Справа № 300/256/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17.07.2018 м. Ужгород Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів :

ОСОБА_1 ( головуючої),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 11кп-777/461/18, за апеляційною скаргою прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Воловецького районного суду Закарпатської області від 10 травня 2018 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР 01.04.2017 за №0000071.
Прийняте рішення суд мотивував тим, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст. 3 КПК України, що у відповідності положень ч.1 ст. 337 КПК України унеможливлює ухвалення судового рішення судом першої інстанції та порушує право на захист ОСОБА_6 ..
Суд зазначив, що висунуте особі обвинувачення за змістом правової кваліфікації є ширше, ніж викладене за фактичними обставинами, а тому є не конкретизованим та не узгоджується з фактичним обставинами справи. Із викладених у обвинувальному акті фактичних обставин та із ідентичного змісту формулювання обвинувачення за ст.366 ч.1 КК України вбачається, що ОСОБА_6 вчинив службове підроблення, яке виразилося у підписанні та складанні рішення Скотарської сільської ради та протоколу поіменного голосування. Відповідно до правової кваліфікації, що зазначено обвинувальному акті, ОСОБА_6 обвинувачується також і у видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів; внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. У чому це проявилось, в обвинувальному акті не звказано, також не зазначено якою саме посадовою особою органу місцевого самоврядування являється ОСОБА_6 , час, місце, спосіб, а також мотив і мету вчинення службового підроблення, які норми закону чи посадової інструкції ним, як посадовою особою, при цьому порушені.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, а обвинувальний акт направити до Воловецького районного суду для виконання вимог ст.ст.314 316 КПК України, оскільки вважає рішення суду винесеним із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Апелянт стверджує, що обвинувальний акт, яким ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, складений у передбачений законом спосіб та з дотриманням вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України містить всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, сформульоване обвинувачення та вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норми закону. Прокурор заперечує повернення обвинувального акту на підставі того що обвинувальний акт не містить визначення часу вчинення дій та деяких інших обставин, які утворюють склад інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, оскільки оцінка обставинам, які підлягають доказуванню, а саме події кримінального правопорушення, час, місце та інші обставини злочину здійснюється судом під час судового розгляду, а не на стадії підготовчого судового засідання. Така обставина, як місце вчинення злочину на думку прокурора також є предметом судового розгляду, оскільки це можливо встановити в ході допиту свідків. Зазначає, що суд допустився суперечностей у своїх висновках, одночасно вказуючи і про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, і про неконкретність сформульованого в ньому обвинувачення. Прокурор також заперечує твердження суду про те, що у обвинувальному акті не зазначено, якою саме посадовою особою органу місцевого самоврядування являється ОСОБА_6 , оскільки у анкетних даних, які записані в обвинувальному акті, зазначено, що ОСОБА_6 є головою Скотарської сільської ради №47. Крім цього у обвинувальному акті чітко вказаний час вчинення злочину, а саме у викладі фактичних обставин та у сформульованому обвинуваченні, тобто 14.04.2016 дата підписання документів.
Не погоджується прокурор і з висновком суду про необхідність зазначення у обвинувальному акті мотиву та мети вчинення службового підроблення. Так, посилається на постанови Верховного Суду України від 20.06.2013 № 5-18 кс13 де вказано, що мотив і мета не є обов`язковими ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. Стверджує, що висунуте обвинувачення ОСОБА_6 є конкретизованим та відповідає фактичним обставинам справи, оскільки з обвинувачення, яке викладене у обвинувальному акті вбачається, що ОСОБА_6 виготовив, вніс завідомо неправдиві відомості та видав завідомо неправдиві офіційні документи, які були передані ОСОБА_9 та стали підставою для отримання земельної ділянки.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступ прокурора про підтримання апеляційної скарги, прохання про скасування ухвали суду, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши обвинувальний акт, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.
Обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України, зокрема, в порядку ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 цієї статті статті, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Виклад таких обставин має включати : час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; форма вини, мотив і мета його вчинення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та розмір процесуальних витрат, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Кримінального Кодексу.

Убачається, що обвинувальний акт не містить в повній мірі цих обставин. Тому, суд першої інстанції правильно вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.1 ст. 291 КПК України.

Так, ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 366 КК України - у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих документів, внесенння до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Однак, обвинувальний акт не містить місце та час ( періоду) вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 за кожною кваліфікуючою ознакою (окремими епізодами) злочину. Фактичні обставини викладені в обвинувальному акті таким чином, що не містять послідовних дій обвинуваченого, які б привели до розуміння про вчинення ним злочину за кваліфікуючими ознаками, внаслідок чого є незрозумілим і неконкретним висунуте обвинувачення.

За фактичним викладом також не можна зрозуміти чи є обвинувачений службовою особою; не вказана адреса місця роботи та повне найменування установи, організації ( органу) у якому працює обвинувачений; які саме службові обов`язки покладені на обвинуваченого, в чому проявилось в який спосіб та за яких обставин вчинення ним службового підроблення та чи потягнуло воно негативні наслідки.

Отже, такі недоліки у викладі фактичних обставин та формулювання обвинувачення є перешкодою для призначення обвинувального акту до розгляду та є порушенням визначеного ст. 6 Європейської Конвенції про права людини, права на справедливий суд в контексті зрозумілості висунутого обвинувачення та забезпечення належної підготовки сторони захисту від висунутого обвинувачення.

На підставі викладеного, доводи прокурора про те, що суд вийшов за межі ст. 314 КПК України і його висновки не грунтуються на фактичних обставинах, є безпідставними. Посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду України у справі за № 5-18 кс13 від 20.06.2013 є недоречним на даній стадії судового розгляду, окрім того, обставини вчинення кримінальних правопорушень у порівнюваних справах, які були предметом розгляду Верховним Судом України, не є тотожніми відносно кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 .
Апеляційний суд вважає ухвалу суду законною, обгрунтованою, підстав для її скасування не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Воловецького районного суду Закарпатської області від 10 травня 2018 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні ЄРДР №0000071 вді 01.04.2017 - залишити без зміни.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: