Ухвала
іменем України
05 жовтня 2018 року

м. Київ
справа № 310/8304/17

провадження № 51-4031 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 31 липня 2018 року,
встановив:
Слідчий суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ухвалою від 08 червня 2018 року залишив без руху заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 січня 2018 року, якою ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні його скарги на бездіяльність прокурора, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 21 листопада 2017 року, та встановлено заявнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків тривалістю п`ять днів з дня отримання ним копії цієї ухвали.
Апеляційний суд Запорізької області ухвалою від 31 липня 2018 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду від 31 липня 2018 року та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Верховний Суд ухвалою від 11 вересня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишив без руху та надав йому десятиденний строк для усунення недоліків із дня її отримання.
У межах встановленого строку на усунення недоліків ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з повторною касаційною скаргою, яку називає відповіддю. В ній він вимагає скасувати ухвалу апеляційного суду від 31 липня 2018 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, а також порушує питання про відвід колегії суддів у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Обговоривши наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вимога ОСОБА_4 про відвід колегії суддів задоволенню не підлягає з огляду на таке.
У статтях 75, 76 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні.

Однак доводи ОСОБА_4 про упередженість суддів є безпідставними, оскільки зводяться до його незгоди з рішенням суду касаційної інстанції від 11 вересня 2018 року, а інших даних, які б свідчили про наявність підстав відводу, що передбачені вказаними нормами кримінального процесуального закону, касаційна скарга не містить.
Таким чином, заявлений відвід не ґрунтується на вимогах статей 75, 76 КПК, а тому задоволенню не підлягає.
Крім того, ОСОБА_4 повторно не дотримався вимог статті 427 КПК та не врахував вказівок суду касаційної інстанції. Зокрема, в ухвалі касаційного суду від 11 вересня 2018 року вказано, що у касаційній скарзі ОСОБА_4 відсутні доводи щодо незаконності або необґрунтованості ухвали суду апеляційної інстанції від 31 липня 2018 року, яка ним оскаржується, з урахуванням вимог кримінального процесуального закону.
Також касаційний суд звертав увагу ОСОБА_4 на те, що він висловлював прохання у мотивувальній частині касаційної скарги про прийняття рішення щодо ухвали слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 січня 2018 року. При цьому ОСОБА_4 вже звертався з касаційною скаргою на вказану ухвалу, та за результатами розгляду цієї скарги касаційний суд повернув її останньому, оскільки ним не було усунуто недоліків, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду.
Вказане позбавляло суд касаційної інстанції визначитися з предметом оскарження та прийняти остаточне рішення за результатами розгляду касаційної скарги.
До того ж вимоги ОСОБА_4 було викладено не у відповідності з статею 436 КПК.
Також у зазначеній ухвалі ОСОБА_4 роз`яснювалися вимоги статті 427 КПК, згідно з якою в касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК.

При цьому ОСОБА_4 в резолютивній частині цієї ухвали визначено строк на усунення недоліків та роз`яснено порядок їх виконання.
Натомість зміст повторної касаційної скарги ОСОБА_4 зводиться до його незгоди з ухвалою касаційного суду від 11 вересня 2018 року, якою його касаційну скаргу залишено без руху.
Зокрема, ОСОБА_4 у своїй скарзі оспорює ухвалу Верховного Суду від 11 вересня 2018 року, в якій надавалися вказівки та строк на усунення недоліків. Крім того, знову не наводить доводів на обґрунтування незаконності або необґрунтованості ухвали суду апеляційної інстанції від 31 липня 2018 року, не зазначає, на яких підставах це рішення слід переглянути судом касаційної інстанції.
При цьому ОСОБА_4 всупереч вказівкам суду касаційної інстанції, викладеним в ухвалі від 11 вересня 2018 року, повторно оскаржує ухвалу слідчого судді від 15 січня 2018 року.
Також ОСОБА_4 , посилаючись у касаційній скарзі на статтю 459 КПК, не розкрив її змісту. При цьому порушує питання про перегляд у касаційному порядку ухвали апеляційного суду від 31 липня 2018 року відповідно до положень глави 32 КПК, про що свідчить його посилання на статті 424, 425, 429, 442 КПК, та одночасно про перегляд цієї ухвали за нововиявленими обставинами в порядку глави 34 КПК, чим допустив суперечності у своїй касаційній скарзі.

Водночас вимоги касаційної скарги ОСОБА_4 , а саме про відвід судді апеляційного суду ОСОБА_5 та визнання його дій та доводів недопустимими, відвід слідчого та прокурора, проведення розслідування на підставі статей 459, 463 КПК та витребування з апеляційного суду його апеляційної скарги, повторно не узгоджуються із повноваженнями суду касаційної інстанції за наслідками перегляду касаційної скарги, що визначено в статті 436 КПК.

Отже, ОСОБА_4 не усунув недоліків, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду, а тому його касаційна скарга підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 76, КПК та пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд
постановив:

Відмовити ОСОБА_4 в заявленому відводі колегії суддів у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Повернути ОСОБА_4 йогокасаційну скаргуна ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 31 липня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3