Провадження №1-кп/127/603/18
УХВАЛА
28 вересня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2018 р. за № 0001488 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вважає доцільним продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки останній може ухилятися від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначила, що запобіжний захід до обвинуваченого застосований вірно, підстав для його зміни, скасування немає, а тому просить продовжити дію застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому покладається на розсуд суду.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , позицію якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заперечують проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вказані ризики прокурором не доведені. Захисник заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за місцем проживання обвинуваченого, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, немає наміру впливати на свідків та потерпілих, а також ухилятися від суду.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід продовжити на максимальний строк. При цьому суд бере до уваги таке.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.04.2018 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 13.06.2018 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2018 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на строк 60 календарних днів, починаючи з 12.06.2018 року до 10.08.2018 року включно.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.07.2018 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 28.09.2018 року включно.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які за ступенем тяжкості є злочином невеликої тяжкості та тяжким злочином відповідно, раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, власного нерухомого майна на території м. Вінниці немає. Відтак, соціальні зв`язки обвинуваченого за місцем фактичного проживання не можна визнати стійкими.
Суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого обвинувачений, всі потерпілі та свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового розгляду, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою щодо обвинуваченого.
При цьому суд, враховучи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», враховує також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження.

Оскільки позицію сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу не можливо визнати такою, що ставить під сумнів вище викладені висновки суду, суд вважає за необхідне вказане клопотання захисту залишити без задоволення.
Враховуючи викладене вище, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого - залишити без зміни, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 28.09.2018 року до 26.11.2018 року включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1) для відома та виконання та до Вінницької місцевої прокуратури для відома.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу - з 28.09.2018 року до 26.11.2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя