Провадження №1-кп/331/594/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2017 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/594/2017 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, який офіційно не працевлаштований, має статус учасника бойових дій, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
24 вересня 2017, приблизно о 02 годині 10 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку №34 по вулиці Українська в місті Запоріжжя, під час керування транспортним засобом «ВАЗ 21011», державний номер реєстрації НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення правил дорожнього руху, які стали проводити перевірку документів водія. Тоді ОСОБА_3 діючи умисно, достовірно знаючи, що він не проходив медичний огляд в порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку відповідно до планів і програм необхідних для отримання посвідчення водія, та не складав теоретичний і практичний іспит у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС, та не отримував у встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року «Про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» порядку посвідчення водія, надав інспектору патрульної поліції ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , видане 22.06.2017, яке не відповідає аналогічному дійсному зразку посвідчення водія, яке перебуває в офіційному обігу на території України, тим самим використав завідомо підробний документ з метою посвідчити свою особу та спеціальний статус у частині підтвердження права на керування транспортними засобами відповідної категорії.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що у 2017 році під час перебування у зоні АТО він вирішив отримати посвідчення водія. Через мережу Інтеренет за 7000 грн. він замовив для себе таке посвідчення та після повернення до м. Запоріжжя став керувати транспортним засобом, маючи при собі вказане посвідчення. При цьому зазначив, що ніколи в офіційному порядку посвідчення водія не отримував, іспит не складав. 24.09.2017 року після зупинки працівниками полції він пред"явив для посвідчення свого права підробне посвідчення водія, однак працівники поліціїі виявили факт підробки та доставили його до Олександрівського відділу поліції для проведення подальшої перевірки. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати.
Крім того, провина ОСОБА_3 підтверджується висновком експерта № 4-365 від 10.10.2017 року, згідно якого посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , видане 22.06.2017, не відповідає аналогічному дійсному зразку посвідчення водія, яке перебуває в офіційному обігу на території України.
На підставі ст.. 349 ч.3 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів, щодо тих обставин, які не оспорюються учасниками процесу.
Таким чином, аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення провини ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, через що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документу.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, одружений, має на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працює не офіційно та має дохід, є учасником бойових дій, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 а також тяжкість вчиненого ним злочину, суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Судові витрати покласти на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.100, 393 - 395 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченому ч.4 ст. 358 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складє 850 (вісімсот п"ятдесят) грн.
Речові докази - підробне посвідчення водія на ім"я ОСОБА_3 знищити.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1