Провадження №1-кп/748/18/18
Єдиний унікальний № 748/899/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2018 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза № 0000031 від 03 грудня 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Москва, Російської Федерації, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ( в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов"язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

14.01.2015 Президентом України видано Указ "Про часткову мобілізацію № 15/2015, затверджений Законом № 113-VІІІ від 15.01.2015, у зв"язку з чим почав діяти особливий період.

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 53 від 14.03.2015 прапорщика ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 162 від 20.07.2015 року останнього призначено на посаду водія польової лазні взводу забезпечення групи матеріального забезпечення вищезазначеної військової частини.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 27 липня 2015 року, близько 08 год., в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на ухилення від військової служби в умовах особливого періоду, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, без наміру її проходити взагалі.

Прапорщик ОСОБА_3 обов`язки військової служби у період з 27.07.2015 до 30.03.2017 не виконував, будь-яких заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не вживав, в зазначений період перебував за адресою проживання, а саме: м. Одеса, де займався дрібними підробітками, вів безпритульний образ життя та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Прибувши до органу досудового розслідування військової прокуратури Чернігівського гарнізону 30.03.2017 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, пояснивши, що дійсно самовільно залишив військову частину, до якої не повернувся та перебував в м. Одеса. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне визнати щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

ОСОБА_3 є раніше не судимий, за місцем служби характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, дані, що характеризують його особу, майновий стан, і вважає, що йому має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції інкримінованої йому статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

Враховуючи особу ОСОБА_3 , те що він у вчиненому щиро розкаявся, є раніше не судимим, його вік, а також обставини даної справи, те що за період відсутності його в розташуванні нових злочинів не вчинив, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а виправлення та попередження вчинення нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, оскільки він як особа не становить небезпеки, а отже його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства протягом іспитового строку.

Цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, і призначити йому за даний злочин покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, поклавши, у відповідності до ст.76 КК України наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1