У Х В А Л А
Іменем України

05 жовтня 2018 року
слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , особи, у якої в користуванні перебувало майно ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009954 від 17 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 02.10.2018 року надійшло вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009954 від 17.09.2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим слідством встановлено, 17.09.2018 о 16:26 за адресою: м. Київ, вул. Богдана Гаврилишина, 12, під час огляду автомобіля "Toyota camry" н.з. НОМЕР_1 , у якому знаходився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який був під його керуванням у правій кишені спортивних штанів ОСОБА_4 було виявлено та вилучено: один прозорий полімерний пакетик на пазовому замку з порошкоподібною речовиною білого кольору, який упаковано до прозорого полімерного пакету.

Вказані обставини підтверджуються підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами:

- рапортом про виявлення правопорушення від 17.09.2018;

- протоколом ОМП від 17.09.2018;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 17.09.2018;

- свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, довіреністю;

- іншими матеріалами у їх сукупності.

Відповідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобіль зареєстрований за громадянином ОСОБА_9 , яким уповноважено на користування ОСОБА_4 довіреністю № 95АА0618727 від 20.07.2018 року, строком на три роки.

17.09.2018 за адресою: м. Київ, вул. Богдана Гаврилишина, 12, у ОСОБА_4 , було вилучено автомобіль "Toyota camry", чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , н.з. НОМЕР_3 .

17.09.2018 під час затримання ОСОБА_4 у порядку статті 208 КПК України під час особистого обшуку було виявлено та вилучено ключ від замку запалення "Toyota camry" з чохлом на ньому з під якого було вилучено дану порошкоподібну речовину.

19.09.2018 слідчим суддею ОСОБА_10 винесено ухвалу про повернення клопотання про арешт майна прокурору Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_11 та встановлення строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, мотивуючі недостатністю доказів, що вказаним автомобілем керував ОСОБА_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що на ОСОБА_4 було складено про адміністративне правопорушення 17.09.2018 та вилучено посвідчення водія. Цей доказ та інші у їх сукупності свідчать про те, що саме ОСОБА_4 перебував за кермом даного автомобіля.
З метою всебічного, об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального провадження та встановлення істини у провадженні, зважаючи на те, що автомобіль "Toyota camry", чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , н.з. НОМЕР_3 та ключ від замку запалення "Toyota camry" з чохлом на ньому використовувався для вчинення даного кримінального правопорушення, а також є речовими доказом у кримінальному провадженні, з метою збереження речового доказу, запобігання злочинним посяганням на вказаний транспортний засіб під час проведення розслідування та недопущення його подальшого відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно.

Враховуючи викладене слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на вищевказане майно.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.

ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, ОСОБА_4 , вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З клопотання вбачається, що 17.09.2018 року за адресою: м. Київ, вул. Богдана Гаврилишина, 12, у ОСОБА_4 , було вилучено автомобіль "Toyota camry", чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузову НОМЕР_2 , н.з. НОМЕР_3 та ключ від замку запалення "Toyota camry" з чохлом на ньому.

Слідчий зазначає, що вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Разом з тим, з постанови про визнання автомобіля та ключа від замку запалювання з чохлом на ньому не вбачається, в зв`язку із чим слідчий прийшов до висновку, що таке майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом.

Так, вилучене майно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та взагалі не містить будь-яких відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, арешт майна допускається, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи і в такий спосіб може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням.
Також, слідчим не зазначено про наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України та не обґрунтовано при цьому правових підстав для такого арешту та необхідності у його накладенні.

Серед іншого, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відноситься до злочинів середнього ступеня тяжкості, санкція статті не передбачає конфіскацію майна, та кримінальним правопорушенням матеріальної чи моральної шкоди жодній особі не завдано, а тому слідчий суддя вражає неспіврозмірним запропоноване слідчим обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в рамках якого подано дане клопотання, а також необґрунтованість і недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 376, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009954 від 17 вересня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1