У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.10.2018 Справа №607/19908/18

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 про продовження строку відсторонення від посади щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інспектора взводу по обслуговуванню доріг державного значення управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.3 ст.365, ч.1 ст.119 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу процесуального керівництва прокуратури Тернопільської області радник юстиції ОСОБА_6 звернувся в суд із клопотанням про продовження строку відсторонення ОСОБА_4 від посади інспектора взводу по обслуговуванню доріг державного значення управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор вказав наступне.

У провадженні слідчого відділу прокуратури області перебуває кримінальне провадження №0000050 від 09.02.2017 року за підозрою працівників Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 365, ч.1 ст.119 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наказу № 154 о/с від 10.06.2016, працюючи на посаді інспектора взводу по обслуговуванню доріг державного значення управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (надалі УПП у Львівській області ДПП НП України) маючи спеціальне звання лейтенант поліції, здійснюючи функції представника влади, тобто будучи службовою особою, та в силу ст.ст. 3,7,18 Закону України «Про Національну поліцію» (надалі - Закону) №580- VIII від 02.07.2015, маючи обов`язки неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно- правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини, а згідно вимог ст. 23 Закону володіючи повноваженнями здійснювати превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживати заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняти виявлені кримінальні, та адміністративні правопорушення; вживати заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення та, на підставі положень Розділу 5 Закону, будучи: наділеним правом на застосування поліцейських, превентивних заходів та заходів примусу, 09.02.2018, перебуваючи на службі та при виконанні службових обов`язків, діючи у групі із співробітниками -працівниками УПП у Львівській області ДПП НП України ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 умисно перевищив свої службові повноваження тобто вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, застосуванням спеціальних, засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями та спричинило тяжкі наслідки за наступних, обставин.

Так, ОСОБА_7 з 17.00 год. 08.02.2018 заступив на службу у складі екіпажу "Т1", що входить до так званої "тактичної групи" УПП у Львівській області ДПП НП України, згідно розстановки сил та засобів тактичної групи УПП у Львівській області ДПП НП України, затвердженого заступником начальника - начальником ВЧС УПП у Львівській області Департаменту патрульної поліції, спільно із ОСОБА_8 (керівник групи та екіпажу), ОСОБА_14 і ОСОБА_9

09.02.2018, близько 00.30 год., екіпаж "Т1" на службовому автомобілі поліції марки «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", а також екіпаж цієї ж так званої "тактичної групи" "Т2", до складу якого входили працівники УПП у Львівській області ДПП НП України ОСОБА_15 (керівник екіпажу), ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , на службовому автомобілі поліції марки «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер " НОМЕР_2 " прибули у центральну частину міста Львова до ТЦ "Магнус", після чого усі вказані, працівники поліції спільно, без будь-якої видимої службової необхідності, не отримавши жодної заяви чи повідомлення про вчинені, або такі що готуються, правопорушення, або вказівки керівництва, спільно прийняли рішення зайти в заклад "Національна лотерея", що розташований по вул. Куліша, 4, у м. Львові. При цьому усі працівники поліції були одягнені у форменими одяг, мали при собі табельну вогнепальну зброю та спецзасоби.

Зайшовши до вказаного закладу, не повідомивши його адміністрацію, а також присутніх у закладі осіб, про проведення у його приміщенні поліцейських заходів, ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , розійшлися по залу та всупереч положенням ч. 2 ст. 30 Закону, не здійснюючи при зазначених обставинах діяльності по охороні прав і свобод людини, запобіганню загрозам публічній безпеці і порядку, чи припиненню їх порушення, а також всупереч положенням ч. 2 ст. 34 цього ж Закону, не володіючи, будь-якими, а тим більше достатніми, підставами вважати, що особи, які перебувають у закладі "Національна лотерея", мають при собі речі, обіг яких заборонено чи обмежено або які становлять загрозу життю чи здоров`ю таких осіб або інших осіб, тобто явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, розпочали проводити поверхневу перевірку окремих осіб, які знаходились у приміщенні.

При цьому, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_20 , який перебував за лотерейним терміналом, та, всупереч положенням ч. 2 ст. 30 і ч. 2 ст. 34 Закону, повідомив останнього, що проведе його поверхневу перевірку, при цьому, порушуючи положення ч. 2 ст. 31 Закону, а саме - не довівши до відома ОСОБА_20 про причини застосування до нього превентивних заходів, а також не проінформувавши його про нормативно-правові акти, на підставі яких, застосовуються такі заходи.

Порушуючи вказані вище положення Закону та явно виходячи за межі, наданих йому прав та повноважень, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_20 добровільно викласти наявні у нього речі, після чого останній, незважаючи на незаконність вимоги працівника поліції, добровільно виклав речі, які перебували у його кишенях на стіл лотерейного терміналу.

Прокурор вказав, що продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, ОСОБА_7 , всупереч положенням: ч. 1 ст. 34 Закону, розпочав промацувати верхній одяг ОСОБА_20 з внутрішньої сторони, чим фактично розпочав проводити його особистий обшук, не будучи особою уповноваженою проводити обшук і не маючи на те будь-яких законних підстав, після чого ОСОБА_7 , зауваживши, що останній своєю рукою кинув собі до рота предмет, який до того перебував у лівій внутрішній кишені, його куртки, обурившись такою поведінкою ОСОБА_20 та діючи на ґрунті раптового виниклого неприязного ставлення до ОСОБА_20 та продовжуючи дії, що явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, за відсутності підстав, передбачених ч.1 ст.44, ч.3 ст.45 Закону ОСОБА_7 у групі осіб з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 незаконно застосували до ОСОБА_20 фізичну силу, порушуючи при цьому порядок її застосування, передбачений ч. 1 ст. 43 Закону, а саме не попередивши заздалегідь ОСОБА_20 про свої наміри.

Так, ОСОБА_7 , руками утримував ОСОБА_20 за капюшон куртки та ліву руку, після чого до його незаконних дій стосовно ОСОБА_20 , які супроводжувались насильством, приєднались інші працівники поліції, зокрема ОСОБА_8 допомагав ОСОБА_7 утримувати ОСОБА_20 , а ОСОБА_9 з метою подолання нібито опору потерпілого, перевищуючи свої службові повноваження, умисно наніс удар ОСОБА_20 правою рукою в грудну клітку, від чого останній почав падати, однак ОСОБА_7 утримував його за шию лівою рукою зігнутою у лікті, після чого ОСОБА_9 схопив ОСОБА_20 за голову, намагаючись підняти його обличчя вгору. У подальшому, явно виходячи за межі, наданих їм прав та повноважень, продовжуючи безпідставно і незаконно застосовувати до ОСОБА_20 фізичну силу, а фактично вчиняючи щодо ОСОБА_20 незаконні насильницькі дії, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 утримували ОСОБА_20 за руки та одяг, а ОСОБА_18 і ОСОБА_10 , приєднавшись до вказаних незаконних дій, почали викручувати руки ОСОБА_20 за спину, після чого повалили його на землю.

Внаслідок описаних дій вказаних вище працівників поліції, що супроводжувалися насильством, що завдало потерпілому фізичну біль та страждання предмет, який перебував у порожнині рота ОСОБА_20 , перемістився до його дихальних шляхів, що спричинило подальший, розвиток у нього механічної асфіксії.

Надалі, незважаючи на те, що ОСОБА_20 перебував на підлозі у безпорадному та знерухомленому стані, а працівникам поліції було достовірно відомо про погіршення самопочуття ОСОБА_20 та перебування у його ротовій порожнині стороннього предмета, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча в даному випадку повинні були і могли їх передбачити, а саме спричинення шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_20 , перевищуючи свої службові повноваження та продовжуючи свої незаконні дії, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 утримували ОСОБА_20 у лежачому положенні, який на той час перебував при свідомості, чим позбавили його можливості самодопомоги тобто самостійно вийняти сторонній предмет із ротової порожнини.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих їм прав та повноважень, супроводжуючи їх насильством, незважаючи на усвідомлення факту погіршення стану здоров`я ОСОБА_20 та необхідність надання йому невідкладної та своєчасної медичної допомоги, про що працівників поліції також повідомив і невстановлений досудовим розслідуванням відвідувач закладу "Національна лотерея", ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_18 одразу припідняли ОСОБА_20 від підлоги та кинули його знову на неї, а ОСОБА_10 вдарив його кулаком у спину, тим самим своїми діями спричинивши йому фізичний біль.

При вказаних обставинах, враховуючи розвиток механічної асфіксії від стороннього предмету, який потрапив у його дихальні шляхи, а також спричиненого фізичного болю, ОСОБА_20 почав видавати звуки крику та плачу, з порушеннями артикуляції мови та тембру і тональності голосу, однак працівниками поліції, незважаючи на явну загрозу здоров`ю ОСОБА_20 , будь-яких дій щодо надання йому медичної допомоги ОСОБА_20 не розпочато, натомість, всупереч положенням ст. 45 Закону, незважаючи на те, що останній намагався вчинити дії по самодопомозі, а саме вийняти сторонній предмет, який перекривав його дихальні шляхи, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_18 не маючи на те, законних підстав, застосували спеціальний засіб, а саме одягнули на руки ОСОБА_20 одноразові пластикові засоби стримуючої дії, чим позбавили його можливості самостійно вжити заходів до врятування свого життя.

У подальшому, до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_21 підійшли ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_4 , котрі також усвідомлювали наявну загрозу життю ОСОБА_20 , однак приєднались до дій по утриманню останнього, чим продовжили позбавлення його можливості самостійно вжити заходів до врятування свого життя, хоча внаслідок своїх рухів у подальшому ОСОБА_20 , зміг вивільнити свої руки та міг самостійно позбавитися від стороннього предмета, який закривав його дихальні шляхи.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих прав і повноважень та супроводжувалися насильством, усвідомлюючи явну загрозу здоров`ю ОСОБА_20 та необхідність надання йому невідкладної медичної допомоги, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча в даному випадку повинні були і могли передбачити смерть ОСОБА_20 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_4 , будь-яких дій по наданню допомоги ОСОБА_20 не вчинили, натомість безпідставно продовжували утримувати ОСОБА_20 , позбавляючи його можливості самостійно позбавитися від стороннього предмета, який закривав його дихальні шляхи, при цьому ОСОБА_4 повторно, всупереч положенням ст. 45 Закону, застосовано до ОСОБА_20 одноразові пластикові засоби стримуючої дії.

Внаслідок описаних незаконних насильницьких дій ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_4 по безпідставному застосуванню фізичної сили та спецзасобу до ОСОБА_20 , позбавленню його можливості надати собі самодопомогу та звільнити дихальні шляхи від стороннього предмету, які явно виходили за межі наданих працівникам поліції прав і повноважень, спричинено смерть ОСОБА_20 внаслідок механічної обтураційної асфіксії від закриття просвіту дихальних шляхів стороннім предметом прозорим поліетиленовим пакетом у зім`ятому стані, що завдало матеріальної шкоди потерпілим у кримінальному провадженні, пов`язану з організацією поховання ОСОБА_20 та відповідних витрат на це в сумі 221990 грн., що більше ніж у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та згідно п. 4 примітки до ст. 364 КК України вважається тяжкими наслідками.

Таким чином, на думку прокурора, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у перевищенні влади або службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, які супроводжувалися насильством, застосуванням спеціальних засобів та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, які спричинили тяжкі наслідки, вчинених у групі осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 3 ст. 365 КК України.

Також, прокурором зазначено наступне.

Окрім наведеног, інспектор взводу по обслуговуванню доріг державного значення батальйону №3 УПП у Львівській області ДПП НП України ОСОБА_7 з 17.00 год. 08.02.2018 заступив на службу у складі екіпажу "Т1", що входить до так званої "тактичної групи" УПП у Львівській області ДПП НП України, функціонування якої не регламентоване жодними нормативно правовими актами, спільно із ОСОБА_8 (керівник групи та екіпажу), ОСОБА_14 і ОСОБА_9

09.02.2018, близько 00.30 год., екіпаж "Т1" на службовому автомобілі поліції марки «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", а також екіпаж цієї ж так званої "тактичної групи" "Т2", до складу якого входили працівники УПП у Львівській області ДПП НП України ОСОБА_15 (керівник екіпажу), ОСОБА_4 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , на службовому автомобілі поліції марки «Mitsubishi Outlender», реєстраційний номер " НОМЕР_2 " прибули у центральну частину міста Львова до ТЦ "Магнус", після чого усі вказані, працівники поліції спільно, без будь-якої видимої службової необхідності, не отримавши жодної заяви чи повідомлення про вчинені, або такі що готуються, правопорушення, або вказівки керівництва, спільно прийняли рішення зайти в заклад "Національна лотерея", що розташований по вул. Куліша, 4, у м. Львові. При цьому усі працівники поліції були одягнені у форменими одяг, мали при собі табельну вогнепальну зброю та спецзасоби.

Зайшовши до вказаного закладу, не повідомивши його адміністрацію, а також присутніх у закладі осіб, про проведення у його приміщенні поліцейських заходів, ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , розійшлися по залу та всупереч положенням ч. 2 ст. 30 Закону, не здійснюючи при зазначених обставинах діяльності по охороні прав і свобод людини, запобіганню загрозам публічній безпеці і порядку, чи припиненню їх порушення, а також всупереч положенням ч. 2 ст. 34 цього ж Закону, не володіючи, будь-якими, а тим більше достатніми, підставами вважати, що особи, які перебувають у закладі "Національна лотерея", мають при собі речі, обіг яких заборонено чи обмежено або які становлять загрозу життю чи здоров`ю таких осіб або інших осіб, тобто явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, розпочали проводити поверхневу перевірку окремих осіб, які знаходились у приміщенні.

При цьому, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_20 , який перебував за лотерейним терміналом, та, всупереч положенням ч. 2 ст. 30 і ч. 2 ст. 34 Закону, повідомив останнього, що проведе його поверхневу перевірку, при цьому, порушуючи положення ч. 2 ст. 31 Закону, а саме - не довівши до відома ОСОБА_20 про причини застосування до нього превентивних заходів, а також не проінформувавши його про нормативно-правові акти, на підставі яких, застосовуються такі заходи.

Порушуючи вказані вище положення Закону та явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_20 добровільно викласти наявні у нього речі, після чого останній, незважаючи на незаконність вимоги працівника поліції, добровільно виклав речі, які перебували у його кишенях на стіл лотерейного терміналу.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, ОСОБА_7 , всупереч положенням: ч. 1 ст. 34 Закону, розпочав промацувати верхній одяг ОСОБА_20 з внутрішньої сторони, чим фактично розпочав проводити його особистий обшук, не будучи особою уповноваженою проводити обшук і не маючи на те будь-яких законних підстав, після чого ОСОБА_7 , зауваживши, що останній своєю рукою кинув собі до рота предмет, який до того перебував у лівій внутрішній кишені, його куртки, обурившись такою поведінкою ОСОБА_20 та діючи на ґрунті раптового виниклого неприязного ставлення до ОСОБА_20 та продовжуючи дії, що явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, за відсутності підстав, передбачених ч.1 ст.44, ч.3 ст.45 Закону ОСОБА_7 у групі осіб з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 незаконно застосували до ОСОБА_20 фізичну силу, порушуючи при цьому порядок її застосування, передбачений ч. 1 ст. 43 Закону, а саме не попередивши заздалегідь ОСОБА_20 про свої наміри.

Так, ОСОБА_7 , руками утримував ОСОБА_20 за капюшон куртки та ліву руку, після чого до його незаконних дій стосовно ОСОБА_20 , які супроводжувались насильством, приєднались інші працівники поліції, зокрема ОСОБА_8 допомагав ОСОБА_7 утримувати ОСОБА_20 , а ОСОБА_9 з метою подолання нібито опору потерпілого, перевищуючи свої службові повноваження, умисно наніс удар ОСОБА_20 правою рукою в грудну клітку, від чого останній почав падати, однак ОСОБА_7 утримував його за шию лівою рукою зігнутою у лікті, після чого ОСОБА_9 схопив ОСОБА_20 за голову, намагаючись підняти його обличчя вгору. У подальшому, явно виходячи за межі, наданих їм прав та повноважень, продовжуючи безпідставно і незаконно застосовувати до ОСОБА_20 фізичну силу, а фактично вчиняючи щодо ОСОБА_20 незаконні насильницькі дії, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 утримували ОСОБА_20 за руки та одяг, а ОСОБА_18 і ОСОБА_10 , приєднавшись до вказаних незаконних дій, почали викручувати руки ОСОБА_20 за спину, після чого повалили його на землю.

Внаслідок описаних дій вказаних вище працівників поліції, що супроводжувалися насильством, що завдало потерпілому фізичну біль та страждання предмет, який перебував у порожнині рота ОСОБА_20 , перемістився до його дихальних шляхів, що спричинило подальший, розвиток у нього механічної асфіксії.

Надалі, незважаючи на те, що ОСОБА_20 перебував на підлозі у безпорадному та знерухомленому стані, а працівникам поліції було достовірно відомо про погіршення самопочуття ОСОБА_20 та перебування у його ротовій порожнині стороннього предмета, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча в даному випадку повинні були і могли їх передбачити, а саме спричинення шкоди життю та здоров`ю ОСОБА_20 , перевищуючи свої службові повноваження та продовжуючи свої незаконні дії, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 утримували ОСОБА_20 у лежачому положенні, який на той час перебував при свідомості, чим позбавили його можливості самодопомоги тобто самостійно вийняти сторонній предмет із ротової порожнини.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих їм прав та повноважень, супроводжуючи їх насильством, незважаючи на усвідомлення факту погіршення стану здоров`я ОСОБА_20 та необхідність надання йому невідкладної та своєчасної медичної допомоги, про що працівників поліції також повідомив і невстановлений досудовим розслідуванням відвідувач закладу "Національна лотерея", ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_18 одразу припідняли ОСОБА_20 від підлоги та кинули його знову на неї, а ОСОБА_10 вдарив його кулаком у спину, тим самим своїми діями спричинивши йому фізичний біль.

При вказаних обставинах, враховуючи розвиток механічної асфіксії від стороннього предмету, який потрапив у його дихальні шляхи, а також спричиненого фізичного болю, ОСОБА_20 почав видавати звуки крику та плачу, з порушеннями артикуляції мови та тембру і тональності голосу, однак працівниками поліції, незважаючи на явну загрозу здоров`ю ОСОБА_20 , будь-яких дій щодо надання йому медичної допомоги ОСОБА_20 не розпочато, натомість, всупереч положенням ст. 45 Закону, незважаючи на те, що останній намагався вчинити дії по самодопомозі, а саме вийняти сторонній предмет, який перекривав його дихальні шляхи, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_18 не маючи на те, законних підстав, застосували спеціальний засіб, а саме одягнули на руки ОСОБА_20 одноразові пластикові засоби стримуючої дії, чим позбавили його можливості самостійно вжити заходів до врятування свого життя.

У подальшому, до ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_21 підійшли ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_4 , котрі також усвідомлювали наявну загрозу життю ОСОБА_20 , однак приєднались до дій по утриманню останнього, чим продовжили позбавлення його можливості самостійно вжити заходів до врятування свого життя, хоча внаслідок своїх рухів у подальшому ОСОБА_20 , зміг вивільнити свої руки та міг самостійно позбавитися від стороннього предмета, який закривав його дихальні шляхи.

Продовжуючи свої незаконні дії, які явно виходили за межі наданих прав і повноважень та супроводжувалися насильством, усвідомлюючи явну загрозу здоров`ю ОСОБА_20 та необхідність надання йому невідкладної медичної допомоги, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча в даному випадку повинні були і могли передбачити смерть ОСОБА_20 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_4 , будь-яких дій по наданню допомоги ОСОБА_20 не вчинили , натомість безпідставно продовжували утримувати ОСОБА_20 , позбавляючи його можливості самостійно позбавитися від стороннього предмета, який закривав його дихальні шляхи, при цьому ОСОБА_4 повторно, всупереч положенням ст. 45 Закону, застосовано до ОСОБА_20 одноразові пластикові засоби стримуючої дії.

Внаслідок описаних незаконних насильницьких дій ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 і ОСОБА_4 по безпідставному застосуванню фізичної сили та спецзасобу до ОСОБА_20 , позбавленню його можливості надати собі самодопомогу та звільнити дихальні шляхи від стороннього предмету, які явно виходили, за межі наданих працівникам поліції прав ї повноважень, спричинено смерть ОСОБА_20 внаслідок механічної обтураційної асфіксії від закриття просвіту дихальних шляхів стороннім предметом - прозорим поліетиленовим пакетом у зім`ятому стані.

Таким чином, на думку прокурора, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вбивстві через необережність, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

07 травня 2018 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 -ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 119 КК України.

Прокурор вказав, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема: показаннями потерпілих, показаннями свідків, протоколом огляду місця події, протоколами огляду відеозаписів, висновками експертів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно наказу № 154 о/с від 10.06..2016, ОСОБА_4 призначений на посаду інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Прокурор вказав, що перебування ОСОБА_4 на вказаній посаді безпосередньо сприяло вчиненню ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 - ч. 3 ст. 365, ч.1 ст.119 КК України, а подальше перебування його на посаді дає підстави вважати, що він може продовжити свою протиправну діяльність та використовувати надані йому повноваження, перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших співучасників, та осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню та вчиняючи інші правопорушення.

Разом, з тим, 08.05.2018 слідчим суддею Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_4 відсторонено від посади інспектора взводу по обслуговуванню доріг державного значення управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України строком на 2 місяці.

Після чого, 06.07.2018 ухвалою слідчого судді Тернопільського міжрайонного суду Тернопільської області, ОСОБА_4 знову відсторонено від займаної посади строком на 1 місяць, а саме до 06.08.2018.

6.08.2018 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_4 відсторонено від займаної посади строком на 2 місяці, а саме до 4.10.2018.

Прокурор вказав, що враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_4 є службовою особою правоохоронного органу, підозрюється у вчиненні тяжкого та середньої тяжкості злочину, перебуваючи на посаді інспектора взводу по обслуговуванню доріг державного значення управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, незаконними засобами впливатиме на потерпілих, свідків, буде схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань, в тому числі чинити тиск на невстановлених досудовим слідством свідків (очевидців), що свідчить про наявність заявлених раніше ризиків, які на даний час не зменшились, а тому із вказних підстав просить продовжити строк відсторонення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади інспектора взводу по обслуговуванню доріг державного значення управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України строком на два місяці.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просить його задовольнити з підстав наведених у ньому.

Захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні просить відмовити у задоволенні клопотання прокурор вказавши на те, що вказане клопотання прокурора про продовження строку відсторонення від посади подано поза межами строку досудового розслідування, з огляду на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 16 серпня 2018 року.

Підозрюваний ОСОБА_4 погодився із твердженнями захисника.

Проаналізувавши заявлене клопотання та його підстави, долучені до нього прокурором документи, заслухавши думки учасників розгляду, слідчий суддя вважає, що клопотання до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Відповідно до ст.154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу.

Стаття 43 Конституції України передбачає, кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, тому будь-які обмеження щодо реалізації цього права, в тому числі і відсторонення від посади під час кримінального провадження, повинно здійснюватись виключно з підстав та у порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 155 КПК України у клопотанні про відсторонення від посади зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на обставини;

4) посада, яку обіймає особа;

5) виклад обставин, що дають підстави вважати, що перебування на посаді підозрюваного, обвинуваченого сприяло вчиненню кримінального правопорушення;

6) виклад обставин, що дають підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, перебуваючи на посаді, знищить чи підробить речі і документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином;

7) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання.

До клопотання також додаються:

1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання;

2) документи, які підтверджують надання підозрюваному, обвинуваченому копій клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Згідно ч.1 ст.157 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного або обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до положень ст. 158 КПК України - прокурор, а щодо члена Національного агентства з питань запобігання корупції Генеральний прокурор або його заступник, має право звернутися з клопотанням про продовження строку відсторонення від посади, яке розглядається в порядку, передбаченому статтею 156 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд відмовляє у продовженні строку відсторонення від посади, якщо прокурор не доведе, що:

1) обставини, які стали підставою для відсторонення від посади, продовжують існувати;

2) сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали.

Слід зазначити, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як відсторонення від посади, з метою запобігання вищевказаним ризикам, передбачає доведення в сукупності фактів, які свідчать про існування таких ризиків та наявності у підозрюваного можливості здійснення протиправних дій шляхом використання займаної посади, продовження існування обставин, які стали підставою для відсторонення від посади, відсутності можливості у сторони обвинувачення забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали, а також повинна оцінюватись ефективність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження поряд із наслідками такого застосування для інших осіб.

Однак, як вбачається з клопотання прокурора про продовження відсторонення від посади, наведених вимог закону не дотримано.

Так, згідно клопотання, доводи про наявність існування ризиків, які б свідчили, що подальше перебування підозрюваного ОСОБА_4 на посаді дають підстави вважати, що він може продовжити свою протиправну діяльність та використовувати надані йому повноваження, перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших співучасників, та осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню та вчиняючи інші правопорушення носять загальний характер, є неконкретизованими відносно фактичних обставин кримінального провадження та їх учасників.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_4 був відсторонений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 08 травня 2018 року від посади інспектора взводу по обслуговуванню доріг державного значення управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України строком на 2 місяці. Після чого, 06 липня 2018 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міжрайонного суду Тернопільської області, ОСОБА_4 знову відсторонено від займаної посади строком на 1 місяць, а саме до 06 серпня 2018 року. Далі, 06 серпня 2018 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_4 відсторонено від займаної посади строком на 2 місяці, а саме до 04 жовтня 2018 року.

Разом з тим, під час розгляду клопотання, прокурором не доведено, що втретє продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади є необхідним.

Слідчий суддя вважає, що прокурором, в порушення вимог п.2 ч.2 ст. 158 КПК України, не доведено, що сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали. Щодо вказаної вимоги закону прокурором не наведено жодних мотивів.

Також, прокурором не доведено, що обставини, які стали підставою для відсторонення підозрюваного від посади, продовжують існувати на даний час, оскільки до клопотання не долучено первинного судового рішення про відсторонення ОСОБА_4 від посади, що не дає можливості слідчому судді об`єктивно встановити чи продовжують існувати обставини, які були підставою для його відсторонення від посади.

Також, прокурором до клопотання не долучено копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За вказаних обставин справи слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку відсторонення від посади ОСОБА_4 слід відмовити.

Твердження захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про те, що клопотання прокурора про продовження строку відсторонення від посади подано поза межами строку досудового розслідування слідчим суддею до уваги не береться, оскільки в матеріалах справи наявна постанова прокуратури Львівської області від 06.08.2018 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні до шести місяців.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.154, 155, 156, 157, 158 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 про продовження строку відсторонення від посади щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копію ухвали направити до управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Слідчий суддяОСОБА_1