АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 632/246/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1955/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 квітня 2018 року у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_10 засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Згідно вироку, 29.02.2012, близько 23 годин 20 хвилин, обвинувачений ОСОБА_10 керував належним йому технічно справним автомобілем «DAEWOO LANOS», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по автодорозі «Мерефа - Павлоград», на території Первомайського району Харківської області, в напрямку м. Павлоград, зі швидкістю 80 км/год.
Під час руху по вказаній автодорозі, в районі 46 км + 300 м, ОСОБА_10 грубо порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та змінивши напрямок руху вправо, виїхав на узбіччя, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 .
Внаслідок дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої поєднаної травми грудної клітини та живота: переломів 5-8 ребер по передній та середній пахвовим лініям та 4-6 лівих ребер по задній пахвовій лінії, розриву корня брижі кишечника з крововиливом у черевну порожнину та наявністю масивної забійно-рваної рани нижньої частини передньої черевної стінки, згідно висновку комплексної судово-медичної та авто-технічної експертизи № 153/281-КЕ/2016 від 14.07.2016, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм загрози для життя, та тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому правої плечової кістки в середній третині зі зміщенням, закритого осколкового перелому обох кісток правого передпліччя в середній третині зі зміщенням, які, як окремо так і в сукупності, відносяться, відповідно до висновку комплексної судово-медичної та авто-технічної експертизи № 153/281-КЕ/2016 від 14.07.2016, до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалого розладу здоров`я.
Порушення ОСОБА_10 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку комплексної судової авто-технічної, фототехнічної та фоноскопічної експертизи № 95/722/723/16 від 18.11.2016, та авто-технічної експертизи № 361/12 від 25.05.2012, які знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилися в тому, що він, керуючи технічно справним транспортним засобом, не переконався у безпеці маневру, та змінивши напрямок свого руху вправо, виїхав за межі проїжджої частини на узбіччя, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , що заподіяло останньому тяжкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурорпросить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_10 скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки. В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 3 до 8 років, з позбавленням права керувати транспортним засобом або без такого.
Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_10 відмовились від поданих ними апеляційних скарг на вирок та звернулись із клопотанням про звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання у зв`язку з амністією.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та не заперечував проти застосування амністії до обвинуваченого, думку обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти апеляції прокурора, потерпілого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 , які не заперечували проти застосування амністії до обвинуваченого , перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_10 в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_10 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.
Судом враховано конкретні обставини вчинення цього злочину з необережності, обставини його вчинення.
Судом першої інстанції правильно встановлено відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.
Суд правильно врахував висновок досудової доповіді органу пробації про низький ризик повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.
Під час апеляційного розгляду потерпілий підтвердив часткове відшкодування витрат на лікування обвинуваченим.
За таких обставин колегія суддів вважає правильним покарання, призначене обвинуваченому судом першої інстанції у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, яке в повній мірі відповідає засадам законності , справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Підстав вважати явно несправедливим призначене обвинуваченому додаткове покарання в нижчій межі відповідно до положень ч.1 ст. 55 КК України колегія суддів також не знаходить, а тому залишає без задоволення апеляційну скаргу прокурора як необґрунтовану.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_10 просив застосувати до нього амністію, посилаючись на ту обставину, що він вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому підлягає звільненню від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
ОСОБА_10 не відноситься до осіб, перелічених у статті 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст..4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», і до яких амністія не застосовується.
ОСОБА_10 має на утриманні 2 дітей доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо яких не позбавлений батьківських прав, що підтверджується відповідними документами.

За викладених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 положень п. «в» ст.1 Закону України«Про амністію у 2016 році», а тому необхідно звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, яке призначено йому вироком суду.
Керуючись: ст.ст.404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 квітня 2018 року у відношенні ОСОБА_10 , залишити без змін.
Клопотання захисника та обвинуваченого ОСОБА_10 про застосування амністії задовольнити.

Звільнити ОСОБА_10 від відбування основного покарання, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 квітня 2018 року, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий-суддя:

Судді: