пр. № 1-кс/759/103/18
ун. № 759/72/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2018 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не засудженого (зі слів), притягненого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.01.2018 до Святошинського районного суду м. Києва звернувся слідчий СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , який 02.01.2018, приблизно о 20 год. 00 хв., знаходячись по вул. Чорнобильська, 16/80 в м. Києві, шляхом відчинення центрального замка за допомогою спеціально заготовленого пристрою, проник до автомобіля «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , завдавши останньому майнову шкоду на загальну суму 3814 гривень 80 копійок.

При цьому, ОСОБА_4 02.01.2018, приблизно о 20 год. 00 хв., з метою здійснення крадіжок з автомобілів громадян, перебував по вул. Чорнобильська, 16/80 у м. Києві. Знаходячись за вказаною адресою ОСОБА_4 помітив автомобіль марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на не охоронюваній стоянці. У цей момент, ОСОБА_4 , маючи при собі спеціальний пристрій для відкриття центрального замка автомобіля, вирішив таємно викрасти майно з вказаного автомобіля.

З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом застосування спеціального пристрою для відкриття центрально замка автомобіля, відчинив водійські дверцята автомобіля марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 та незаконно проник до салону даного автомобіля. Знаходячись в салоні автомобіля ОСОБА_4 виявив на задньому сидінні та таємно викрав рюкзак чорного кольору, вартістю 1600 грн. 00 коп., в якому знаходилось: пачка цигарок «Ротманс», вартістю 25 грн 00 коп.; дитячий нічний костюм, вартістю 450 грн 00 коп.; дитяча білизна, загальною вартістю 240 грн 00 коп.; та «Павербанк» в кількості 2 штуки білого кольору, загальною вартістю 1499 грн 80 коп., всього майна на загальну суму 3814 грн 80 коп.

Заволодівши таким чином майном ОСОБА_6 на загальну суму 3814 грн 80 коп. ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, однак згодом був затриманий працівниками поліції.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляду домашнього арешту строком на 60 діб.

Підозрюваний у судовому засіданні проти вказаного клопотання не заперечував, а також надав заяву про відмову від адвоката.

Вивчивши матеріали кримінального провадження №0000023, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2018, вислухавши думку прокурора, адвоката та підозрюваного слідчий суддя прийшов до висновку.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 02.01.2017, згідно якого було оглянуто місце вчинення злочину та вилучено 4 сліди папілярних узорів; протоколом огляду місця події від 02.01.2017, згідно якого було оглянуто та вилучено у ОСОБА_4 майно, яке належить ОСОБА_6 ; показаннями свідків.

03.01.2018 о 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 185 КК України.

Частиною 1 ст. 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вченні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною першою статті 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 5 Листа від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 слідчий суддя, суд має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам статті 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання); у випадку недотримання слідчим, прокурором вимог статті 184 КПК України слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.

У справі «Луценко проти України» Європейський суд з прав людини у остаточному рішенні від 19.11.2012 в п. 62 зазначив: «Суд наголошує, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у зазначеному вище положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04).

ЄСПЛ визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви» (Jecius v. Lithuania), заява № 34578/97, п. 94, ECHR 2000-IX).

Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23 вересня 2008 р. у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).

Статті 183-184 КПК України покладають саме на прокурора обов`язок обґрунтовувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також доводити, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, на порушення процесуальних норм в клопотанні вказане не доведено. Доводи прокурора зводяться виключно до припущень, що не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги вищевикладене, вважаєю, що відносно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При обранні запобіжного заходу враховується наявність міцних (стійких) соціальних зв`язків, а саме: сім`ї, малолітньої дитини, постійної роботи. Підозрюваний повинен мати можливість працювати і заробляти кошти на харчування, утримання близьких людей, придбання речей першої необхідності, оскільки його вина ще не доведена і він вважається невинуватим доки його вина не буде доведена в законному порядку і встановлена обвинувальним вироком суду, як це передбачено ч. 1 ст. 62 Конституції.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу пересування, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає та можливе застосувати до підозрюваног запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобова за адресою проживання.

Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 32, 131, 132, 176 - 178, 181, 183, 184, ч. 2 ст. 187, 188 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод»,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не засудженого (зі слів), притягненого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період часу з 21 год. 00 хв. вечора до 08 год. 00 хв. ранку.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого відділу Святошинського УП ГУ НП у м. Києві, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити підозрюваному залишати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк запобіжного заходу рахувати протягом 60 діб з 03.01.2018 по 03.03.2018 включно.

ОСОБА_4 звільнити з-під варти у залі суду.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити до органу внутрішніх справ за місцем проживання ОСОБА_4 для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1

Копію ухвали вручено 04.01.2018 о ______ год. ______ хв.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний (ПІБ)________________________ підпис__________________