АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №638/2680/18 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/463/18 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2018 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляціями прокурора та захисника на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 березня 2018 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_8 по кримінальному провадженні за № 0000823 від 26.02.2018 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

Застосовано відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» на 60 днів до 16 год. 00 хв. 27 квітня 2018 року.
Визначено суму застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що складає 264 300 грн. (а.с. 69-72).

Як зазначено в оскаржуваній ухвалі, 28 лютого 2018 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

В обґрунтування клопотання, слідчий суддя вказував, що старшим слідчим Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000823 від 26.02.2018 за ч.3 ст.289 КК України (а.с.1-4).

27 лютого 2018 року ОСОБА_9 була повідомлена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України (а.с. 34-35).

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилався слідчий в своєму клопотанні.

Разом з цим, слідчий суддя при визначенні розміру застави ОСОБА_9 , прийшов до висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 264 300 (двісті шістдесят чотири тисячі триста) гривень.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, 06 березня 2018 року захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.03.2018 року та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_9 більш м`який запобіжних захід. У випадку залишення раніше обраного запобіжного заходу зменшити розмір застави.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, постановлена з порушеннями норм матеріального та процесуального права та такою що підлягає скасуванню внаслідок не об`єктивно з`ясованих всіх обставин справи з порушенням вимог КПК України та не відповідає фактичним обставинам справи.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, 13 березня 2018 року прокурор Харківської міської прокуратури № 1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.03.2018 року в частині визначення застави в розмірі 264 300 грн. та постановити нову ухвалу, якою визначити заставу у розмірі 528 600 грн.
Прокурор посилаючись на фактичні обставини справи апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, постановлена з порушеннями норм матеріального та процесуального права та такою що підлягає скасуванню внаслідок не об`єктивно з`ясованих всіх обставин справи з порушенням вимог КПК України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляції та заперечував проти апеляційної скарги захисника, думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у скоєнні злочину, та наявності ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Доводи апеляції захисника щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, є неспроможними.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом пред`явленя особи для впізнання; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом огляду місяця події; наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України (а.с.69-72).

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

За викладених обставин у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_13 є недостатнім.

Крім того, слідчий суддя застосував альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи вищевикладені обставини у сукупності, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 264 300 (двісті шістдесят чотири тисячі триста) гривень, яку встановив слідчий суддя, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків та розмір визначеної слідчим суддею застави не є завідомо непомірним для підозрюваного і межах вимог ч.4 ст.182 КПК України.

Колегія суддів вважає, що прокурором не доведено обставин, згідно яких є підстави обрати саме запропонований ним розмір застави в сумі 528 600 грн.
Судова колегія зазначає, що всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції, а тому посилання в апеляції прокурора на доведення вини безпідставні.

Посилання адвоката на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішення ЄСПЛ «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990, «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» від 13.10.2014 року, «Ільков проти Болгарії» 33977/96 від 25.07.2001 року, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року, «Клоот проти Бельгії» від 12.12.1991 року, «Мюллєр проти Франції» від 17.03.1997 року, «Євсіс проти Литви», «Конрад проти Італії» від 24.08.1998 року, «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, «Becciev v. Moldova», «Подвезько проти України», «Довженко проти України» № 36650/03 від 12.04.2012 року, «Аллен де Рібемон проти Франції» №15175/89 від 10.02.1995 року, «МІннелі проти Швейцарії» № 8660/79 від 25.03.1983 року, «Дактарас проти Литви» № 42095/98 від 10.10.2000 року, «Буктевічус проти Литви» № 48297/99 від 26.03.2002 року, «Бьомер проти Німеччини» №37568/97 від 03.10.2002 року, «Нештак проти Словаччини» № 65559/01 від 27.02.2007 року, заслуговує на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що ОСОБА_9 одружений та має доньку та меншого брата не спростовують вірність висновків слідчого судді.

Окрім того, слід зазначити, що доводи апеляційної скарги захисника є взаємовиключними, оскільки, стверджуючи про необґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід, що не пов`язаний з утриманням підозрюваного під вартою, або зменшити розмір застави.

Також, слід зазначити, що доводи апеляційної скарги прокурора є взаємовиключними, оскільки, зазначаючи в прохальній частині апеляційної скарги про скасування ухвали слідчого судді в частині застосування застави він просить постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави.

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 березня 2018 року щодо застосування у відношенні підозрюваного за ч. 3 ст. 289 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.4 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий

Судді