Справа № 174/28/18
п/с № 1-кп/174/26/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2018 року м. Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потепілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Зайсан, Зайсанського р-ну, Східноказахстанської області, Казахської республіки, громадянин України, не одружений, неповнолітніх дітей не має, освіта повна загальна середня, офіційно не працює, не військовозобов`язаний, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без зареєстрованого місця проживання, раніше судимого:
- 18.10.2007 р., Червоногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 153 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років. Вирок вступив у законну силу 05.11.2007. Звільнений 09.12.2016 за відбуттям строку покарання,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст.185 КК України,-
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення злочину визнав повністю, розкаявся та показав, що дійсно 31 грудня 2017 року, приблизно об 18.00 год., так як не було грошей, а було дуже погано після надмірного вживання алкоголю, вирішив викрасти пляшку спиртного, щоб «похмилитися». Зайшов до магазину «Брусничка», що в місті Вільногірськ та викрав пляшку вина, ємністю 0.75 л, поклавши її в кишеню куртки, в яку був одягнутий, пройшов повз каси та на виході з магазину був затриманий працівниками магазину, при цьому усвідомлював протиправність своїх дій.
З кваліфікацією своїх дій погодився та не заперечував з приводу розгляду справи за ч.3 ст. 349 КПК України.
Представник потерпілого ОСОБА_4 , в судовому засіданні показала, що 31.12.2017 року, знаходилася на своєму робочому місці, так як працює адміністратором магазину «Брусничка», що у м. Вільногірськ. Приблизно об 18.00 годині, до неї підійшов один з покупців магазину та повідомив, що високий, чорнявий чоловік намагається викрасти пляшку вина, яку сховав під куртку. Тоді вона підійшла до нього, це був обвинувачений, який в той час вже пройшов повз каси та направлявся до виходу з магазину, та спитала чи має він при собі товар, за який не розрахувався. На що останній повідомив, що так та показав пляшку вина. Потім викликали поліцію, викрадене їм повернули. Не заперечувала з приводу розгляду справи за ч.3 ст.349 КПК України.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що факт вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_5 , знайшов своє підтвердження в суді, його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, як закінчених замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин належить до злочинів середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України, в межах пред`явленого обвинувачення, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що обвинувачений свою вину визнав повністю, в скоєному кається, раніше судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря нарколога, психіатра, лора, офтальмолога не перебуває, офіційно не працевлаштований, однак працює неофіційно та має регулярний дохід, в шлюбі не перебуває, неповнолітніх дітей немає, однак має повнолітнього сина.
Вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_5 , покарання, суд критично оцінює дані досудової доповіді, складеної Верхньодніпровським МРВ ПС МРУ ВКПП МЮ відносно останнього щодо неможливості виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі, оскільки висновок про високий ризик вчинення обвинуваченим повторного злочину фактично мотивовано відсутністю постійного місця роботи, професійної освіти та мінімізація останнім наслідків своїх дій.
Разом з тим, вказані обставини не можуть слугувати підставою позбавлення або обмеження волі обвинуваченому, оскільки він не позбавлений можливості в майбутньому офіційно працевлаштуватися, беручи до уваги, що він працює неофіційно та має регулярний дохід, при цьому наявність професійної освіти є не обов`язковим, на обліку в лікаря нарколога, психіатра, лора, офтальмолога не перебуває, має повнолітнього сина, з яким підтримує дружні відносини, тобто сталі соціальні зв`язки, визнає факт вчинення ним кримінально - караного діяння та категорично заперечує вчинення ним повторного злочину, через щиросердечне каяття та усвідомлення вчиненого.
Врахувавши обставини справи, особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_5 , можливе без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Оскільки судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи відсутні, так як вона була безоплатною, то стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 , вони не підлягають.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 371-376, 395 КПК України, суд, -
Визнати винним ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, ОСОБА_5 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1