Справа № 344/6026/18
Провадження № 1-кс/344/2388/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Івано-Франківського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000111 від 29.05.2013,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що слідчим відділом Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111 від 29.05.2013, за матеріалами УПМ ДПС в Івано-Франківської області, щодо протиправнихдій групи невстановлених осіб, які виразились у виготовленні та збуті на території м. Івано-Франківськ та Івано-Франківської області підроблених марок акцизного податку на алкогольні вироби.

В ході подальшого досудового розслідування, за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , спільно з іншими невстановленими особами, здійснюють протиправну діяльність з виготовлення підакцизного товару етилового спирту із зернової сировини об`ємом близько 100 тон в місяць на збудованому ними заводі, який розташований в АДРЕСА_1 . Реалізований підакцизний товар етиловий спирт ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також підроблені марки акцизного податку на алкогольні вироби реалізовують окремим жителям як Івано-Франківської, так і сусідніх областей, які в подальшому реалізовують його серед населення.

Окрім того в ході проведених негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що ОСОБА_5 фактично проживає в АДРЕСА_2 , який за місцем свого проживання, зберігає із метою збуту на території Івано-Франківської області підакцизні товари та марки акцизного податку, а також грошові кошти одержані внаслідок своєї протиправної діяльності.

06.05.2018, з метою документування протиправної діяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , органом досудового розслідування проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено матеріальні цінності, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами, набутими кримінально протиправним шляхом, а саме:

- грошові кошти в сумі 990 Євро;

- грошові кошти в сумі 975 доларів США;

- грошові кошти в сумі 10 фунтів Стерлінгів;

- грошові кошти в сумі 835 450 грн.

07.05.2018 вище перелічені цінності, вилучені в ході обшуку, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, у зв`язку із існуванням сукупності підстав вважати, що вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами, набутими кримінально протиправним шляхом.

На теперішній час, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, у кримінальному провадженні, а також конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на: грошові кошти в сумі 990 Євро; грошові кошти в сумі 975 доларів США; грошові кошти в сумі 10 фунтів стерлінгів; грошові кошти в сумі 835 450 грн.

Слідчий клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Володілець (власник) майна в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Заслухавши слідчого та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб..

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В той же час стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що речі, які вилучені 06.05.2018 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: грошові кошти в сумі 990 Євро; грошові кошти в сумі 975 доларів США; грошові кошти в сумі 10 фунтів стерлінгів; грошові кошти в сумі 835 450 грн., є речовими доказами у кримінальному провадженні та мають статус тимчасово вилученого майна, а тому виникла необхідність у накладені на них арешту з метою уникнення втрати, зникнення чи пошкодження даного майна до з`ясування всіх обставин кримінального провадження. Постановою слідчого від 07.05.2018 року їх визнано речовими доказами.

Отже з метою уникнення втрати, зникнення чи пошкодження даного майна вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, а саме: грошові кошти в сумі 990 Євро; грошові кошти в сумі 975 доларів США; грошові кошти в сумі 10 фунтів стерлінгів; грошові кошти в сумі 835 450 грн.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1