Іванківський районний суд Київської області
Справа № 1 -240/ 2010 р.
ВИРОК

Іменем України

4 листопада 2010 року Іванківський районний суд Київської області в складі головуючого судді Гавриленка В.Г. при секретарі Самородській А.Б., з участю прокурора Сосюри О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Іванків кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, гр.України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, навчається в Катюжанському вищому професійно-технічному училищі в с.Катюжанка Вишгородського району Київської області, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий

за ч.3 ст.15, ч.3 ст.267-1 КК України ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08.08.2010 року, близько 10-ї години з корисливих мотивів, маючи на меті назбирати металевих виробів, які в подальшому мав намір здати на пункт прийому металобрухту, оминаючи контрольно-перепускні пункти міліції, встановлені по периметру зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення, в районі с.Рагівка Поліського р-ну Київської області, незаконно проник на територію зони безумовного (обов'язкового) відселення, чим порушив п.2.1 вимог Інструкції про контрольно -пропускний режим зони відчуження і зони безумовного (обов'язкового) відселення № 46 від 22.06.2004 року, та прибув у виселене селище Поліське, де на території нежилого господарства № 37 по вул.Гагаріна, демонтував з даху металеві листи жерсті, та склав їх на подвір'ї вищевказаного господарства, маючи на меті в подальшому перемістити вказані металеві вироби за межі зони безумовного (обов'язкового) відселення. 09.08.2010 року, близько 4-ї години, ОСОБА_1,

реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне переміщення за межі зони безумовного (обов'язкового) відселення зібраних ним металевих листів жерсті, не вступаючи у злочинна змову з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5J1. та ОСОБА_6, прибув на автомобілі НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6, з саморобним причепом, у виселене селище Поліське, де за допомогою останніх завантажив у автомобільний причеп заготовлені ним 08.08.2010 року металеві листи та намагався без передбаченого законом дозволу, і без проведення дозиметричного контролю перемістити їх за межі зони безумовного (обов'язкового) відселення з метою подальшого збуту, тим самим ОСОБА_1 вчинив дії, що порушують вимоги радіаційної безпеки у спеціально визначеній зоні радіоактивного забруднення, порушивши п.3 та п.5 ст.12 Розділу 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином ОСОБА_1 вчинив з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину, але не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як під час завантаження металевих листів жерсті до автомобільного причепа він був виявлений та затриманий працівниками міліції БМзОЗРЗ ГУМВС України в Київській області, металеві листи жерсті загальною вагою 375 кг були вилучені працівниками міліції Відділу зони Чорнобильської АЕС ГУМВС України в Київській області.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.267-1 КК України визнав повністю і в своїх показах підтвердив всі обставини скоєння ним злочину, указані у встановлюючій частині вироку. Показав суду, що вирішив назбирати в зоні металу, вивезти його за межі зони, щоб потім здати на пункт прийому металобрухту та виручити від цього трохи грошей. Металеві листи з криши будинку у відселеному селищі Поліське він знімав сам. На скоєння злочину він пішов із-за скрутного матеріального становища. В скоєному віл щиро розкаюється, запевнив суд, що більше ніколи не буде збирати метал в зоні.

У відповідності із ст.299 КПК України, суд за згодою прокурора та підсудного визнав недоцільним досліджувати в судовому засіданні докази стосовно фактичних обставин справи,

оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому роз'яснено, що в такому випадку вони позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку. Суд обмежився в судовому засіданні тільки допитом підсудного та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу підсудного. Суд вважає, що фактичні обставини справи, вказані у

встановлюючій частині вироку, вина підсудного доводяться наявними доказами в своїй сукупності, що маються в матеріалах кримінальної справи.

Відповідно до характеристики, що мається в справі, по місцю проживання підсудний характеризуються позитивно, за місцем навчання задовільно. На обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Раніше не судимий.

Зібраними по справі доказами вина підсудного доведена, а його злочинні дії органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.З ст.15, ч.З ст.267-1 КК України, як вчинення незакінченого замаху на порушення вимог радіаційної безпеки, а саме у спробі перемістити за межі зони відчуження металевих листів жерсті без надання передбаченого законом дозволу і без проведення дозиметричного контролю, з метою збуту.

Обставинами, які передбачені ст.66 КК України, що помякшують покарання підсудного, суд вважає його щире каяття. Обставин, які передбачені ст.67 КК України, що обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

Обираючи покарання підсудному, суд приймає до уваги ступінь і характер скоєного ним злочину, особу підсудного, і вважає, що підсудному слід обрати покарання у межах санкції ч.3 ст.267-1 КК України у вигляді обмеження волі. Суд вважає за можливе застосувати до підсудного положення ст..75, 76 КК України, оскільки приходить до висновку , що виправлення підсудного можливе без реального відбування покарання.

Міру запобіжного заходу підсудному до вступу вироку в законну силу слід залишити у вигляді підписки про невиїзд із постійного місця проживання.

Керуючись ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.267-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.

У відповідності із ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробовуванням, із встановленням однорічного іспитового строку.

Покласти на ОСОБА_1 обовязки згідно ст.76 КК України, а саме не виїзжати за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально- виконавчої системи про зміну свого місці проживання, навчання та роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді підписки про невиїзд із постійного місця проживання.

Речові докази:

- Автомобіль марки ВАЗ-21114, д/н НОМЕР_2 та саморобний легковий причіп повернути власнику ОСОБА_7 ( с.Луговики Поліського району Київської області, вул. Леніна-13);

-Металеві листи жерсті загальною вагою 375 кг, здані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Відділу зони Чорнобильської АЕС ГУМВС України Київській області - знищити ( захоронити у встановленому порядку у зоні відчуження).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд на протязі 15 днів з дня його оголошення в суді.

Суддя: