АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1493/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

представників власника майна, адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представників власника майна ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 , погодженого прокурором у кримінальному провадженні Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_11 та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кліше печатки компанії «OSTFOLD UNIVERSAL Inc (CORPORATE SEAL PANAMA); грошові кошти, а саме: купюри номіналом 100 (сто) доларів США у кількості 72 (сімдесят дві) купюри; купюри номіналом 50 (п`ятдесят) доларів США у кількості 46 (сорок шість) купюр; купюри номіналом 20 (двадцять) доларів США у кількості 16 (шістнадцять) купюр; купюри номіналом 10 (десять) доларів США у кількості 8 (вісім) купюр; купюри номіналом 5 (п`ять) доларів США у кількості 8 (вісім) купюр; купюри номіналом 2 (два) долари США у кількості 3 (три) купюри; купюри номіналом 1 (один) долар США у кількості 22 (двадцять дві) купюри; купюри номіналом 50 (п`ятдесят) англійських фунтів стерлінгів у кількості 8 (вісім) купюр; купюри номіналом 20 (двадцять) англійських фунтів стерлінгів у кількості 28 (тридцять вісім) купюр; купюри номіналом 10 (десять) англійських фунтів стерлінгів у кількості 52 (п`ятдесят дві) купюри; купюри номіналом 5 (п`ять) англійських фунтів стерлінгів у кількості 7 (сім) купюр; купюри номіналом 100 (сто) євро у кількості 5 (п`ять) купюр; купюри номіналом 50 (п`ятдесят) євро у кількості 16 (шістнадцять) купюр; купюри номіналом 20 (двадцять) євро у кількості 21 (двадцять одна) купюра; купюри номіналом 5 (п`ять) євро у кількості 4 (чотири) купюри; купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 15 (п`ятнадцять) купюр; купюри номіналом 200 (двісті) гривень у кількості 116 (сто шістнадцять) купюр;

Грошові кошти а саме: купюри номіналом 100 (сто) доларів США у кількості 3 (три) купюри; купюра номіналом 50 (п`ятдесят) доларів США у кількості 1 (одна) купюра; купюра номіналом 10 (десять) доларів США у кількості 1 (одна) купюра; купюри номіналом 5 (п`ять) доларів США у кількості 3 (три) купюри; купюра номіналом 5 (п`ять) євро у кількості 1 (одна) купюра; купюра номіналом 10 (десять) англійських фунтів стерлінгів у кількості 1 (одна) купюра;

Грошові кошти, а саме: купюри номіналом 50 (п`ятдесят) англійських фунтів стерлінгів у кількості 19 (дев`ятнадцять) купюр; купюри номіналом 20 (двадцять) англійських фунтів стерлінгів у кількості 3 (три) купюри; купюри номіналом 10 (десять) англійських фунтів стерлінгів у кількості 3 (три) купюри; купюри номіналом 5 (п`ять) англійських фунтів стерлінгів у кількості 3 (три) купюри;
Грошові кошти, а саме: купюри номіналом 100 (сто) доларів США у кількості 84 (вісімдесят чотири) купюри; купюри номіналом 50 (п`ятдесят) доларів США у кількості 11 (одинадцять) купюр; купюри номіналом 20 (двадцять) доларів США у кількості 4 (чотири) купюри; купюри номіналом 10 (десять) доларів США у кількості 2 (дві) купюри; купюри номіналом 5 (п`ять) доларів США у кількості 3 (три) купюр; купюри номіналом 1 (один) долар США у кількості 1 (одна) купюра; купюри номіналом 50 (п`ятдесят) англійських фунтів стерлінгів у кількості 1 (одна) купюра; купюри номіналом 20 (двадцять) англійських фунтів стерлінгів у кількості 14 (чотирнадцять) купюр; купюри номіналом 100 (сто) євро у кількості 9 (дев`ять) купюр; купюри номіналом 50 (п`ятдесят) євро у кількості 44 (сорок чотири) купюри; купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 347 (триста сорок сім) купюр; купюри номіналом 200 (двісті) гривень у кількості 128 (сто двадцять вісім) купюр, купюри номіналом 100 (сто) гривень у кількості 16 (шістнадцять) купюр.
Цією ж ухвалою визначено порядок виконання ухвали про арешт майна наступним чином, зобов`язано будь-яку особу, у володінні та/або користуванні якої перебуває зазначене майно, на яке ухвалою накладено арешт, невідкладно після надання цій особі детективом або прокурором ухвали про арешт майна передати зазначене майно органу досудового розслідування - Національному антикорупційному бюро України в особі детектива ГПД НАБУ, що входить до складу групи детективів у кримінальному провадженні та надати до НАБУ у письмовому вигляді інформацію про виконання ухвали про арешт майна.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність правових підстав для накладення арешту на майно зазначене у клопотанні детектива, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання, з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представники власника майна ОСОБА_7 адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , подали апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива.
Адвокати в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначають про те, що розгляд клопотання детектива про арешт майна здійснено без повідомлення власника майна - ОСОБА_7 , а обшук відбувся 31.01.2018 за місцем проживання підозрюваного, а не у приміщенні ГО «Системні рішення». Додають про порушення детективом строку визначеного ст. 171 КПК України для подачі клопотання про арешт тимчасово вилученого майна та невмотивованість ухвали слідчого судді стосовно правових підстав для накладення арешту на майно.
Також апелянти зазначають, що арештоване майно не є доказом у даному кримінальному провадженні, а встановити дійсний розмір збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням на даній стадії розслідування кримінального провадження не є можливим. Додають, що заходи забезпечення кримінального провадження призвели до залишення сімї ОСОБА_7 без економічних заходів існування, з урахуванням наявності на його утриманні двох неповнолітніх дітей.
Далі в апеляційній скарзі адвокати вказують на відсутність ризиків приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Крім того, сторона захисту зазначає, що в ухвалі слідчого судді зазначено про розгляд клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000839 від 28.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, що не відповідає дійсності.
Одночасно автори апеляційних скарг зазначають, що копію оскаржуваного судового рішення отримано 20.02.2018 року, апеляційна скарга подана до суду 23.02.2018 року, у зв`язку із чим строки, визначені ст. 395 КПК України, апелянтами дотримані.
На адресу Апеляційного суду м. Києва надійшли доповнення до апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 , в яких він зазначає про те, що клопотання розглянуто слідчим суддею з порушенням вимог ч. 6 ст. 173 КПК України, тобто зі сплином 72 годин, а протокол судового засідання не містить дати та часу виходу суду із нарадчої кімнати.
Також захисник зазначає про те, що стороною обвинувачення не обґрунтовано підставу накладення арешту та до клопотання не додано документів на його обгрунтування. Так, адвокат вказує, що відповідно до його зауважень до протоколу слідчої дії обшуку від 31.01.2018 року, виявлені грошові кошти частково належать дружині ОСОБА_12 , що, як зазначає адвокат, вбачається із декларації підозрюваного.
Далі автор вказує, що відповідно до ухвали слідчого судді метою арешту є забезпечення спеціальної конфіскації, однак детектив у клопотанні не обґрунтовує можливість застосування спеціальної конфіскації, а арештоване майно не відповідає критеріям визначеним ст. 96-2 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргапредставників власника майна не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що власник майна та його представники участіу судовому засіданні не приймали, копію оскаржуваної ухвали апелянтом отримано 20.02.2018 року, апеляційна скарга подана до суду 23.02.2018 року, пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000865, відомості про яке 30.04.2015 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

31.01.2018 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Старший детектив Національного бюро Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_13 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_11 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме кліше печатки компанії «OSTFOLD UNIVERSAL Inc (CORPORATE SEAL PANAMA) та грошові кошти, яке ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання детектива, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України,може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Задовольняючи дане клопотання детектива, внесене в межах кримінального провадження № 0000865, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення детектива, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні детектива, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якого передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання детектива та накладення арешту на майно зазначене к клопотанні, з метою конфіскації майна як виду покарання.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 173 КПК України, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання детектива і накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_7 .
Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, яке належить ОСОБА_7 , діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Посилання апелянтів на те, що розгляд клопотання детектива про арешт тимчасово вилученого майна відбувся без повідомлення власника майна заслуговують на увагу, з урахуванням вимог ст. 172 КПК України, проте не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить. З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання адвокатів на порушення слідчим суддею вимог ч. 6 ст. 173 КПК України.

Твердження захисників про те, що в оскаржуваній ухвалі зазначено про розгляд клопотання у кримінальному провадженні № 0000839, як на підставу для скасування ухвали, колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки, з урахуванням того, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження № 0000865, відомості про яке 30.04.2015 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, слідчим суддею в ухвалі допущена описка, що в свою чергу не позбавляє сторону захисту звернутися до суду із відповідною заявою про її виправлення.

З цих же підстав не заслуговують на увагу і посилання сторони захисту на те, що слідчим суддею накладено арешт з метою забезпечення спеціальної конфіскації, з урахуванням того, що слідчим суддею в ухвалі прописом зазначено мета арешту, а саме забезпечення конфіскації майна (а.с. 67).
Враховуючи наведене, з урахуванням мети арешту у даному конкретному випадку, посилання сторони захисту у доповненнях до апеляційної скарги на відсутність підстав для накладення арешту на майно дружини підозрюваного з метою забезпечення спеціальної конфіскації, слід визнати необгрунтованими.
Крім того, особа, яка вважає себе власником майна, на яке було накладено арешт і яка не була присутня при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту. Тобто у разі якщо дружина підозрюваного вважає, що арештом було порушено її права, може подати клопотання в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

Посилання адвокатів на те, що арештоване майно не визнано у даному кримінальному провадженні речовим доказом, слід визнати необгрунтованими, з урахуванням арешту майна у даному випадку, а саме забезпечення конфіскації майна, яка не вимагає наявності факту винесення слідчим процесуального рішення про визнання майна речовим доказом, і що, в свою чергу, є обов`язковою умовою при накладенні арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.
Твердження адвокатів про неможливість встановлення конкретного розміру завданих збитків, не є визначеною законом самостійною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, проте підлягають з`ясуванню органом досудового розслідування під час розслідування.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що арешт майна призвів до залишення сім`ї ОСОБА_7 без економічних заходів існування, не може бути визнано обґрунтованим, оскільки застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Не можуть бути підставою для відмови у задоволенні клопотання детектива про арешт майна і твердження про наявність у підозрюваного на утриманні двох дітей, з урахуванням доданих ініціатором до клопотання фактів на підтвердження його обґрунтованості.
Посилання адвоката ОСОБА_9 на те, що стороною обвинувачення не обґрунтовано підставу накладення арешту, слід визнати непереконливими, з урахуванням відповідності клопотання вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.
Доводи адвоката ОСОБА_9 в частині необґрунтованої підозри, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки, з урахуванням доданих ініціатором клопотання матеріалів на його обгрунтування, сумнівів стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, у колегії суддів не виникає.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Посилання сторони захисту на відсутність у протоколі часу виходу суду до нарадчої кімнати, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням даних, які містить СD запису судового засідання.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисників, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання старшого детектива Національного бюро Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 , та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме кліше печатки компанії «OSTFOLD UNIVERSAL Inc (CORPORATE SEAL PANAMA) та грошові кошти, залишити без змін, а апеляційну скаргу представників власника майна ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4