Справа № 638/906/15-к Провадження № 1-кс/638/2103/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного
для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу,
у вигляді тримання під вартою

29 травня 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону капітана юстиції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000447 від 03 грудня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розивіт Станично-Луганського району Луганської області, українця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, з середньо-спеціальною освітою, старшого прапорщика військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , начальника складу озброєння та боєприпасів господарчого взводу роти бойового та матеріального забезпечення, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2018 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання Прокурор військової прокуратури Харківського гарнізону капітан юстиції ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Одночасно слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що старший прапорщик ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, та проходячи її на посаді начальника складу озброєння та боєприпасів господарчого взводу роти бойового та матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 129-130, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з метою тимчасово ухилитись від військової служби, 10 листопада 2014 року, без дозволу командирів і начальників не з`явився на службу до місця служби військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та станом на теперішній час продовжує ухилятись, тобто підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України дезертирство, а саме нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби.

25 грудня 2014 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

В ході досудового розслідування направлено доручення до ГУНП в Харківській області, в якому доручено оперативному підрозділу в порядку ст. ст. 40, 41 КПК України, встановити місцезнаходження ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та відібрати у останнього пояснення. В ході виконання доручення оперативними працівниками були допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які повідомили що ОСОБА_4 до розташування військової частини НОМЕР_1 не з`явився, місце фактичного знаходження ОСОБА_4 їм не відомо.

В ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме, що відповідно до ст.ст. 280, 281 КПК України є підставою для оголошення його розшуку та зупинення досудового розслідування.

Враховуючи, що під час досудового розслідування місце знаходження підозрюваного ОСОБА_4 невідоме, останнього оголошено у розшук 25 грудня 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

З врахуванням викладеного вище, рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права й свободи підозрюваного, відповідає характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, переховується від органів досудового розслідування, одержавши відомості про звернення прокурора до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу до початку розгляду клопотання в суді, може не прибути до суду за судовим викликом, що підтверджується неявками до прокурора по повідомленнях про виклик, чим переховується від органу досудового розслідування, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Також ОСОБА_4 за місцем реєстрації фактично не проживає, свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи зазначені вище обставини, слідчий суддя також вважає, що застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить запобіганню ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 189-191 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону капітана юстиції ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розивіт Станично-Луганського району Луганської області, українця, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, з середньо-спеціальною освітою, старшого прапорщика військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , начальника складу озброєння та боєприпасів господарчого взводу роти бойового та матеріального забезпечення, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Надати дозвіл уповноваженим службовим особам Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії ухвали 12 місяців - до 29 травня 2019 року.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законної сили з моменту приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення п`яти місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; відкликання ухвали прокурором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1