В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва кримінальне провадження за № 0006976 від 22 липня 2018 року, яке надійшло до суду з угодою про визнання винуватості, за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жидачів Львівської області, з повною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 27 і ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи обізнаним про порядок видачі посвідчення водія на території України, врегульований «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року за № 340, вирішив отримати посвідчення водія з порушенням даного порядку.

З метою підробки посвідчення водія серії НОМЕР_1 для подальшого використання, з метою його пред`явлення під час керування транспортним засобом, ОСОБА_5 наприкінці грудня 2016 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленому досудовим розслідуванням місці вступив у злочинну змову з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , виконуючи пособницькі дії в підробленні посвідчення, порядок видачі якого врегульований «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року за № 340, у особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, надав свої анкетні дані та свою фотокартку, які необхідні для підробки посвідчення, особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, яка не уповноважена видавати зазначене посвідчення.

Після чого, особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, підробила посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане центром 4641 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відкритою категорією «В», яке надає право керувати легковими автомобілями.

Це підроблене посвідчення водія, особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці передала ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 і ч. 1 ст. 358 КК України, а саме, пособництво у підробленні посвідчення водія, порядок видачі якого врегульований «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року за № 340, з метою його використання.

Крім того, ОСОБА_5 , використовуючи підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане центром 4641 на його ім`я, керував транспортним засобом «DAEWOO Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 .

22 липня 2018 року близько 03 години 25 хвилин ОСОБА_5 , рухаючись на автомобілі «DAEWOO Lanos», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Дніпровська Набережна у м. Києві, зі сторони Дарницької площі у напрямку мосту Патона, в районі будинку №1 був зупинений працівниками поліції, які просили його надати документи на право керування автомобілем.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , не повідомляючи про те, що наявне в нього посвідчення водія є підробленим, використав завідомо підроблене посвідчення та на вимогу працівників поліції надав посвідчення водія НОМЕР_1 на його ім`я.

Як вбачається з даних, що містяться у висновку технічної експертизи документу за №8-4/1480 від 22 серпня 2018 року: «Бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , виданого 31 жовтня 2017 року на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України».

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у використанні завідомо підробленого посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

31 серпня 2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю його захисника адвоката ОСОБА_4 (свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю № 2255від 15 вересня 2005 року), на підставі ст. ст. 468-470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою, прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 і ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень та зобов`язався надати вичерпні показання щодо обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 і ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинення ним кримінальних правопорушень, а саме: за ч. 5 ст. 27 і ч.1 ст. 358 КК України, - у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 гривень; за ч.4 ст. 358 КК України, - у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 та ч.3 ст. 72 КК України за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 гривень.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи, в порядку встановленому ст. 474 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладення даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші, передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його адвокат в судовому засіданні також просили вказану угоду, укладену з прокурором, затвердити та призначити узгоджену в ній міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому, обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 і ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, зазначивши, що здатний реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд враховує, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27 і ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, у вчиненні яких ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до вимог ст.12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.

Разом з тим, суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив пособництво у підробленні посвідчення водія, порядок видачі якого врегульований «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року за № 340, з метою його використання; своїми умисними діями вчинив використання завідомо підробленого посвідчення водія; - а тому його дії підлягають кваліфікації за ч. 5 ст. 27 і ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України.

Обставинами, які, у відповідності до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які, у відповідності до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 118 КПК України з ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь держави витрати за проведеннясудової експертизи документів за № 8-4/1480 від 22 серпня 2018 року в сумі 1144 (одна тисяча сорок чотири) гривні.
Речові докази по справі: паперовий конверт з водійським посвідченням, який переданий на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, - необхідно знищити.
На підставі наведеного та керуючись вимогами ст.ст. 314, 373-374, 469, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 серпня 2018 року у кримінальному провадженні за № 0006976 від 22 липня 2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 і ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, та призначити йому, узгоджене сторонами угоди про примирення від 31 серпня 2018 року, покарання у виді:

за ч.5 ст. 27 і ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень в доход держави;

за ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень в доход держави.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в доход держави.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведеннясудової експертизи документів за № 8-4/1480 від 22 серпня 2018 року в сумі 1144 (одна тисяча сорок чотири) гривні.
Речові докази по справі: паперовий конверт з водійським посвідченням, який переданий на зберігання до камери схову Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, - знищити.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити ОСОБА_5 , адвокату та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1