Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
13 березня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати по розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000629 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , яка народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого.

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2017 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Сарненської районної ради для зарахування на рахунок місцевого бюджету 2383 грн. 86 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 .

Стягнуто з ОСОБА_5 на підставі ст.124 КПК України витрати на залучення експерта у сумі 5948 грн. 08 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 9363 грн. 86 коп. майнової шкоди та 30000,00 грн. моральної шкоди, 300,00 грн. судового збору за подання цивільного позову.

при секретарі ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він 16 червня 2017 року о 20 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території подвір`я за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_1 під час суперечки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин умисно наніс один удар кухонним ножем в область черевної порожнини зліва ОСОБА_6 в результаті чого спричинив останньому тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та прийняти новий, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_5 на ст.124 КК України. Призначити йому мінімальне покарання у виді обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк. Стягнути 1000 грн. із ОСОБА_5 на відшкодування ОСОБА_6 заподіяну моральну шкоду. Зазначає, що причиною заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 були неправомірні дії потерпілого, а тому ОСОБА_5 перебував в стані необхідної оборони, але перевищив її. Звертає увагу суду, що 30 тисяч гривень, які стягнуті з ОСОБА_5 на відшкодування заподіяної моральної шкоди є для нього непосильним фінансовим тягарем.

На розгляд справи в Апеляційний суд захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи належним чином були повідомлені.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та представника потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних фактах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Згідно ст. 84 КПК України доказами у кримінальній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме у вчинені умисного тяжкого тілесного ушкодження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Перевіркою доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 щодо допущених судом першої інстанції порушень кримінального процесуального закону при судовому розгляді встановлено, що викладені у вироку обставини підтверджуються дослідженими судом доказами, які в свою чергу є належними, допустимими та достатніми.

На підтвердження встановлених фактичних обставин суд першої інстанції обґрунтовано послався на:

- показання потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що 16 червня 2017 року у період часу з 20:00 год. по 21:00 год. він вів коня вулицею, неподалік господарства ОСОБА_5 та побачив, що ОСОБА_10 везе на велосипеді горілку. ОСОБА_6 забрав у ОСОБА_10 горілку, сказавши йому, що останній винен йому кошти, які до цього часу не віддав, а тому він забере в нього горілку. Повертаючись назад тією ж вулицею та стежкою, знаходячись біля колодязя, який розташований на подвір`ї ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , підійшовши до нього, одразу наніс йому один удар ножем в бік. ОСОБА_6 суду показав, що обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння цілеспрямовано, умисно, наніс йому удар ножем в бік, при цьому нічого не повідомивши йому (а.с.95зв.);
- показання свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 16.06.2017 року у вечірню пору доби він, їдучи на велосипеді по вулиці с. Чудель, неподалік будинку ОСОБА_5 та везучи горілку, зустрівся з ОСОБА_6 . Вказаний свідок суду показав, що ОСОБА_6 забрав в нього горілку, сказавши, що він йому винен кошти, які не віддав, а тому забирає в нього горілку. Свідок ОСОБА_10 при дачі показів суду показав, що після того, як ОСОБА_6 забрав в нього горілку, останній повів далі по вулиці коня до сусідки, а ОСОБА_10 , обігнавши його на велосипеді поїхав до ОСОБА_5 додому та розповів про дані обставини ОСОБА_5 , оскільки саме ОСОБА_5 давав йому кошти на купівлю вказаної горілки. Даний свідок суду також повідомив, що він бачив всі події, при яких ОСОБА_5 завдав тілесні ушкодження ОСОБА_6 . ОСОБА_10 суду показав, що коли ОСОБА_6 вів коня по вулиці повз господарство ОСОБА_5 , то ОСОБА_5 підійшовши ближче до нього, сказав йому, щоб ОСОБА_6 віддав йому горілку, на що ОСОБА_6 відповів відмовою та пішов далі. ОСОБА_5 повернувся та пішов до свого будинку. Його не було на подвір`ї близько 5 хв. Коли ОСОБА_6 повертався назад по тій же вулиці, повз господарство ОСОБА_5 та підійшов до колодязя, що розташований під вікном будинку ОСОБА_5 наніс йому один удар під живіт. Вказаний свідок суду повідомив, що бачив, як ОСОБА_5 наніс удар ОСОБА_6 та бачив кров на потерпілому (а.с.95зв.).
Показання свідків та потерпілого, допитаних в судовому засіданні першої інстанції не викликають сумнівів в їх об`єктивності, оскільки є логічними та узгоджуються з іншими письмовими доказами вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.121 КК України, які були досліджені судом та містяться в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази й дав їм у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги щодо неправильної кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України у зв`язку з тим, що він не мав умислу наносити тяжке тілесне ушкодження потерпілому, а лише захищав себе, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Слід зазначити, що ОСОБА_5 після розмови з ОСОБА_6 та поверненням до свого будинку не піддавався нападу, який би загрожував його життю і здоров`ю, не зазнав суспільно небезпечного посягання достатньої інтенсивності з боку ОСОБА_6 , яке було б реальним, а дії потерпілого не були активними. Це підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 , який підтвердив, що ОСОБА_5 після розмови з ОСОБА_6 повернувся до свого будинку і вже за 5 хв. повернувся та наніс удар потерпілому (а.с.95зв.).

Відповідно до наведеного, доводи захисника ОСОБА_4 про перебування ОСОБА_5 в стані необхідної оборони, колегія суддів вважає необґрунтованою та надуманою версію з метою уникнення кримінальної відповідальності за злочин, оскільки це спростовується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження і які суд вважає достовірними та достатніми.
Щодо доводів сторони захисту про розмір відшкодування моральної шкоди, який є завищеним, то вони є безпідставні і не ґрунтуються на матеріалах провадження та вимогам закону.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.5Постанови від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Тому враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, судом першої інстанції вірно встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачу та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди, характер немайнових втрат, яких він поніс, зокрема стан його здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також враховуючи, що потерпілому дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, а також з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вірно прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з цивільного відповідача ОСОБА_5 підлягають задоволенню в розмірі 30000,00грн.

Доказів на спростування висновків місцевого суду захисником в апеляційній скарзі не наведено та під час апеляційного розгляду не здобуто.
Істотних порушень вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які давали б підстави для скасування вироку при апеляційному розгляді колегією суддів не встановлено.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 06 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - без задоволення.
Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3