Справа №470/214/17 12.12.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/784/644/17 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст.185 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000068 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Березнегувате Миколаївської області, незаміжню, яка має професійно-технічну освіту, непрацюючу, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
обвинувачена ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_9 .
Зміст вироку суду першої інстанції.
Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2017 року ОСОБА_7 засуджена за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавленні волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням покарання, визначеного за вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 року за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Постановлено стягнути на користь потерпілого на відшкодування завданого збитку 227 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів.
За вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що 13 березня 2017 року, близько 11 год., в АДРЕСА_2 , вона, перебуваючи з дозволу господаря в квартирі АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, переслідуючи корисливий мотив, на реалізацію раптово виниклого злочинного наміру - заволодіння чужим майном, таємно викрала грошові кошти в сумі 290 грн. Викраденим обвинувачена розпорядилася на свій розсуд, і завданий потерпілому збиток не відшкодувала.

Зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Просить вирок в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 стосовно ОСОБА_7 , яким її засуджено до 3 років 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, виконувати самостійно.
В іншій частині вирок залишити без змін
Прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що за оскаржуваним вироком ОСОБА_7 вчинено злочин 13 березня 2017 року, тобто до ухвалення вироку від 18 травня 2017 року, тому суд мав призначити їй покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України із самостійним виконанням вироків, що судом першої інстанції не було виконано.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційний скарзі, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої та її захисника, які погодилися із позицією прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішення суду про визнання обвинуваченої ОСОБА_7 винною у вчиненні злочину, за який вона засуджена, фактичні обставини справи та кваліфікація за ч. 2 ст. 185 КК України апелянтом не оспорюються, внаслідок чого, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевірялись.

Також апелянтом не оспорюється призначене судом першої інстанції покарання за ч. 2 ст. 185 КК України.

Твердження апелянта щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме, неправильного застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, є слушними.
Як слідує із матеріалів кримінального провадження, вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарння з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати
реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного
складання призначених покарань не допускається. За таких умов
кожний вирок виконується самостійно.
В порушення вказаних вимог, суд першої інстанції призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, тобто, призначивши покарання, що належить відбувати реально, застосував принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим за злочин, визначений вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 року за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, від відбування якого, вона, на підставі ст. 75 КК України, звільнена з випробуванням, що не допускається. За наведених обставин кожен вирок має виконуватися самостійно.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції у частині призначення покарання за сукупністю злочинів, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність - скасуванню з ухваленням свого вироку відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.

Керуючись ст. 404, 407, 409, 413, 420, 424, 426, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 червня 2017 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання за сукупністю злочинів - скасувати.

Ухвалити в цій частині свій вирок.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2017 стосовно ОСОБА_7 , яким її засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, виконувати самостійно.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення,

Копія вироку суду апеляційної інстанції підлягає врученню засудженій та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим, що не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий

Судді: