ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/1597/18
Провадження 1-кс/201/2144/2018
УХВАЛА
Іменем України
13 березня 2018 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора, розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000268 від 11.12.2017 року, за ознаками складу злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В судовому засіданні прокурором було надано уточнене клопотання.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на те, що рішенням Дніпропетровської обласної ради № 456-16/V від 25.09.2008 «Про приймання-передачу майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» до власності територіальної громади м. Дніпропетровська передано житло, яке придбано на відкритих торгах по закупівлі житлових квартир на вторинному ринку м. Дніпропетровська з метою покращення житлових умов осіб, які перебувають на квартирному обліку.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 3553 від 13.11.2008 «Про житловий фонд, придбаний Дніпропетровською обласною радою» прийнято житловий фонд, придбаний Дніпропетровською обласною радою, до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська.

На виконання вищевказаних рішень КП «ДМБТІ» видано свідоцтва про право власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на зазначений житловий фонд.

Встановлено, що виконавчими комітетами районних у м. Дніпропетровську рад виносились рішення, якими без дотримання встановленої Житловим Кодексом УРСР черговості, згідно контрольних списків роботодавця, житлові квартири для поліпшення житлових умов передавались працівникам Дніпропетровської обласної ради, які в подальшому вказані квартири приватизували.

Так, 30.04.2010 голова Кіровської районної у м. Дніпро ради ОСОБА_4 підписав ордер № 4559 серія Б на право зайняття ОСОБА_5 та ОСОБА_6 двокімнатної квартири житлова площа 31,0 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний ордер виданий на підставі рішення Бабушкінської районної у м. Дніпро ради № 139 від 19.03.2010, яким затверджено протокол № 3 від 17.03.2010 та змінено склад сім`ї ОСОБА_5 з 1 особи на 2 особи у тому числі її чоловіка ОСОБА_6 .

Згідно ст. 47 Житлового Кодексу норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Таким чином, норми житлової площі на одну особу при забезпеченні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 житлом за рахунок квартири за адресою: АДРЕСА_1 перевищені на 2,7 кв. м.

Вказані випадки законодавством не допускаються. Перевищення норми житлової площі на особу допускається лише у разі якщо таке приміщення є однокімнатним, якщо у приміщення засиляється крім подружжя особи різної статі старше 9 років а також особи, які хворіють тяжкими формами деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в одній кімнаті з членами сім`ї.

Згідно наявних в Центральній районній раді матеріалів облікової справи ОСОБА_5 вона перебувала на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у загальній черзі. В матеріалах облікової справи міститься акт перевірки житлових умов від 14.01.2010.

В подальшому, 26.09.2011 до Департаменту житлово-комунального господарства Дніпропетровської міської ради надійшла заява відповідального квартиронаймача ОСОБА_7 , яка просила передати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

До заяви ОСОБА_7 додала копію власного коду, паспорту та паспортів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , копію довідки про зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 , копію свідоцтво про шлюб від 13.11.2010, копію ордеру на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , довідку № 3719 від 09.09.2011 про те, що ОСОБА_6 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , заява про те, що ОСОБА_7 використала своє право на приватизацію житла разом з свідоцтво про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_2 та довідкою КП «КБТІ» № 119392 від 20.07.2011, довідки про невикористане ОСОБА_8 та ОСОБА_9 право на приватизацію та копію технічного паспорту на квартиру.

Відповідно до довідки № 3720 від 09.09.2011 ОСОБА_10 є чоловік сестри чоловіка, ОСОБА_9 є сестрою чоловіка та з 14.06.2011 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

16.01.2012 Департаментом житлово-комунального господарства Дніпропетровської міської ради за результатами розгляду поданих ОСОБА_7 документів видано розпорядження № 5/4-12 від 16.01.2012.

Вказаним розпорядженням квартира АДРЕСА_3 була передана у власність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Порядок приватизації житлового фонду визначений Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир державного житлового фонду на користь громадян України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир, з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» якщо загальна площа квартир, що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій ст. 3 Закону, зазначені квартири передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно до п. 4 Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, передача займаних квартир здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника.

Відповідно до п. 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Згідно п. 18 Положення громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі ; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Так, до заяви про приватизацію ОСОБА_7 додала довідку № 3720 від 09.09.2011 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані квартиронаймач ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Згідно ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не є дружиною чи чоловіком наймача, їх дітьми і батьками а є сестрою чоловіка та чоловіком сестри чоловіка.

Законом не визначено порядку підтвердження факту постійного проживання і ведення спільного господарства особами, які в розумінні ст. 64 ЖК УРСР не є членами сім`ї.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, повинні встановлюватись у судовому порядку за заявою фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення.

До заяви ОСОБА_7 не було додано рішення суду про встановлення юридичного факту в результаті якого у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виникли майнові права рішення суду про встановлення юридичного факту постійного проживання і ведення спільного господарства особами, які не є членами сім`ї.

14.02.2018 у кримінальному провадженні № 0000233 від 11.12.2017 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом.

На підставі викладеного прокурор просив для повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження, а також з метою забезпечення збереження речового доказу по даному кримінальному провадженню, який виступає предметом вчинення кримінального правопорушення, накласти арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 01.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, на його задоволенні наполягав.

Власник майна на підставі ч.2 ст.172 КПК України у судове засідання не викликався у зв`язку з необхідністю забезпечення арешту майна.

Відповідно до абзацу другого частини 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як убачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Вислухавши думку прокурора, а також дослідивши матеріли клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження, виконання завдань та вимог кримінального провадження, попередження подальших злочинних дій невстановлених осіб, у тому числі вчиненню нових злочинів, пов`язаних з оформленням, переоформленням права власності на вищевказане майно або його умисне знищення чи пошкодження, накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 01.

Строк оскарження ухвали п`ять днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1