Дата документу Справа № 335/4080/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/208/18
Єдиний унікальний № 335/4080/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Запоріжжя, громадянку України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України та призначено їй покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 гривень.

Згідно зі змістом вироку, ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за те, що вона 17 квітня 2015 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , на фоні особистих неприязних відносин із ОСОБА_9 , маючи прямий умисел на завдання тілесних ушкоджень останній, нанесла приблизно п`ять ударів в область лоба зліва стороннім предметом, який тримала у правій руці, після чого штовхнула останню головою об стіну будинку, в результаті чого своїми навмисними діями спричинила ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в області лоба ліворуч, синців в правій тім`яно-потиличній області та садна в області лівого кута нижньої щелепи.

В апеляційній скарзі, обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, через відсутність у її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд не усунув суперечності у показаннях потерпілої ОСОБА_10 , які надані нею під час досудового розслідування та в суді. Також суд не звернув уваги на те, що докази, які надані стороною обвинувачення, не є послідовними, не узгоджуються між собою та навіть є такими, що у великій кількості деталей та обставин протирічать один одному. Крім того апелянт зазначає, що її показання підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які були безпосередніми очевидцями події та були допитані в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту. Ці показання є узгодженими між собою за послідовністю та викладенням певних обставин і деталей події.

Також апелянт вказує на неконкретність пред`явленого їй обвинувачення, а саме: не встановлено нанесення яких саме тілесних ушкоджень потерпілій спричинено її навмисними діями, а які отримані внаслідок дій самої потерпілої, яким саме предметом заподіяно ці тілесні ушкодження, враховуючи, що висновок експертизи, на який посилається прокурор, не дає на це відповіді.

Окрім цього ОСОБА_7 зазначає, що конфліктна ситуація мала місце 17 квітня 2015 року, а вирок з призначенням покарання був винесений 21 червня 2017 року, тобто вже після спливу двох років від часу події, що суперечить ст.49 КК України.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляційну скаргу і просила її задовольнити, наполягала на закритті провадження у зв`язку з її невинуватістю; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, і вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок суду у межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Виходячи з вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінально процесуальним кодексом України.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції зазначені вимоги процесуального закону виконав належним чином дослідивши докази кожен окремо, і в сукупності.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, заслухавши в судовому засіданні показання обвинуваченої ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_9 , свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , дослідивши пред`явлені стороною обвинувачення докази: висновки експерта № 1385 від 17.04.2015 р., № 1428 д від 22.04.2015 р., № 1460 д від 23.04.2015 р., протоколи проведення слідчих експериментів від 22.04.2015 р., від 23.04.2015 р., повно й неупереджено, дослідив всі обставини кримінального провадження, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку та дійшов правильного висновку, щодо винуватості ОСОБА_7 в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, викладеними у вироку, а тому вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченої задоволенню не підлягають. Колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, оскільки зміст доводів апелянта полягає у незгоді з оцінкою досліджених доказів. На думку колегії суддів доводи захисту є надуманими і такими, що не відповідають змісту судового рішення, оскільки суд першої інстанції, оцінюючи ці докази, виходив з їх відповідності до предмету доказування, що й зазначив в аналізі їх доказового значення. Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не припустився істотних порушень процесуального закону, які б потягли за собою скасування або зміну вироку і дав належну оцінку дослідженим доказам.
Колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, та вважає, що призначене судом покарання є справедливим й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Разом з тим, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду наполягала на закритті провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, колегія суддів застосовує положення ст.74 КК України та звільняє обвинувачену від призначеного покарання на підставі ст.49 КК України, у зв`язку зі сплиненням строків притягнення її до кримінальної відповідальності.

Як вбачається із роз`яснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час судового розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені кримінальним кодексом. Судам слід звернути увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.
В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що можливість закриття справи судом апеляційної інстанції у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності передбачена ст.417 КПК. Установивши обставини, що дають підстави для закриття справи, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.
Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження встановила, що ОСОБА_7 з моменту скоєння кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України - 04.12.2015р., і до теперішнього часу інші кримінальні правопорушення не вчиняла, від органів слідства та суду не переховувалась, в розшуку не перебувала, тому погоджується зі звільненням її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_7 визнано винуватою і засуджено за ч.1 ст.125 КК України, за події які відбувалися 17 квітня 2015 року, і злочин вчинений нею відноситься, згідно ст.12 КК України до злочинів невеликої тяжкості, то строки давності у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 минули 17 квітня 2017 року, тобто після ухвалення обвинувального вироку, але до набрання ним законної сили, тому згідно з п.1 ч.1 ст.49 КК України, де зазначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки, обвинувачений на підставі ч.5 ст.74 КК України підлягає звільненню від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду на підставі п.4 ч.1 ст.408 КПК України підлягає зміні, а обвинувачена ОСОБА_7 звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 408 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2017 рокустосовно ОСОБА_7 , змінити.
Звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку зі сплиненням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4