н/п 1-кс/640/6865/18
"10" липня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
заявника - ОСОБА_3 ,
представника заявника - адвоката ОСОБА_4 ,
встановив:
Згідно вказаної ухвали, накладено арешт на майно, вилучене 19.07.2017 року під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2017р., в приміщенні ТОВ «НВМП «Зв`язокенергосервіс», за адресою: м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, поверх 9. Зокрема, було накладено арешт на вилучені під час обшуку наступні грошові кошти: 22 200 грн., 341 500 рублів РФ, 13 650 доларів США та 1 680 Євро.
Зазначає, що вилучені грошові кошти належать особисто йому, і зберігались у його робочому сейфі, тому що зберігання їх за місцем мешкання, не забезпечувало збереження у зв`язку з відсутністю охоронної сигналізації в його квартирі і охорони під`їзду будинку в якому він проживає. Зберігання грошових коштів в банківських установах не визивало у нього довіри із-за низки банкрутств банківських установ, які відбулися в останні роки. Вилучені грошові кошти є також коштами його дружина ОСОБА_6 , яка знаходиться на його утриманні; відсутність вилучених грошових коштів значно обмежує його та його родини можливості по оплаті необхідних послуг, в тому числі медичних. З дня проведено обшуку та вилучення грошових коштів минув рік, підозра нікому не пред`явлена. Кримінальне провадження розпочате та розслідується з грудня 2016 року, тобто більше 18 місяців, що не може вважатись розумним строком об`єктивно необхідним для досудового розслідування.
Заявник ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали подане клопотання повністю, та надали суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у клопотанні.
Слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 , до суду не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій повідомив, що проти задоволення даного клопотання - заперечує. В заяві посилався на те, що вилучене в ході проведення обшуків в приміщеннях ТОВ «НВМП «Зв`язокенергосервіс», розташованих за адресою: м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, корпус «ЦКБ Протон», поверх 9, майно у вигляді речей, предметів, документів та грошових коштів є засобами чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, а також набуто в результаті вчинення злочину.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
24.07.2017 р. ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова накладений арешт на майно, яке було вилучено 19.07.2017 р. в ході проведення обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2017 в приміщеннях ТОВ «НВМП «Зв`язокенергосервіс», розташованих за адресою: м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, корпус «ЦКБ Протон», поверх 9, у тому числі на грошові кошти: 13 650 доларів США та 1 680 Євро.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданій стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Так, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
В судовому засіданні встановлено, що майно, на яке накладено арешт, а саме грошові кошти належать заявнику ОСОБА_3 , що підтверджується наданими заявником доказами.
Слідчий суддя вважає, що слідчим не була доведена необхідність у подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження, санкція статті 191 ч.3 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування, не передбачає конфіскації майна, підозра ОСОБА_3 не повідомлена, доказів подання цивільного позову в рамках кримінального провадження стороною обвинувачення не надано.
Крім того, слідчим не надано даних про хід досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Заявником доведено, що арешт вказаних грошових коштів значно обмежує можливості їх інвестування в розвиток підприємства, що негативно впливає на господарську діяльність ТОВ «НВМП «Зв`язокенергосервіс», директором якого є заявник.
Стороною обвинувачення, слідчому судді не надано даних щодо наявності у даному кримінальному провадженні підозрюваного (підозрюваних) або осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.3 КК України.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
Враховуючи наслідки арешту вказаного майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приймаючи до уваги той факт, що грошові кошти перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення майже 1 рік, керуючись також загальними засадами кримінального провадження, визначеними у ст. 7 КПК України, положеннями ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Повернути грошові кошти - долари США на загальну суму 13 650 доларів та Євро на загальну суму 1 680 Євро - ОСОБА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1