Справа № 509/2397/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Овідіополі клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, не одруженої, не судимої, за ч. 2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому, що шляхом обману, переслідуючи умисел, направлений на незаконне заволодіння індивідуальним нерухомим майном, належним ОСОБА_6 (1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ), як спадщина, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_7 , звернулася до виконкому Овідіопольської селищної ради із заявою про призначення її опікуном над неповнолітньою на той час ОСОБА_6 та 17.03.1994 року відповідно до рішення Овідіопольської селищної ради №47 була призначена такою.

В подальшому, ОСОБА_5 , після відкриття спадщини у виді житлового будинку з господарськими спорудами, знаючи, що повинна захищати інтереси малолітньої на той час ОСОБА_6 , як спадкоємця по закону, 20.07.1994 року, на підставі рішення Овідіопольської селищної ради №44 одержала на своє ім`я свідоцтво на право власності на весь будинок АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_6 , як рідна донька померлого ОСОБА_7 , спадщину за законом не одержала, а все майно перейшло у власність ОСОБА_8 .

29.11.2001 р. рішенням №217 виконавчого комітету Овідіопольської селищної ради, ОСОБА_5 провела поділ вже належного їй житлового будинку в рівних частках між нею, померлим ОСОБА_7 та своїм сином від першого шлюбу ОСОБА_9 .

На підставі зазначеного рішення 23.12.2001 р. на прізвище ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 видано свідоцтво про право власності за кожним по 1/3 частині житлового будинку, яке зареєстровано в Овідіопольському РБТІ 28.01.2004 року.

30.01.2004 р. ОСОБА_5 подарувала свою частину житлового будинку своєму синові ОСОБА_9 , що підтверджується договором дарування за реєстровим №309, посвідченого нотаріусом від 30.01.2004 року.

11.02.2004 р. Овідіопольським РБТІ на підставі зазначеного договору за ОСОБА_9 зареєстровано право власності на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_2 .

Встановлено, що відділом державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області в рамках виконавчого провадження №42408384 за виконавчим листом від 10.02.2014 року по справі № 509/3733/13-ц була проведена оцінка вказаного нерухомого майна, вартість якого складає 114 763 грн., що являється значною шкодою, так як в 188 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

З таких підстав, 31.03.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри на ч. 2 ст.190 КК України.

В поданні прокурор, посилаючись, що обвинувачена ОСОБА_5 за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на обліку у нарколога не перебуває, раніше не судима, вину в повідомленні про підозру визнала повністю, у вчиненому розкаялася, що вчинений нею злочин віднесений до середньої тяжкості і станом на цей час сплив, встановлений ст. 49 КК України, строк давності для притягнення її до кримінальної відповідальності, просить звільнити її від кримінальної відповідальності і кримінальне провадження закрити.

В судовому засіданні прокурор і ОСОБА_5 клопотання підтримали.

Потерпіла ОСОБА_6 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора, посилаючись, що злочинні дії щодо заволодіння її майном ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 4, а не ч. 2 ст. 190 КК України, що органом досудового розслідування не було проведено необхідніх слідчих дій для встановлення дійсної вартості жилого будинку на час заволодіння ним ОСОБА_5 та часу вчинення правопорушення.

Заслухавши прокурора, потерпілу, обвинувачену, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» встановлено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Якщо органи дізнання або досудового слідства зазначені обставини не встановили, а суд при попередньому чи судовому розгляді справи не може усунути допущену ними неповноту або неправильність, справу необхідно направити на додаткове розслідування з дотриманням вимог ст. 246 або ст. 281 КПК.

Підозрювана ОСОБА_5 під час судового розгляду свою вину не визнала у скоєнні кримінанального правопорушення та зазначила, що згоду на закриття провадження по справі у зв`язку із закінченням строку не надає.

У зв`язку з тим, що для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення необхідно розглянути справу в повному обсязі та фактично підозрювана відмовилася від клопотання про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.49 КК України, ст. 284 КПК України, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1