ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5618/18
провадження № 1-кп/753/1195/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
за участю секретаря ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві підготовче судове у кримінальному провадженні з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антонів Сквирського району Київської області, українця, громадянина України, працюючого інженером ТОВ «Тривіжн», одруженого, з вищою освітою, маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , обіймаючи посадуголовного спеціаліста відділу контролю за благоустроєм та охорони навколишнього природного середовища Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, у силу займаної посади здійснює функції службової особи та одночасно виконує організаційно-розпорядчі обов`язки, а тому, відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України,являється службовою особою відділу контролю за благоустроєм та охороною навколишнього природного середовища Дарницької в місті Києві Державної адміністрації.
Так, у грудні 2017 року, до представника ФОП « ОСОБА_6 » ОСОБА_7 , а саме до місця розташування МАФ, власником якого являється ФОП « ОСОБА_6 », що за адресою АДРЕСА_2 , прибув головний спеціаліст відділу контролю за благоустроєм та охорони навколишнього природного середовища Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_5 та повідомив, що необхідно надати дозвільні документи на розміщення МАФу, після чого ОСОБА_5 , було складено припис № 12 від 21.12.2017 року щодо порушення у сфері благоустрою. Згодом, 18.01.2018 року ОСОБА_5 було складено повторний припис, щодо порушення у сфері благоустрою № 12/14 від 18.01.2018.

В подальшому, 25.01.2018 року, ОСОБА_7 приїхавши до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації зустрівся з ОСОБА_5 та надав останньому дозвільні документи на встановлення вказаного МАФу, після чого, ОСОБА_5 переглянувши зазначені документи повідомив, що МАФ розміщено незаконно, при цьому зауваживши, що він буде вживати заходів по демонтажу МАФУ, за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього, у ОСОБА_5 виник умисел направлений на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 .. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 07.02.2018 року знову зустрівся з ОСОБА_7 у Дарницькому районі міста Києва, та повідомив останньому, що для вирішення питання щодо не прийняття заходів з приводу не демонтажу раніше зазначеного МАФу, шляхом використання свого службового становища, ОСОБА_7 потрібно щомісячно сплачувати грошову винагороду, в розмірі 2000 (дві тисячі) грн., в іншому випадку, у разі відмови ОСОБА_7 сплачувати зазначену суму грошових коштів, МАФ буде демонтовано. В подальшому, ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_7 необхідно сплатити за попередні два місяці, оскільки МАФ встановлено в грудні 2017 року.
13.02.2018 року, ОСОБА_7 , знаходячись біля ТЦ «Новус», що за адресою м. Київ, вул. П. Григоренка, виконуючи вказівку ОСОБА_5 , передав останньому грошові кошти у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, за нібито не сплачені попередні два місяці роботи МАФу.

В подальшому, 27.02.2018 року, ОСОБА_7 , знаходячись в магазині «Яблучко», що за адресою: місто Київ, вул. Кошиця 9, виконуючи вказівку ОСОБА_5 , знову передав останньому грошові кошти у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень. Після чого, ОСОБА_5 був затриманий працівниками правоохоронних органів.

За таких обставин,суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення дій в інтересах третьої особи, з використанням свого службового становища тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 368 КК України.
22.03.2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 368 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні.
Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 368 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 1100 (одна тисяча сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функції на строк 2 (два) роки.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок, чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Питання речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

ПРИСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22.03.2018 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим в вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 1100 (одна тисяча сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функції на строк 2 (два) роки.
Речові докази: грошові кошти, а саме 12 купюр номіналом по 500 гривень з серійними номерами СГ 8862223, СЖ 0258333, ЛБ 05060520, МБ 7482058, МБ 0217812, МА 8576997, УБ 1455789, УЖ 6674987, УИ 5446451, ВД 4183967, СГ 4176699, ВГ 6690604, які зберігаються в УФЗБО ГУ НП у м. Києві повернути Головному управлінню СБ України.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя: