Справа № 461/4509/17
В И Р О К

Іменем України

14.03.2018 року. м. Львів.

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Красне Турківського району Львівської області, одруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше суджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2015 року за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу 680 грн., штраф сплачений,

за ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 06.01.2017 року, об 11 год. 30 хв., перебуваючи в коридорі загального користування в будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс потерпілому ОСОБА_6 удари рукою по лівій руці невідомим предметом, заподіявши потерпілому, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 34 від 10.01.2017 року, скальповано-різану рану 2-го пальця лівої кисті, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, поверхневу рану на 3-му пальці лівої кисті, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав. Суду пояснив, що 06.01.2017 року, приблизно об 11.30 год., він в коридорі загального користування за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вдарив рукою по лівій руці потерпілого ОСОБА_6 .
Крім повного визнання своєї вини, винуватість ОСОБА_4 у визначеному судом у цьому вироку обсязі повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів. Зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що 06.01.2017 року, об 11 год. 30 хв., ОСОБА_4 в коридорі загального користування будинку АДРЕСА_3 , наніс декілька ударів гострим предметом по дверях його квартири, вчинив сварку, наніс удари по руках, якими потерпілий прикривав себе, чим спричинив тілесні ушкодження;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що 06.01.2017 року об 11 год. 30 хв., вона, перебуваючи в квартирі в буд. АДРЕСА_3 , почула крики в коридорі, відкрила двері та побачила, що обвинувачений гострим предметом замахується та наносить удари її чоловіку ОСОБА_6 . Останній прикривав себе руками, був закривавлений. Свідок викликала поліцію та швидку допомогу;

- висновком судово-медичної експертизи № 34 від 10.01.2017 року, де зазначено, що у ОСОБА_6 виявлено скальповано-різану рану 2-го пальця лівої кисті, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, поверхневу рану на 3-му пальці лівої кисті, що відноситься до легкого тілесного ушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.05.2017 року, де зафіксовано відтворення подій в коридорі загального користування будинку АДРЕСА_3 ;

- додатковим висновком № 714 судово-медичної експертизи, де зазначено /підтверджено/ характер тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі зазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Вони узгоджуються між собою.

В той же час, досліджені в суді докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення. У суду відсутні підстави для сумніву у допустимості цих доказів, які зібрані в порядку, що передбачений КПК України.

Не покладаються в основу обвинувачення судом показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не містять відомостей про обставини, що мають значення до справи, як для обвинувачення, так і для захисту та виправдання обвинуваченого.

Також суд не бере до уваги показання потерпілого та свідка ОСОБА_7 щодо нанесення обвинуваченим потерпілому ударів ножем, чи предметом, схожим на ніж оскільки дана обставина не доказана належними та допустимими доказами у суді, даний предмет не відшуканий та не вилучений, сама сторона обвинувачення не вказує конкретно на ніж.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він вчинив нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, похилий вік та стан здоров`я обвинуваченого, який вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся, одружений, раніше не суджений, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, тому покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК України, враховуючи особу винного, обставини та тяжкість скоєного, похилий вік та стан здоров`я обвинуваченого, який вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся, одружений, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, із звільненням від відбування покарання із випробуванням .

Згідно зі ст. 76 КК України, на ОСОБА_4 слід покласти обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

21.09.2017 року до суду надійшов цивільний позов ОСОБА_6 , в якому останній просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 10750,00 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди.

Вирішуючи цивільний позов, суд враховує, що сума матеріальної шкоди у розмірі 10750,00 грн. підтверджується актом відновлення (рекламації) вхідних дверей по АДРЕСА_4 , фіскальними чеками витрат на лікування. Тому, дана сума підлягає стягненню з обвинуваченого.

Суд вважає неможливим задовольнити вимоги позивача про стягнення 100000.00 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки на думку суду, така сума є завищеною та не відповідає глибині моральних та фізичних страждань потерпілого.

Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості та виваженості завданої моральної шкоди, з огляду на наслідки тілесних ушкоджень, порушення та зміну звичайного укладу життя, вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 30000,00 грн., що буде еквівалентом завданим моральним стражданням, оскільки саме ця сума відповідає всім обставинам справи, а також зазначеним принципам.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 слід залишити необраним.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання 1 року 6 місяців позбавлення волі із визначенням 1 року іспитового строку.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити необраним.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10750,00 грн. матеріальної шкоди, 30000,00 грн. моральної шкоди, всього 40750,00 грн.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .