця особа із родиною позитивний емоційний зв`язок

Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилитися до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне (Пшевечерський проти Росії від 24 травня 2003 року). Основні порушення такі: неповні або неточні дані про підозрюваного чи обвинуваченого; відсутність дати і часу затримання особи; недостатність мотивування та обґрунтування.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, є неповнолітнім, має громадянство України та постійне місце проживання зі своєю сім`єю, марір`ю та сестрою, здобув середню освіту, тобто у нього існують міцні соціальні зв`язки, також те, що неповнолітній ОСОБА_6 самостійно прибув до органу який здійснює досудове розслідування, тому слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого та прокурора, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином не обґрунтоване, не вмотивоване, та, відповідно, не підлягає до задоволення, та, навпаки, позиція захисника, який клопоче про обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на думку суду, з огляду на вищевказані обставини справи та норми права, зокрема, ст. 22 КПК України, є більш переконливою для суду, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладення на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається до виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст. 9, 29, 129 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 9 Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 51-550/0/4-13 від 04.04.2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 177 КПК України, ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», правової позиції ЄСПЛ у рішеннях «Тодоров проти України», «Бойченко проти Молдови», «Беччієв проти Молдови», «Сарбан проти Молдови», «Клішин проти України», «Харченко проти України», «Белеветський проти Росії», «Александер Макаров проти Росії», «Мамедова проти Росії», «Летельє проти Франції», «Вєренцов проти України», «Шалімов проти України», «Ігнатов проти України», «Строган проти України», «Осипенко проти України», "Кобець проти України", «Салахов та Іслямова проти України», ч. 1 ст. 1, ст. 8, ст.ст. 177, 178, ч. 1 ст. 183, ч. 1, 193-196 ст. 331, ч. 2 ст. 369, 370 - 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання заступника начальника СВ Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Калинівської місцевої прокуратури, молодшим радником юстиції, ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та клопотання прокурора про доповнення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 - відмовити.

Клопотання підозрюваного ОСОБА_6 , його законного представника - начальника служби у справах дітей Піщанської РДА ОСОБА_7 , захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження, та до суду, який здійснює розгляд кримінального провадження, за першою вимогою;

2) не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в нічний час з 20 години 00 хвилин до 08 години 00 хвилин.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 , невідкладно прибути до місця його проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Строк дії ухвали суду два місяці - з 30.08.2018 року по 30.10.2018 року включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання Хмільницькому ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Хмільницькому ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільник Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше не судимий,.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: