Справа № 202/4404/17
Провадження № 1кп/202/41/2018
УХВАЛА
Іменем України

29 травня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

законного представника малолітньої особи ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9
особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000306 від 10.02.2017 року відносно:

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро, громадянки України, з начальною освітою, учениця 7-в класу КЗО «СШЗ №45» ДМР, яка зареєстрована та проживає з батьком та братом: батько ОСОБА_10 , брат ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України

в с т а н о в и в:

10 лютого 2017 року близько 00:00 години, особа, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , знаходячись разом з неповнолітнім ОСОБА_11 та ОСОБА_12 поблизу будинку №108-К по вул. Калиновій у м. Дніпро, де на трубах теплотраси випадково побачили раніше невідомих їм безхатченків ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які спали на матрацах. В цей момент неповнолітній ОСОБА_11 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю наблизився до потерпілого ОСОБА_9 та діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, розуміючи злочинний характер своїх дій, порушуючи громадський порядок та існуючі у суспільстві загально визнані правила поведінки і моральності стягнув матрац, на якому спав потерпілий ОСОБА_9 , внаслідок чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_11 діючи з особливою зухвалістю почав своїми ногами наносити численні удари по голові безхатченка.

Після цього, ОСОБА_12 та особа, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , приєднались до незаконних дій неповнолітнього ОСОБА_11 та діючи спільно, умисно, почали наносити численні удари ногами, а в подальшому й підібраним з землі камінням в область голови потерпілого ОСОБА_9 .

ОСОБА_12 спільно з неповнолітнім ОСОБА_11 , а також особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , продовжуючи свої незаконні дії, направлені на грубе порушення громадського порядку, наблизились до потерпілого ОСОБА_13 та розуміючи злочинний характер своїх дій, стягнули матрац, на якому спав потерпілий ОСОБА_13 , внаслідок чого останній впав на землю, після чого всі троє, прагнучи продемонструвати грубу силу та жорстокість, діючи з особливою зухвалістю умисно стали наносити останньому своїми ногами та підібраним з землі камінням численні удари по різним анатомічним ділянкам тулуба та кінцівках потерпілого.

Так, клопотання та матеріали, надані прокурором доводять що в діях особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину визнала повністю, суду показала, що проживає з батьком, бабусею та братом. В школі вчиться посередньо, іноді пропускала заняття без поважних причин. Увечері 10 лютого 2017 року вона зустрілась з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 і вони пішли пити коньяк в під`їзді. Після цього, ОСОБА_11 з ОСОБА_12 пішли у бік труб, де спали безхатченки, вони стягнули матрац, а потім скинули чоловіка, який на ньому спав і почали його бити. ОСОБА_7 вдарила декілька разів першого безхатченка і один раз другого. Після цього, ОСОБА_12 почав кидати каміння в цих людей, а ОСОБА_11 взяв цеглину і почав нею бити по голові чоловіка, разів 5-6, коли той почав хрипіти.
Потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що 10.02.2017 року він разом з ОСОБА_13 лягли спати на трубах, а коли прокинулися вже лежали на землі, а незнайомі хлопці по черзі били їх камінням по голові. Потім до потерпілого підійшла ОСОБА_7 і вдарила його два рази ногою у бік, при цьому кричала «бийте їх, бийте!». Потерпілий під час побиття декілька разів втрачав свідомість, але втекти не міг, оскільки знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а крім цього у нього була хвора нога. Коли вони пішли, ОСОБА_9 вже вранці побачив перехожий, який викликав швидку, а ОСОБА_13 на цей час вже був мертвий.
Із пояснень законного представника брата ОСОБА_7 після смерті матері, його сестра попала в погану компанію, а він проживав окремо та не міг її контролювати. Як йому пояснила сама ОСОБА_7 , до таких дій її спонукали ОСОБА_11 з ОСОБА_12 . Наразі він повернувся додому, відтепер ОСОБА_7 регулярно відвідує школу, а брат цікавиться поведінкою та успішністю сестри.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_7 у виді направлення останньої до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків.
Захисник, законний представник та неповнолітня заперечували проти задоволення даного клопотання, просили застосувати більш м`які примусові заходи виховного характеру.
При вирішенні питання про застосування до неповнолітньої ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру, суд також враховує дані про її особу.
Виходячи з матеріалів представленого клопотання, ОСОБА_7 досягла 11 років, та не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, але наявні обставини, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні злочину середньої тяжкості, вчиненого з хуліганських мотивів, може продовжити свою злочинну діяльність, перебуває на обліку в управлінні-службі у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради з 28.02.2017 року. Згідно характеристики, виданої КЗО «СЗШ №45» ДМР зарекомендувала себе як учениця, що потребує індивідуального підходу, потребує постійного контролю, так як на уроках неуважна, байдуже ставиться до навчання, заважає вчителям та учням, в характері спостерігається певна неврівноваженість, палить з 11 років. Батько ОСОБА_7 не користується авторитетом у дочки та не може повністю контролювати її.
Крім того, вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння підтверджується:

- показами потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив суду, що ОСОБА_7 дійсно приймала учать у заподіянні їм фізичних ушкоджень разом з ОСОБА_12 та неповнолітнім ОСОБА_11 ;
- протоколомогляду місця події, а саме приміщення кв. АДРЕСА_2 , в ході проведення якого виявлено та вилучено жіноче взуття з плямами бурого кольору, що належать ОСОБА_7 ;

- висновками експерта № 297-МК від 28.03.2017 року, згідно з яким забруднення на зовнішній поверхні лівої штанини жіночих джинсів вилучених у ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_3 по факту смерті гр. ОСОБА_13 ;

- висновком експерта № 473/Н від 14.05.2017 року, згідно з яким в слідах на джинсових брюках та в сліді на парі чобіт, які належать свідку ОСОБА_7 , доставлених на дослідження, встановлена наявність крові людини.

Відповідно до статті 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Кримінальній відповідальності за ч.2 ст.296 КК України підлягають особи, які до моменту вчинення цього злочину досягли 14 років.
На момент вчинення суспільно-небезпечного діяння 10 лютого 2017 року ОСОБА_7 виповнилося 13 років, тобто відповідно до ст.22 КК України, остання не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинене суспільно-небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, щовина ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Суд заслухавши прокурора, особу, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, законного представника ОСОБА_7 , потерпілих, захисника, дослідивши представлені докази та висновки експертизи щодо кримінального провадження під № 0000306,прийшов до висновку, що ОСОБА_7 вчинила суспільно-небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, яке підпадає під ознаки ч.2 ст. 296 КК України, будучи особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, а тому потребує застосування до неї примусових заходів виховного характеру у вигляді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків.

Витрати на залучення експертів відсутні.
Питання щодо речових доказів вже вирішено по об`єднаній справі.

Керуючись ст.ст.18, 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 498-501 КПК України, суд, -

П о с т а н о в и в :

Застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків строком на два роки.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 7 діб з дня її винесення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2