н/п 1-кс/640/7005/18
"20" липня 2018 р. Київський районний суд м.Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
1. Скасувати арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 13.03.2017 справа №640/3786/17 на автомобіль «HONDA» Акорд 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова № НОМЕР_1 , державний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого на ім"я ОСОБА_4 , довіреність серії НВО 338369, довіреність серії НМА № 233912.
2. Зобов`язати слідчого слідчого відділу Київського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , процесуального керівника прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , повернути йому - ОСОБА_7 автомобіль «HONDA» Акорд 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова № НОМЕР_1 , державний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого на ім"я ОСОБА_4 , довіреність серії НВО 338369, довіреність серії НМА № 233912.
3. Клопотання розглядати за його обов`язковою участю, про дату, час повідомити по телефонам.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2017р. справа № 640/3768/17, провадження № 1-кс/640/1990/17 накладено арешт на автомобіль «HONDA» Акорд 2007 року випуску, сірого кольору, номер кузова № НОМЕР_1 , державний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого на ім"я ОСОБА_4 , довіреність серії НВО 338369, довіреність серії НМА № 233912.
Посилаючись на ч.1 ст.41 Конституції України, ч.1 ст.170, ч.1 ст.174, 214 КПК України, лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 №223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», п.2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р., рішення Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти України», а також рішення по справах «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України», вважав, що на даний час матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба застосування арешту на автомобіль «HONDA» Акорд 2007 року випуску, державний знак НОМЕР_2 , належного ОСОБА_4 .
Вказав, що з моменту арешту автомобіля та вказаних документів минуло більше 15 місяців (з 14.03.2017 року), досудове розслідування ще досі триває, автомобілем, яким він володіє та користувався на підставі довіреності не може використовувати, так як він арештований, а довіреності та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу знаходяться при матеріалах кримінального провадження у слідчого ОСОБА_5 , та також на них накладено арешт.
На даний час автомобіль з вказаними документами необхідний йому для власних потреб, щоб возити сім"ю та батьків похилого віку до лікарні, дітей до школи, а тому не має на даний час жодної підстави продовжувати застосовувати заходи забезпечення кримінального провадження після спливу 15 місяців досудового розслідування щодо автомобіля «HONDA» Акорд 2007 року випуску, державний знак НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого на ім"я ОСОБА_4 , довіреності серії НВО 338369, довіреності серії НМА № 233912, в зв"язку з чим арешт на вказаний автомобіль та документи, на його думку, підлягають скасуванню, так як у слідчого було 15 місяців для того, щоб провести всі необхідні слідчі (розшукові) дії у даному кримінальному провадженні та отримати відповідні експертні висновки щодо відповідності законодавству України свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу, тому він вважає на даний час відпала потреба у вказаному заході забезпечення кримінального провадження (арешту).
Про дату, час та місце проведення судового засідання заявник повідомлений судом своєчасно та належним чином (а.с.18), проте в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи повідомлення заявника, слідчого та прокурора про дату, час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна, строки розгляду клопотання, передбачені ч.2 ст.174 КПК Укораїни, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання без їх участі.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, матеріали справи №640/3768/17 н/п 1-кс/640/1990/17, приходить висновку до наступного.
В мотивувальній частині зазначеної вище ухвали зазначено, що вилучений автомобіль «HONDA» Акорд сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 на вказаний транспортний засіб, довіреність серія НВО338369 від імені ОСОБА_7 , що завірена приватним нотаріусом ОСОБА_9 та довіреність серія НМА 233912 від імені ОСОБА_4 , що завірена приватним нотаріусом ОСОБА_10 , на право керування та розпорядження вище вказаним транспортним засобом відповідають критеріям, зазначеним в п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, так як є предметом кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а тому слідчий суддя накладає арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «HONDA» Акорд сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , довіреність серія НВО338369 від імені ОСОБА_7 , що завірена приватним нотаріусом ОСОБА_9 та довіреність серія НМА 233912 від імені ОСОБА_4 , що завірена приватним нотаріусом ОСОБА_10 на право керування та розпорядження вказаним транспортним засобом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Стороною обвинувачення доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного нерухомого майна.
Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Вищевказаний захід забезпечення має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом, доказом злочину, набуте злочинним шляхом.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, слідчі дії в обсязі, необхідному для встановлення об`єктивної істини по справі тривають. Доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна, вжитого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2017, відпала потреба, при розгляді даного клопотання слідчому судді не надано.
Навпаки, як зазначають слідчий та процесуальний керівник у кримінальному провадженні на даний час слідчі дії у кримінальному провадженні тривають та не отриманий Висновок експерта стосовно відповідності технічного паспорту офіційним документам. Отже, застосований арешт майна не втратив своєї потреби до теперішнього часу.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Враховуючи викладене, на теперішній час клопотання ОСОБА_3 є передчасним та задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1