АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5294/17 Номер провадження 11-кп/786/605/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
із секретарем ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 22.01.2018 року,

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м.Полтава, освіта середня спеціальна, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:
- 20.01.2017 року вироком Київського районного суду м.Полтава за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

засуджений за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді 1 року 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м.Полтави від 20.01.2017 року, остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у вигляді 1 року 4 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в розмірі 790, 60 грн.
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні злочинів за таких обставин.

24.05.2017 року, близько 21.30 год., ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту „Мотель, що розташована по вул.Грушевського, 2-Б, в м.Полтава, діючи умисно, повторно, зловживаючи довірою, з метою заволодіння чужим майном, під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів мобільним телефоном „Meizu M3s, вартістю 2 400 грн. в чохлі-накладці вартістю 72 грн., який належить ОСОБА_8 , спричинивши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 2 472 грн.
30.05.2017 року, близько 01.30 год., ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу зупинки громадського транспорту „Мотель, що розташована по вул Івана Мазепи, 7, в м. Полтава, діючи умисно, повторно, зловживаючи довірою, з метою заволодіння чужим майном, під приводом здійснення телефонного дзвінка, заволодів мобільним телефоном „Samsung S7262, вартістю 1 200 грн., який належить ОСОБА_10 , спричинивши потерпілому матеріального збитку на вказану суму.
На зазначений вирок обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості та пом`якшити покарання, оскільки суддею не взято до уваги щире каяття обвинуваченого у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину.

Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які не підтримали подану апеляційну скаргу та просили зарахувати строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а щодо зарахування строку попереднього ув`язнення покладався на розсуд суду, потерпілого, який погодився із клопотанням обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованим, ніким із учасників провадження не оспорюється і докази стосовно фактичних обставин провадження судом на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджувались. Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України є правильною і апеляційні скарги з цього приводу не подавались.

Покарання призначене в межах санкції ч.2 ст.190 КК України, відповідає вимогам ст.65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи викладене, вирок суду першої інстанції є законним і підстав для його зміни чи скасування немає.

Разом з тим, доводи апелянта про необхідність зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі є обґрунтованими, виходячи з такого.

Згідно ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Зворотна дія закону означає, що новий закон застосовується як до тих фактів і правовідносин, які виникли чи продовжують існувати після набрання цим актом законної сили, так і тих, що існували до цього. Водночас цей принцип не може тлумачитися як такий, що забороняє пряму дію закону, тобто дію або застосування цього закону до фактів і правовідносин, які виникли або тривають після набрання законом чинності.

Відповідно порядок зарахування періоду попереднього ув`язнення із розрахунку один попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили було визначено ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, положення якого діяли до 20.06.2017 року включно).
Починаючи з 21 червня 2017 року, після набрання чинності Закону України №2046-VIII, яким ч.5 ст.72 КК України викладено в новій редакції, визначено зарахування попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року визначено, що якщо особа вчинила злочин в період з 24.12.2015 року по 20.06.2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовувати заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що „іншим чином погіршує становище особи, відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 вчинив епізоди кримінальних правопорушень до 20.06.2017 року, тому зараховувати обвинуваченому строк попереднього ув`язнення необхідно за правилами ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року (відповідно до принципу прямої дії закону).
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 22.01.2018 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції, що діяла до 20.06.2017 року, зарахувати в строк покарання період попереднього ув`язнення з 22.01.2018 року по 13.09.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців: засудженим, який тримається під вартою з моменту отримання її копії, іншими учасниками з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4