Справа № 734/3572/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/550/2018
Категорія - ч. 1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретаря судового засідання ОСОБА_5

За участю учасників судового провадження:

Прокурора ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000451, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 березня 2018 року

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Десна Козелецького району Чернігівської області, українець, громадянин України, пенсіонер, учасник бойових дій, начальник інженерної служби військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , не судимий, зареєстрований та житель АДРЕСА_2

засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнений ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти повноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання.

ОСОБА_7 звільнений від призначеного покарання внаслідок акту амністії на підставі ст. 2 Закону України « Про амністію у 2016 році».

Стягнуто із ОСОБА_7 у дохід держави грошові кошти в розмірі 8015 гривень 84 копійки процесуальних витрат.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що приблизно о 07.00 годині у період із 20 до 28 травня 2017 року ОСОБА_7 , перебуваючи у парку в смт. Десна Козелецького району Чернігівської області, в кущах знайшов мішок, у якому знаходилися шістдесят циліндричних вибухових пакетів, кожен із яких містить вибухову речовину метальної дії - димний порох марки ДРП-4, масою 30±2 г, загальною масою 1800±120 г, один предмет, який згідно висновку експерта є шашкою імітації вибуху артилерійських снарядів ШИРАС-М, що містить заряд бризантної вибухової речовини - тротилу 60±3%, гексахлорбензолу 40±2% та графіту 1-3%, загальною масою 105 г, та три мотки вогнепровідного шнура (ОША), загальною довжиною 30.13 м, що містять вибухову речовину метальної дії - димний шнурований порох ДШП, загальною масою 162.7-180.7 г. Усвідомлюючи, що виявлені предмети містять вибухові речовини, немаючи передбаченого законом дозволу, ОСОБА_7 підібрав їх, переніс до своєї гаражної забудови під номером НОМЕР_2 гаражного кооперативу «Десна-94», що розташована в с. Виповзів Козелецького району Чернігівської області, де зберігав їх до вилучення 21 червня 2017 року працівниками поліції під час обшуку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю події та складу кримінального правопорушення. Також просить скасувати стягнення з нього в дохід держави грошові кошти в розмірі 8015 гривень 84 копійки процесуальних витрат, а якщо вирок суду буде залишено без змін, в зв`язку з його статусом інваліда війни ІІ групи звільнити від сплати процесуальних витрат.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що конфісковані у нього предмети не є боєприпасами та вибуховими пристроями і відносяться до піротехнічних засобів, які не заборонені законом, у зв`язку з чим відсутня подія кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Крім того, згідно висновків експертизи, він зберігав предмети, які містять вибухову речовину і не зберігав напряму вибухову речовину, а за зберігання предметів які містять вибухову речовину не передбачена кримінальна відповідальність, дане правопорушення підпадає під дію Кодексу про адміністративне правопорушення.

Вважає, що вина по факту зберігання саме вибухових пакетів (не боєприпасів) та напряму вибухової речовини не доведена, це була спроба уберегти дітей від цих предметів.

В судовому засіданні прокурор заперечував пороти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що вказані предмети знайшов 27-28 травня 2017 року, хотів їх знищити або здати до відповідних органів, але не встиг. Років із п`ятнадцять є сапером. Про те, що знаходиться у мішку, який знайшов, нікого не повідомляв, приніс вказані предмети до свого гаражу де і зберігав. Не знав, що у 60 вибухових пакетах міститься порох та, що у шашці ШИРАС міститься вибухова речовина. Поспішав на роботу, а тому не повідомив про подію до поліції. 21 червня 2017 року вказані предмети вилучені працівниками поліції. Вказані вибухові речовини знайшов у п`ятницю 26 травня 2017 року. У той же день знаходився на роботі у м. Києві. У вихідні дні 27 і 28 травня 2017 року також себе погано почував, тому не зміг видати предмети. Із 29 травня 2017 року до 24 червня 2017 року знаходився на лікуванні у госпіталі. Хотів знищити вказані предмети, але не встиг.

Разом з тим, такі показання обвинуваченого викликають сумнів у їх правдивості та відносно намірів обвинуваченого щодо знайдених ним предметів. Так, обвинуваченим не надано належних доказів того, яка нагальна необхідність була у тому щоб переносити знайдені до приміщення гаражу, наражаючи тим самим на небезпеку як себе так і сторонніх осіб.

Стверджуючи про тре, що забрав знайдені предмети з території парку ОСОБА_7 з метою запобігти травмуванню дітей не пояснив, що йому завадило викликати працівників поліції на місце знахідки те, що останній поспішав на роботу не переконує колегію суддів у правдивості його слів з тих підстав, що це не стало причиною тому, щоб віднести знайдені предмети до гаражу.

Крім того, умисел ОСОБА_7 на зберігання вибухової речовини підтверджується також довідкою про проходження військової служби обвинуваченим, згідно якої останній з 04.08.1993р. по 28.12.2009р. був командиром учбового інженерно-саперного взводу, командиром кадру інженерної-саперної роти, начальником інженерної служби військових частин та має досвід саперної роботи понад 20 років. Тому не міг не знати, що у вибухових пакетах, шашці імітації вибуху артилерійських снарядів ШИРАС-М, вогнепровідних шнурах знаходиться саме вибухова речовина.

Згідно п. 4 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» не можуть бути віднесені до предмета злочинів, відповідальність за які настає за ст.ст. 262, 263 КК України, вибухові пакети й інші імітаційно-піротехнічні та освітлювальні засоби, що не містять у собі вибухових речовин і сумішей.

У 60 вибухових пакетах, шашці імітації вибуху артилерійських снарядів ШИРАС_М та трьох мотках вогнепровідного шнура (ОША), загальною довжиною 30,13 м містяться саме вибухові речовини, що підтверджуються висновками експертиз.

Так, з висновку комплексної судової вибухово-технічної експертизи № 60(ВТ), 520(х) від 07 вересня 2017 року вбачається, що надані на дослідження три мотки шнура являються трьома мотками вогнепровідного шнура (ОША) довжиною 10,13 м,10 м, та 10 м відповідно загальною довжиною 30,123 м, які виготовлені промисловим способом, до категорії боєприпасів або вибухових пристроїв не відносяться, але містять вибухову речовину метальної дії димний шнурований порох ДШП загальною масою 162,7-180-7г.

З висновку судової вибухово-технічної експертизи № 62 (Вт) від 12.07.2017р слідує, що наданий на експертизу предмет являється шашкою імітації вибуху артилерійських снарядів ШИРАС-М, виготовлена промисловим способом, до категорії бойових припасів або вибухових пристроїв не відноситься, але містить заряд бризантної вибухової речовини-тротилу60±3%, гексахлорбензолу 40±2% та графіту 1-3% загальною масою 105 г.

Як вбачається з висновку судової вибухово-технічної експертизи № 63 (Вт) від 19.07.2017 надані на експертизу 60 циліндричних предметів являються 60( шістдесятьма) циліндричними вибуховими пакетами, виготовленими промисловим способом, до категорії боєприпасів або вибухових пристроїв не відносяться, але кожен з яких містить вибухову речовину метальної дії-димний порох марки ДРП-4 масою 30±2 г. Загальна маса вибухової речовини метальної дії-димного пороху марки ДРП-4 в 60 циліндричних вибухових пакетах становить 1800±120 г.

Відповідно до висновку комплексної судової вибухово-технічної експертизи № 97 (Вт) від 27.10.2017, шашка імітації розриву артилерійських снарядів ШИРАС-М придатна для використання за цільовим призначенням.

Згідно комплексної судової вибухово-технічної експертизи № 98 від 25.10.2017 року надані на дослідження три мотки вогнепровідного шнура (ОША) придатні для використання за цільовим призначенням передачі променю вогню).

Згідно висновку комплексної судової вибухово - технічної експертизи № 99 (вт) від 27.10.2017 60 циліндричних вибухових пакетів придатні для використання за цільовим призначенням (імітації розриву ручних гранат).

Вказані докази є належними, допустимими, а тому були вірно покладені в основу обвинувального вироку за ч.1 ст. 263 КК України.

Доводи ОСОБА_7 про неможливість притягнення до кримінальної відповідальності за предмети, які не є боєприпасами, а напряму являються піротехнічними засобами, які дозволені постановою КМУ № 839 від 03.08.2011 та наказом МВС № 1649 від 23.12.2004 року не заслуговують на увагу.

Так, постановою КМУ № 839 від 03.08.2011 року затверджено Технічний регламент піротехнічних виробів, згідно п. 4 якого дія цього Технічного регламенту не поширюється на піротехнічні вироби, призначені відповідно до законодавства для некомерційного використання військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, Державною спеціальною службою транспорту, органами внутрішніх справ або органами і підрозділами цивільного захисту.

Крім того, наказ МВС № 1649 від 23.12.2004 «Про затвердження Тимчасових правил обігу в Україні побутових піротехнічних виробів» передбачав порядок обігу в Україні саме побутових піротехнічних виробів, призначених для розваг ( проведення феєрверків) і втратив чинність на підставі наказу МВС № 968 від 28.11.2017 року.

Всі інші доводи, які зазначені обвинувачуваним в апеляційній скарзі не заслуговують увагу тому, що вони ніяк не можуть вплинути на доведеність вини засудженого у скоєному злочині за ч. 1 ст. 263 КК України, а також не можуть вважатися істотними порушеннями норм процесуального закону, що перешкоджає чи може перешкоджати суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

За таких підстав коли кримінальний і процесуальний закон застосовані вірно, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, за відсутності об`єктивних та обґрунтованих підстав для зміни або скасування судового рішення, вирок місцевого суду вважається законним та обґрунтованим.

Вимоги ОСОБА_7 про звільнення від процесуальних виплат не підлягають задоволенню.

Вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому скасуванню він не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419, 376 КІ1К України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 26 березня 2018 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10