АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/657/18 Справа № 204/7057/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Дніпропетровській установі виконання покарань №4,

про звільнення від відбування покарання на підставі амністії за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2017 року,

За участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2017 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його заяви про звільнення від покарання на підставі пункту «в» ст. 1, ст.ст. 2, 4 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції послався на те, що до засудженого ОСОБА_6 не може бути застосовано п. «в» ст. 1 ст.ст. 2,4 ЗУ «Про Амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що останній не надав підтвердження того, що він є учасником антитерористичної операції та що він отримав статус учасника бойових дій. Крім того ОСОБА_6 на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році» відбув 6 місяців 23 дні із призначеного покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі. Останній був засуджений вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2015р. за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, на підставі ст.70 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік. Вироком районного суду Дніпропетровської області від 26.12.2016 його було засуджено за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі. Таким чином, ОСОБА_6 вчинив новий злочин до повного відбуття покарання, що відповідно до п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» позбавляє його права на амністію за законом 2016 року.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2017 року.

В обґрунтування апеляційної скарги, засуджений вказує, що суд першої інстанції розглянув його заяву без участі заявника. Крім того, при розгляді його клопотання про звільнення від відбування покарання суд не врахував його дані, а саме те, що останній засуджений за вчинення злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, відбуває покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, є учасником АТО, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, доводи засудженого, який просив скасувати ухвалу суду та застосувати до нього амністію, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Підстави застосування амністії та перелік осіб, які повністю або частково звільняються від відбування покарання згідно амністії, визначаються законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та Закону України «Про застосування амністії в Україні».
Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглядаються судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою, четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою і четвертою статті 411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та статті 9 цього Закону).
Відповідно до ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Відповідно до п. «а» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання вчинили умисний злочин.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України остаточно засуджений до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік. Вироком цього ж суду від 26.12.2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України, тобто за злочин, вчинений у період невідбутого покарання, і на підставі ст.71 КК України остаточно призначено покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховано з часу фактичного затримання ОСОБА_6 . Згідно розпорядження, зазначений вирок набрав законної сили 26.01.2017.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 є батьком двох малолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.3-4), був засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», вказане кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України належить до злочину середньої тяжкості. ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі, на день набрання чинності ЗУ «Про Амністію у 2016 році» відбув 6 місяців 23 дні із призначеного покарання у виді 3 років 8 місяців позбавлення волі (менш, ніж половина призначеного останньому строку).
Відповідно до ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_6 відбув покарання менше половини із призначеного - 6 місяців 23 дні позбавлення волі, покарання було призначене вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.12.2016 року за злочин, вчинений в період невідбутого покарання за вироком вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року, а тому відповідно до ст.ст. 4, 9 п."а" Закону України "Про амністію у 2016 році" позбавлений права на застосування до нього амністії.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що до засудженого не може бути застосований Закон України «Про амністію у 2016 році», а тому підстав для задоволення його апеляційної скарги не вбачає.
Порушень вимог кримінального процесуального законодавства України, які тягнуть зміну чи скасування ухвали суду першої інстанції, не встановлено.
Доводи засудженого про виненсення ухвали суду без його участі спростовуються матеріалами провадження - журналом судового засідання від 24.11.2017р. (а.п.21 та його технічною фіксацією, згідно яких засуджений був присутній в судовому засіданні, надава пояснення та особисто під роспис повідомлений 24.11.2017р. про дату та час оголошення повного тексту ухвали, тому колегія суддів не вважає їх слушними.
Оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2017 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання на підставі амністії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4