Провадження №1-в/127/667/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Турбів Липовецького району Вінницької області, до засудження проживаючому по АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженому, громадянину України, раніше судимому:

19.08.2009 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;

14.10.2009 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

10.09.2014 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

По даній справі засуджений 26.09.2016 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, -

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника Державної установи «Вінницька установа

виконання покарань (№1)» ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_4 на підставі ст. 82 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)", характеризується добре, за сумлінну поведінку та ставлення до праці один раз заохочувався адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. У разі заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт засудженому ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_7 гарантує працевлаштування ОСОБА_4 різноробочим із заробітною платою не менше мінімальної. Просить замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання та просить його задовольнити. Пояснив, що в установі він працює на посаді робітника їдальні, режим утримання в установі не порушує, до праці ставиться добросовісно, адміністрацією установи заохочувався один раз, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Зазначає, що зрозумів свої помилки та став на шлях виправлення. Просить клопотання задовольнити.

Захисник засудженого ОСОБА_3 просить клопотання задовольнити з наведених у ньому підстав. Зазначив, що засуджений став на шлях виправлення, у випадку задоволення клопотання матиме постійне місце проживання. Крім того, ФОП ОСОБА_7 надав довідку, в якій вказав, що гарантує працевлаштування ОСОБА_4 різноробочим із заробітною платою не менше мінімальної.

Представник Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що засуджений характеризується посередньо, один раз був заохочений адміністрацією установи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Працевлаштований на посаді робітника їдальні-кухні. 28.12.2017 року адміністрацією установи було відмовлено засудженому в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як особі, що не стала на шлях виправлення. 12.04.2018 року адміністрацією установи було відкладено розгляд питання щодо клопотання перед судом про заміну покарання більш м`яким, в зв`язку з відсутністю підтвердження виданих довідок щодо працевлаштування в ПП "Агро України +" та місця проживання. 26.04.2018 року адміністрацією установи було відмовлено засудженому в клопотанні перед судом про заміну покарання більш м`яким, як особі, яка відбула незначну частину строку покарання. Заперечує щодо задоволення клопотання, оскільки засуджений неодноразово судимий та на шлях виправлення не став.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_4 неодноразово був засуджений. Крім того, ОСОБА_4 було засуджено до покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, однак під час іспитового строку він вчинив новий злочин, за який відбуває покарання. Тобто, засуджений на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини. Вважає, що засуджений не довів, що став на шлях виправлення.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 26.09.2016 року, згідно якого він засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

Початок строку покарання рахується з 01.02.2017 року, кінець строку покарання - 01.08.2020 року.

На даний час засуджений відбув більш ніж 1/3 частини строку покарання, що надає йому право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України.

Згідно з частинами 1- 3 статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Уразі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі;

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 01.02.2017 року по даний час відбуває покарання в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)".

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_4 від 04.09.2018 року, за час відбування покарання в установі засуджений характеризується позитивно, дисциплінарних стягнень немає. Зарахований до відділення по господарському обслуговуванню Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" згідно наказу начальника установи № 34 від 06.02.2017 року. Працевлаштований на посаді робітника їдальні-кухні. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує законні вимоги персоналу установи. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. Засуджений під час відбування покарання не перебуває на профілактичному обліку.

Згідно витягу з протоколу № 22 від 28.12.2017 року адміністрацією установи було відмовлено засудженому в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як особі, що не стає на шлях виправлення.

Згідно витягу з протоколу № 7 від 12.04.2018 року адміністрацією установи було відкладено розгляд питання щодо клопотання перед судом про заміну покарання більш м`яким, в зв`язку з відсутністю підтвердження виданих довідок щодо працевлаштування в ПП "Агро України +" та місця проживання.

З повідомлення директора ПП "АгроУкраїна+" від 24.04.2018 року, вбачається, що можливість працевлаштування засудженого ОСОБА_4 на підприємстві ПП "АгроУкраїна+" після звільнення з установи виконання покарань не підтверджена.

Згідно з витягу з протоколу № 8 від 26.04.2018 року адміністрацією установи було відмовлено засудженому в клопотанні перед судом про заміну покарання більш м`яким, як особі, яка відбула незначну частину строку покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є не та обставина, що засуджений виправився або довів своє виправлення, а те, що він став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбуття більш м`якого виду покарання. Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його поведінка, сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання, що підтверджується матеріалами його особової справи, а ефективність і гарантованість цього процесу можливі лише за умови застосування до нього більш м`якого покарання.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що він неодноразово був засуджений. ОСОБА_4 було засуджено до покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, однак під час іспитового строку він вчинив новий злочин, за який на даний час відбуває покарання. Тобто, засуджений на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини.

Як встановлено в судовому засіданні, за період відбування покарання ОСОБА_4 дисциплінарних стягнень немає.

10.07.2018 року ОСОБА_4 був заохочений адміністрацією установи.

Разом з тим, суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Працевлаштування засудженого в установі, а також заохочення у зв`язку з цим, самі по собі не доводять того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений за період відбування покарання довів, що став на шлях виправлення.

Та обставина, що до засудженого не застосовувалися дисциплінарні стягнення, також сама по собі не доводить те, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 Кримінального кодексу України.

На думку суду, відсутність стягнень у засудженого не є тією обставиною, якої достатньо для висновку про те, що засуджений став на шлях виправлення, цей факт лише підтверджує обставину додержання засудженим режиму відбування покарання.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_4 був неодноразово засуджений, звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти злочини.

Суд зазначає, що наявність довідки, виданої ФОП ОСОБА_7 , в якій зазначено, що він гарантує працевлаштування ОСОБА_4 різноробочим із заробітною платою не менше мінімальної, не спростовує вищезазначених обставин та не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання про заміну засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є необгрунтованим, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт засудженому ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя