СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001926 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Боярка Київської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утримані неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289 ч.2, 289 ч.3, 190 ч.3 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

сторони захисту: захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

представника потерпілого: ОСОБА_14 ,

В С Т А Н О В И В:
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 , в період часу січень-березень 2012 року, знаходячись в приміщенні СТО «БМВ Сервіс», розташованого по вул.В.Стуса, 35/37-б в м.Києві, незаконно заволодів автомобілем марки «БМВ-Х5» д.н.з. НОМЕР_1 номер кузову НОМЕР_2 , яким на праві довіреності від 29.04.2011р. розпоряджався ОСОБА_15 .

Так, ОСОБА_5 тривалий час займався ремонтом автомобіля гр. ОСОБА_11 і в них склалися довірливі відносини. Весною 2011 року ОСОБА_11 вирішив придбати собі автомобіль марки «БМВ-Х5» і за допомогою звернувся до ОСОБА_5 . Останній запропоновував ОСОБА_16 за 55 000 доларів США автомобіль марки «БМВ-Х5» д.н.з. НОМЕР_1 номер кузову НОМЕР_2 , який на праві власності належав гр. ОСОБА_17 . Отримавши згоду ОСОБА_11 та кошти у сумі 55 000 доларів США, ОСОБА_5 виступаючи посередником передав їх ОСОБА_17 , при цьому, як покупець автомобіля так і продавець, між собою не спілкувались, оскільки довіряли ОСОБА_5 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_11 є громадянином США і нерезидентом країни, автомобіль був придбаний на підставі довіреності від 29.04.2011. Відповідно вищевказаної довіреності ОСОБА_11 мав право розпоряджатися автомобілем, а саме: право продажу автомобіля за встановленим законом порядком, обміну, страхування, здачі в оренду, передачі в позику, зміни номерних агрегатів і вузлів, переобладнання транспортного засобу, проходження технічного огляду, догляду на митниці.

В січні 2012 на СТО «БМВ-Сервіс», яке розташоване по вул.В.Стуса, 35/37-б в м.Києві, для проведення ремонту автомобіля «БМВ-Х5» д.н.з. НОМЕР_1 номер кузову НОМЕР_2 , приїхав ОСОБА_11 , який залишив вищевказаний автомобіль ОСОБА_5 разом з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

В цей момент у ОСОБА_5 виник умисел на заволодінням автомобілем «БМВ-Х5» д.н.з. НОМЕР_1 номер кузову НОМЕР_2 , яким на праві довіреності від 29.04.2011 розпоряджався ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 , користуючись тим, що ОСОБА_11 та ОСОБА_17 при придбані автомобіля між собою не спілкувались, звернувся до останнього з вимогою перереєструвати автомобіль з метою отримання іншого державного номерного знаку, а потім видати йому довіреність на право розпоряджатись ним.

Оскільки кошти за автомобіль ОСОБА_17 отримав від ОСОБА_5 , то нічого не підозрюючи про дійсні наміри останнього, він 09.02.2012 перереєстрував автомобіль «БМВ-Х5» номер кузову НОМЕР_2 , змінивши державний номерний знак з НОМЕР_1 на НОМЕР_3 . Після цього 20.03.2012 ОСОБА_17 виписав довіреність на ОСОБА_5 , згідно якої останній мав право розпоряджатися вищевказаним автомобілем з новим держаним номерним знаком НОМЕР_3 , а саме: продавати автомобіль за встановленим законом порядком, обмінювати, страхувати, здавати в оренду, передавати в позику, змінювати номерні агрегати і вузли, переобладнувати транспортний засіб, тощо.

Таким чином ОСОБА_5 , 20.03.2012р. остаточно заволодів автомобілем «БМВ-Х5» номер кузову НОМЕР_2 вартістю 55 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 439 175 гривень, яким на праві довіреності від 29.04.2011 розпоряджався ОСОБА_15 .

Незаконно заволодівши автомобілем «БМВ-Х5» номер кузову НОМЕР_2 , ОСОБА_5 розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_18 великої матеріальної шкоди на загальну суму 439 175 гривень, що більш ніж двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Крім цього, ОСОБА_5 , 09.01.2013, знаходячись в приміщенні СТО «БМВ-Сервіс», розташованого по вул.Стуса, 35/37-Б в м.Києві, повторно незаконно заволодів автомобілем марки «БМВ-318» д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_13 .

Так, ОСОБА_5 , 09.01.2013, працюючи на СТО «БМВ-Сервіс», розташованому по вул.Стуса, 35/37-б в м.Києві, вирішив повторно, незаконно заволодіти транспортним засобом, ремонт якого проводився на вказаному СТО. Цього ж дня, приблизно о 14 годині з метою проведення ремонту на вищевказане СТО був евакуатором доставлений автомобіль марки «БМВ-318» д.н.з. НОМЕР_4 , який належав ОСОБА_13 .

В цей момент ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне, незаконне заволодіння транспортним засобом, представився директором СТО «БМВ-Сервіс» і ввівши гр. ОСОБА_13 в оману, нібито з метою отримання доступ до салону, для проведення робіт, отримав комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «БМВ- 318» д.н.з. НОМЕР_4 . При цьому ОСОБА_13 не дозволяла ОСОБА_5 користуватись та розпоряджатись вказаним транспортним засобом.
З метою виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 підійшов до автомобіля «БМВ-318» д.н.з. НОМЕР_4 , за допомогою ключів, які йому надала ОСОБА_13 завів двигун автомобіля і з місця скоєння злочину зник. В подальшому ОСОБА_5 незаконно передав автомобіль «БМВ-318» д.н.з. НОМЕР_4 нічого не підозрюючому ОСОБА_19 , який був затриманий співробітниками міліції 06.02.2013 на вул.Закревського, 61/2 в м.Києві, а вищевказаний автомобіль повернутий потерпілій.
Крім цього, ОСОБА_5 , 01.06.2013 у невстановлений слідством час, знаходячись по вул.Трублаїні, 2-а в м. Києві, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами в сумі 31 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.06.2013 становить 247 783 гривень, які належали ОСОБА_10 у великих розмірах.
Так, ОСОБА_5 , в листопаді 2012 року працював на СТО «БМВ-Сервіс», розташованому по вул. Стуса, 35/37-б в м. Києві, куди у невстановлений слідством час на автомобілі марки «БМВ-523і» д.н.з. НОМЕР_5 приїхав ОСОБА_12 , який з метою продажу вищевказаного автомобіля залишив ОСОБА_5 один комплект ключів та технічний паспорт на вищевказаний автомобіль.
25.05.2013 ОСОБА_5 усвідомлюючи, що автомобіль належить ОСОБА_12 , зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_10 , та зловживаючи довірою останнього запропонував придбати у нього за 50 000 доларів США автомобіль марки «БМВ-523і» д.н.з. НОМЕР_5 . При цьому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_10 , що право установчі документи на вищевказаний автомобіль надасть після сплати завдатку. Оскільки поведінка ОСОБА_5 не викликала сумнівів у ОСОБА_10 щодо купівлі вищевказаного автомобіля, то на дану пропозицію він погодився.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, заволодіння чужими майном, шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 , 01.06.2013, знаходячись по вул. Трублаїні, 2-а в м. Києві, передав нічого не підозрюючому ОСОБА_10 вищевказаний автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а останній в свою чергу з метою придбання вищевказаного автомобіля та не підозрюючи про дійсні наміри ОСОБА_5 передав останньому грошові кошти у виді авансу в сумі 31 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.06.2013 становить 247 783 гривень. Вищевказаний аванс в сумі 31 000 доларів США, ОСОБА_5 власнику автомобіля ОСОБА_12 не передав, а автомобіль залишився на зберіганні в гаражному боксі № НОМЕР_6 гаражного кооперативу «Сокіл-2» по вул.Туполева, 1-А в м.Києві.
Після того, як ОСОБА_5 тривалий час не виходив на зв`язок, за заявою ОСОБА_12 було порушено кримінальне провадження та 08.08.2013 вищевказаний автомобіль «БМВ-523і» д.н.з. НОМЕР_5 у ОСОБА_10 було вилучено працівниками міліції, однак кошти в сумі 31 000 доларів США, отримані ОСОБА_5 у виді авансу за автомобіль, останній потерпілому ОСОБА_10 , не повернув.
В результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_10 було завдано матеріальний збиток на суму 31 000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 01.06.2013 становить 247 783 гривень, що більш ніж в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто є великою матеріальною шкодою.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289 ч.2, 289 ч.3, 190 ч.3 КК України, не визнав та показав, що ОСОБА_11 звертався до СТО БМВ Сервіс по вул. В.Стуса 35-37 в м. Києві, де він на підставі безстрокової нотаріальної довіреності від імені дружини - ОСОБА_20 представляв її інтереси як фізичної особи-підприємця - власниці даного СТО. На автомобіль БМВ Х-5 д.н.з. НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_17 , 20 березня 2012 року йому було надано нотаріальну довіреність, згідно якої він мав право користування, розпорядження та реалізації вказаного транспортного засобу. Товаришуючи з гр. ОСОБА_21 тривалий час, він займався тим, що підшукував для нього авто. В свою чергу, ОСОБА_11 мав намір придбати вказане авто, тому він надав йому БМВ в користування, бо останній не мав можливості розрахуватися за нього одразу. Поточний ремонт автомобіля ОСОБА_11 здійснювався на СТО БМВ Сервіс по вул. В. Стуса 35-37 в м. Києві. Черговий раз, звернувшись на СТО за поточним ремонтом авто, він повідомив ОСОБА_11 , що має реального покупця на вказане авто, тому, якщо він не розрахується за нього, він його реалізує. В квітні 2012 року власник вказаного авто - ОСОБА_17 забажав забрати номерні знаки з вказаного авто, що стало підставою для їх зміни на д.н.з. НОМЕР_3 . Після цього вказаний автомобіль було ним реалізовано. Потім він дізнався про те, що гр. ОСОБА_21 23.03.2013 року було подано заяву про злочин, в якій останній його звинувачував у тому, що він не повернув йому автомобіль. Правовою підставою реалізації вказаного автомобілю була нотаріальна довіреність, надана власником - ОСОБА_17 , тому складу злочину, передбаченого ст.289 КПК України в своїх діях не вбачає, оскільки ОСОБА_11 не був і не є власником вказаного автомобілю. Жодних правових підстав для стягнення з нього на його користь грошових коштів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди не має. Цивільний позов не визнає. Зобов`язання за грошовою розпискою перед ОСОБА_21 їм були виконанні повністю шляхом повернення останньому грошових коштів в повному обсязі, тож ОСОБА_22 після цього віддав йому оригінал розписки, який він одразу ж знищив.
В листопаді 2012 року гр. ОСОБА_12 звернувся на СТО БМВ, щоб здійснити ремонт його авто - БМВ-523І д.н.з. НОМЕР_5 . Також ОСОБА_12 зазначив йому, що бажає продати своє авто, та питав, чи не може він цьому посприяти. Він погодився та майже одразу знайшовся покупець на авто, який дав завдаток за нього у розмірі 6000 доларів США, який був переданий ОСОБА_12 . В грудні місяці покупець відмовився від придбання авто, але завдаток залишився у ОСОБА_12 . Після цього вони з ОСОБА_12 домовилися, що він продовжує пошуки покупця, якщо сам не матиме можливість придбати його автомобіль у власність. ОСОБА_12 погодився на такі умови. В травні 2013 року він запропонував придбати автомобіль БМВ-523І д.н.з. НОМЕР_5 своєму давньому знайомому - громадянину ОСОБА_10 , який є власником автоломбарду, що знаходиться в м. Києві по вул. Трублаїні, 2. ОСОБА_10 погодився придбати вказаний автомобіль за 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США і дав йому завдаток у розмірі 31 000 (тридцяти однієї тисячі) доларів США, про що склали відповідну розписку. Залишок коштів ОСОБА_10 повинен був йому віддати після того, як власник автомобілю надасть на його ім`я нотаріальну довіреність щодо розпорядження ним. До цього моменту автомобіль знаходитиметься на зберіганні в гаражному боксі у знайомого ОСОБА_10 (в гаражному кооперативі «Сокіл-2», що в м. Києві по вул. Туполева, 1-а), оскільки вказаний автомобіль потребує відповідних умов зберігання, якими автомобільний майданчик, на якому працює ОСОБА_10 не наділений. В цей час ОСОБА_12 почав активно цікавитись, чи знайшов він покупця на автомобіль. В телефонній розмові з ОСОБА_12 , він повідомив останньому, де знаходиться його автомобіль. Після цього дізнався, що автомобіль було вилучено за заявою ОСОБА_12 у зв`язку із порушеним кримінальним провадженням щодо нього. Коли ОСОБА_12 передумав реалізовувати свій автомобіль, він був змушений повернути грошові кошти ОСОБА_10 в розмірі, визначеному у грошовій розписці. Після цього останній віддав йому оригінал розписки, який він знищив. Враховуючи, що власник автомобілю ОСОБА_12 звернувся до нього саме із наміром реалізувати свій автомобіль, та ОСОБА_10 він запропонував його придбати саме на цій підставі, то він не вбачає в своїх діях складу злочину, передбаченого ст.190 ч.3 КК України.
В травні 2012 року до нього на СТО звернувся чоловік, що назвав себе ОСОБА_23 - чоловіком ОСОБА_13 за ремонтом автомобілю БМВ-318 д.н.з. НОМЕР_4 . Автомобіль, з огляду на його зовнішній стан, був пошкоджений після ДТП. ОСОБА_23 пояснив, що близько півроку тому (наприкінці 2011 року) він від імені та з дозволу ОСОБА_13 дав у користування даний автомобіль своєму знайомому. Останній потрапив у ДТП, та відшкодовувати ремонт автомобіля відмовляється. Він прийняв вказаний автомобіль на СТО для ремонту. Разом із ключами ОСОБА_24 дав йому також техпаспорт на автомобіль на випадок його переміщення, наприклад, для діагностики або ремонтно-монтажних робіт. Після ретельного огляду та діагностики було визначено суму ремонту, яка склала трохи більше 79 000 (семи десяти дев`яти тисяч) гривень (завірена слідчим копія наряд-заказу на роботи № НЗ 3316 від 16.10.2012 року наявний в матеріалах кримінального провадження). Чоловіком ОСОБА_13 було здійснено часткову сплату грошових коштів за ремонт, яка дорівнює 45 000 гривень. Залишкову вартість ремонту замовник сплачувати відмовився. Він повідомив чоловіка ОСОБА_13 , що до повного розрахунку за ремонт автомобілю він знаходитиметься не на СТО, а в іншому місці, щоб він не міг забрати відремонтований автомобіль. Після цього він домовився із своїм знайомим - ОСОБА_25 про тимчасове розташування автомобілю на автомобільній стоянці по вул.Закревського біля супермаркету «Сільпо» в м. Києві. На випадок форс-мажору в автомобілі він залишив технічний паспорт, а самому ОСОБА_25 віддав комплект ключів. Дозволу переміщуватись на автомобілі, він ОСОБА_25 не надавав, окрім як переставити його на інше парко місце там же біля «Сільпо». Дії по переміщенню автомобіля БМВ-318 д.н.з. НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_13 були з його сторони самозахистом цивільних прав, оскільки за ремонт цього автомобіля з СТО не було здійснено повного розрахунку.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289 ч.2, 289 ч.3, 190 ч.3 КК України підтверджується показаннями потерпілих та свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що знала ОСОБА_5 не перший день і машину обслуговувала у нього до цієї події півтора-два роки. Знала, що на станції працює його дружина та дружини брат. Машина з травня місяця і десь до грудня 2012 року стояла на станції, а потім в грудні вона забрала машину. Поїздивши на машині до Нового року почалися проблеми. Перед Новим роком вони домовились, що одразу після свят ОСОБА_5 забере машину на доопрацювання і там поліровка кузова мала бути, ще щось почало шуміти. Після Нового року 09.01.2013 евакуатор забрав машину з тех. паспортом та ключами, і повіз на станцію. Евакуатор був присланий від директора станції - ОСОБА_5 . Пройшов якийсь час і вона почала дзвонити та виясняти, коли буде готова машина, але їй повідомляли, що машина не готова і вона, то на станції, то на малярці. Потім 06.02.2013 їй зателефонував товариш, і повідомив, що бачить її машину на вул.Закревського біля «Сільпо». Він сказав, що її машина стоїть на парковці, і він подумав, що вона десь там поряд п`є каву. Вона відповіла, що машина на станції на ремонті і почала телефонувати на станцію і казати, щоб ОСОБА_5 зателефонував їй, бо він не брав слухавку. Через деякий час ОСОБА_5 зателефонував і сказав, що машина на малярці. Коли вона приїхала на вул.Закревського, то побачила свою машину за кермом якої був невідомий чоловік, як потім з`ясувалось ОСОБА_25 , причому, з її тех. паспортом. В машину її не допускали до приїзду міліції. Потім приїхала міліція та приїхав ОСОБА_5 . Машину забрали до міліції і відкрили кримінальну справу.

Також ОСОБА_13 показала, що другий раз на станцію машину приганяв евакуатор з другої станції, тому що частково машина робилась спочатку на одній станції на ОСОБА_26 , а потім перегонялась евакуатором на станцію ОСОБА_5 . Вона була присутня перед передачею, але, чесно кажучи, кому ключі передала, (не пам`ятає). Дозволу їздити на своїй машині вона ОСОБА_5 не надавала, машину мали тільки доробити. Автомобіль в кінцевому результаті повернули через міліцію, ОСОБА_25 самовільно не передавав авто. Були дефекти в автомобілі, які перероблювали на іншій станції. Були пошкодження, коли ОСОБА_25 «брав на таран» автомобіль її друга. В січні коли вона віддала автомобіль і його передали ОСОБА_25 , ремонту на машині не було зроблено, і так на ній їздили. Після того, як знайшли машину на парковці, ОСОБА_5 нічого не пояснював, він приїхав самий останній. ОСОБА_5 не перешкоджав у поверненні автомобіля на стоянці. ОСОБА_5 вона знала тривалий час, його рекомендували як доброго майстра. У них виникли дружні відносини. Він представився власником станції, в подробиці не вдавалась та не перевіряла.

Потерпілий ОСОБА_27 у судовому засіданні показав, що постійно ремонтував у ОСОБА_28 машину. Він представлявся господарем станції. Спочатку його станція знаходилась в районі ОСОБА_29 , а потім перейшла в Святошинський район, це при виїзді на Кільцеву дорогу. Вони були в приятельських відносинах і ОСОБА_28 сам забирав машину з-під дому, міг її відремонтувати, а потім привезти її назад. Такі відносини були напевно на протязі двох років. В черговий раз, коли він їхав додому в США то залишав машину, щоб її відремонтували і привели в порядок. Як завжди він віддав машину на станцію і поїхав. Коли приїхав, йому сказали, що в машині щось зламалось і чекають запчастину, потім ще щось. Під час цього ОСОБА_28 давав другу машину, щоб він поїздив. Потім ОСОБА_28 признався, що машина згоріла і казав не хвилюйтесь, обіцяв таку ж саму машину купити. За машину було сплачено 55 тисяч доларів США, і належала вона ОСОБА_30 . Машина йому була передана по генеральній довіреності, так як на той момент він не міг на себе оформити автомобіль, бо не було постійної візи. Після всього цього були тисячі СМС повідомлень в яких ОСОБА_28 обіцяв віддавати по 2 тисячі доларів США щомісяця. На початку наступного року ОСОБА_28 написав розписку про те, що він взяв гроші на покупку автомобіля.

Також ОСОБА_27 уточнив, що 29.04.2011 року придбав за 55 тисяч доларів США на підставі довіреності через ОСОБА_28 автомобіль марки BMW Х-5, 4.8 двигун. державний номерний знак НОМЕР_7 . Коли ОСОБА_28 повідомив, що автомобіль згорів, він не звертався в міліцію, тому що обвинувачений обіцяв все відшкодувати. ОСОБА_28 не показував йому згорівший автомобіль. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_31 у судовому засіданні показав, що в червні 2013 року, ОСОБА_28 йому пригнав автомобіль марки БМВ 520. У ОСОБА_28 була станція СТО, на якій він був директором. У останнього була велика кількість автомобілів, не тільки БМВ і він співпрацював деякий час з ОСОБА_28 , купуючи у нього машини, адже той був як посередник, але в деяких випадках автомобілі були його. ОСОБА_28 також займався запчастинами для автомобілів та ремонтом. ОСОБА_28 залишив згаданий вище автомобіль йому, взяв частину грошей та сказав, що іншу частину він повинен буде йому віддати, коли будуть оформлені документи, тобто машина буде знята з реєстрації, переоформлена. Даний автомобіль він поставив у гараж. Він не з`ясовував, чи належить автомобіль ОСОБА_28 , чи ні. Останній просто назвав суму, забрав частину грошей та сказав віддати іншу коли будуть готові документи. Тех.паспорт був у нього і він бачив, що в тех.паспорті зазначений ОСОБА_32 , але коли забирали машину, то на машину якимось чином зробили дублікат тех.паспорту в МРЕВ. Йому була заподіяна матеріальна шкода у сумі 31 000 доларів США. Шкоду не відшкодовано, але з цивільним позовом не звертався. До даної події вони співпрацювали близько 5-10 разів і все було гаразд. Завдаток він ОСОБА_28 передавав добровільно, адже той залишив йому автомобіль, ключі, тех.паспорт та написав розписку. Віддати іншу частину суми він повинен був, коли ОСОБА_28 зніме автомобіль з реєстрації, напише на нього довіреність або переоформить на нього. Чи було у ОСОБА_28 доручення на даний автомобіль, він не знає. Конкретно обумовленої дати, коли потрібно було віддати другу частину грошей за автомобіль, не було. Орієнтовно вони повинні були вирішити це питання неділі за дві, але це затягнулося. ОСОБА_28 говорив про погашення якихось кредитів, тобто що на автомобілі якісь обтяження і потрібно вирішити це питання. Коли він брав автомобіль, то знав, що він належить не ОСОБА_33 , але не боявся давати завдаток, адже перед цим вони разів десять по такій же схемі співпрацювали і все було гаразд та останній написав розписку. На той момент автомобіль коштував близько 50-60 тисяч доларів США, тобто він віддав ОСОБА_28 половину від вартості машини. В момент вилучення автомобіля його на місці не було. Гараж належав його товаришу, і навіть товариш не знав, що машина була вилучена і гараж стояв близько неділі опечатаний. ОСОБА_28 віддавав йому якісь гроші, але це були і борги які були раніше, але скільки точно згадати не може. Матеріальні претензії має до ОСОБА_28 у сумі 31 000 доларів США.

Свідок ОСОБА_34 у судовому засіданні показав, що бачив, як ОСОБА_28 брав гроші і писав розписку у ОСОБА_35 за автомобіль BMW 5-ї серії. ОСОБА_28 взяв у ОСОБА_35 більше 20 тисяч доларів США, але точної суми не знає. Розмови між ОСОБА_28 і ОСОБА_36 він також не знає, оскільки був в той момент в кабінеті у вагончику. Це відбувалось на автостоянці Трубліїні 1-А чи 2-А. Не може сказати, чи чув розмову про факт продажу автомобіля. Машина належала не ОСОБА_28 . Зі слів ОСОБА_35 він знає, що міліція забрала цю машину із гаража. Йому відомо, що гроші ОСОБА_28 не повернув. Дату, коли це було він не пам`ятає. В його присутності між ОСОБА_36 і ОСОБА_28 ще один раз були фінансові розрахунки.

Свідок ОСОБА_37 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_38 обслуговував свою машину у ОСОБА_28 давним-давно, мабуть років з 10 тому назад, коли ще в нього був BMW 730.Тоді ще станція була на ОСОБА_29 , а потім на вул.Стуса. Десь приблизно в 2011 році ОСОБА_38 вирішив BMW 730 продати і придбати собі BMW Х-5. Десь весною в квітні місяці приблизно, з жінкою ОСОБА_39 ОСОБА_40 вони приїхали, і ОСОБА_38 залишив ОСОБА_28 . BMW 730 і залишив 30 тисяч доларів на придбання іншого автомобіля. Через деякий час ОСОБА_28 передав ОСОБА_41 BMW Х-5. Автомобіль експлуатувався і приблизно взимку, перед Новим роком чи перед ОСОБА_42 , ОСОБА_38 полетів до США і він супроводжував його. Вони залишили BMW Х-5 на вул.Стуса і він одразу відвіз ОСОБА_39 в аеропорт, бо в нього був рейс. ОСОБА_38 повернувся приблизно через дві неділі. Коли приїхали на вул.Стуса, сказали на станції, що автомобіль в ремонті, а потім в підсумку ОСОБА_28 сказав ОСОБА_41 , що автомобіль згорів. У ОСОБА_39 з ОСОБА_28 були приязні, нормальні відносини, тому що обслуговувався в останнього з давніх пір (з 2005 чи 2007 року) і були абсолютно довірливі відносини. На скільки йому відомо, номери на цій машині не мінялись, бо ОСОБА_38 їздив з тех. паспортом і з довіреністю на ім`я ОСОБА_43 . Впевнений, що взимку коли поставили автомобіль на СТО, автомобіль він більше не бачив. Щодо того, що в квітні 2012 року мінялись номери він не знає.

Свідок ОСОБА_44 у судовому засіданні показав, що давав доручення на автомобіль BMW X-5 ОСОБА_28 , десь може в 2008-2009 році. Автомобіль ОСОБА_41 не продавав він його не знає і ні разу не бачив. Гроші за машину йому віддав ОСОБА_28 і з ним за неї домовлявся. Фактично він продав свій автомобіль BMW Х-5 ОСОБА_28 , за яку вартість не пам`ятає. Видавав генеральну довіреність. В подальшому бачив автомобіль ще один раз, коли знімав його з обліку. Після того, як зняв з обліку автомобіль не бачив. Було літо 2009 чи 2012 року, коли передавав автомобіль. Ознайомившись з довіреністю Т.2 а.с.82, показав, що це те доручення, яке видав після продажу автомобіля. Ознайомившись з довіреністю від 29.04.2011 Т.1 а.с.183, показав, що теж його доручення, але ОСОБА_39 не знає, грошей ніяких від нього не отримував. Коли видавав довіреність, не пам`ятає. Домовлявся за машину ОСОБА_28 і гроші віддавав за неї теж він. На ОСОБА_39 не скасовував доручення, яке видав у 2011 році. За автомобіль розрахувався ОСОБА_28 і особисто до останнього претензій не має. Формально, власником автомобіля BMW Х-5 залишився він.

Свідок ОСОБА_45 у судовому засіданні показав, що у нього були довгі дружні відносини з ОСОБА_46 . У неї були проблеми з автомобілем БМВ 3 серії. Вона з ним радилася, адже він колись працював в захисті прав споживачів та скаржилася, що вона не може відремонтувати та забрати автомобіль. Через деякий час він їхав по вул. Закревського в м. Києві і побачив її машину. Він подзвонив ОСОБА_13 та спитав, що вона тут робить, на що вона відповіла, що її машина на СТО, а вона знаходиться вдома. Він допомагав їй ставити даний автомобіль на облік, а тому знає державний номерний знак і тому повідомив ОСОБА_13 , що її машина не на СТО, а стоїть біля магазину «Сільпо». ОСОБА_13 сказала, що скоро приїде, а він заблокував даний автомобіль своїм автомобілем. Через півгодини вийшов чоловік і він його ввічливо попросив затриматися, щоб дочекатися поки приїде власниця машини, але чоловік не дуже хотів чекати. Він весь час комусь дзвонив, лякав прокуратурою, міліцією та сівши до машини, протаранив його автомобіль, бо намагався поїхати. Потім приїхали два молодих чоловіка спортивної статури, які намагалися його з машини викинути та відсунути його автомобіль, але їм це не вдалося. Після цього приїхала міліція і з пояснень даного чоловіка стало відомо, що йому даний автомобіль надав ОСОБА_5 замість його автомобіля БМВ Х5, який знаходиться на СТО. Документи на автомобіль даний чоловік не показував. На місці пригоди перебував аж до того, як всі поїхали в районний відділок міліції, автомобіль також забрали, але куди саме не знає. ОСОБА_5 знає, бо останній приїжджав на місце події.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні показала, що зі своїм чоловіком ОСОБА_5 у 2004 році відкрили СТО, яке вона оформила на себе і надала чоловіку безстрокову довіреність на право управління всіма справами. У 2012 році до них на СТО приїхав клієнт і привіз автомобіль марки «БМВ 318» синього кольору після ДТП, вони обслуговували тільки «БМВ». Почали ремонтувати даний автомобіль. Малярні роботи вони не робили. Коли відремонтували автомобіль, то вийшов «наряд» на суму 79 000 грн., з яких їм заплатили 45 000 грн., а 34 000 грн. відмовлялися заплатити. У 2016 році вона подала до суду на ОСОБА_47 на стягнення даних грошей і їх вимоги задовольнили. Володілець автомобіля БМВ знав та усно надав дозвіл на переміщення автомобіля у разі необхідності. В них на прийомі заказів написано, що вони можуть вивозити автомобіль для проведення певних ремонтних робіт. Навіть вона особисто по усній домовленості відвозила клієнтам машину. Вона вільно могла сісти за кермо будь-якої машини та відвезти автомобіль.

Крім показань потерпілих та свідків вина ОСОБА_5 у скоєні вищевказаних кримінальних правопорушень об`єктивно підтверджується наступним.

По епізоду незаконного заволодіння ОСОБА_5 транспортним засобом «БМВ-318» д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_13
-протоколом огляду місця події від 06.02.2013р., згідно якого поблизу будинку №61/2 по вул.Закревського в м.Києві, був виявлений автомобіль «БМВ-318» д.н.з. НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 , а також ключ від замка запалювання (Т.1 а.п.185-187);

Вищевказані докази дослідженні у судовому засіданні, колегія суддів визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.

Стороною обвинувачення також суду надавалися наступні письмові докази: протокол обшуку від 30.07.2013р., згідно якого на СТО «BMW Сервіс» за адресою м.Київ, вул.В.Стуса, 35/37-Б були вилучені три системні блоки від комп`ютера та документація підприємства (Т.1 а.п.215-221), висновок експерта №301/ікт від 28.10.2013р., згідно якого на накопичувачах на жорстких магнітних дисках наданих на дослідження трьох системних блоків персональних комп`ютерів виявлено в загальній кількості 9 файлів, що можуть містити інформацію щодо транспортних засобів, номери їх агрегатів та державних номерних знаках, а також інформацію щодо їх власників (Т.2 а.п.12-15).

Вищевказані докази колегія суддів не враховує, оскільки вони ніяким чином не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а тому вони є неналежними.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 по даному епізоду, що він повідомив чоловіка ОСОБА_13 , що автомобіль до повного розрахунку буде знаходитись не на СТО, а в іншому місці і він домовився із своїм знайомим ОСОБА_25 про тимчасове розташування автомобіля на автомобільній стоянці біля супермаркету «Сільпо» по вул.Закревського в м.Києві, а також показання свідка ОСОБА_20 , що володілець автомобіля БМВ знав та усно надав дозвіл на переміщення автомобіля у разі необхідності, то колегія суддів до цих показань ставиться критично і вважає, що обвинувачений намагається ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене.

Вищевказані показання обвинуваченого та свідка повністю спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_48 .

Так, потерпіла ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що була присутня перед передачею автомобіля на СТО. Дозволу їздити на своїй машині вона ОСОБА_5 не надавала, машину мали тільки доробити. Свідок ОСОБА_45 показав, що коли він заблокував автомобіль ОСОБА_13 своїм автомобілем, то вийшов чоловік якого він ввічливо попросив затриматися, щоб дочекатися поки приїде власниця машини, але чоловік не дуже хотів чекати. Він весь час комусь дзвонив, лякав прокуратурою, міліцією та сівши до машини, протаранив його автомобіль, бо намагався поїхати. Потім приїхали два молодих чоловіка спортивної статури, які намагалися його з машини викинути та відсунути його автомобіль, але їм це не вдалося. Після цього приїхала міліція і з пояснень даного чоловіка стало відомо, що йому даний автомобіль надав ОСОБА_5 замість його автомобіля БМВ Х5, який знаходиться на СТО.

Дані показання потерпілої та свідка не викликають у суду сумніву в їx достовірності у встановлених судом діянь обвинуваченого, оскільки вони послідовні, не протирічні i підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказами.
Стороною захисту було надано, як доказ невинуватості ОСОБА_5 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, рішення Деснянського районного суду м.Києва від 05.04.2016, згідно якого позовну заяву ОСОБА_20 до ОСОБА_49 задоволено і стягнуто з останнього заборгованість за договором побутового підряду в розмірі 33 885 гривень, та копії виконавчих листів (Т.3 а.п.116-120), однак вищевказане рішення суду тільки підтверджує, що ОСОБА_5 дійсно проводив ремонт автомобіля БМВ-318 д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_13 . Щодо заборгованості в розмірі 33 885 гривень за договором підряду, то це цивільно-правові відносини, які на кваліфікацію дій ОСОБА_5 , щодо незаконного заволодіння автомобіля не впливають.

По епізоду заволодіння ОСОБА_5 шляхом зловживання довірою 31 000 доларів США, які належали ОСОБА_10
- ксерокопією розписки від 01.06.2013р., згідно якої ОСОБА_5 взяв у ОСОБА_10 31 000 доларів США під залог автомобіля БМВ 523і 2010 року випуску д.н.з. НОМЕР_5 (Т.1 а.п.203);
-ксерокопіями боргових розписок наданими як ОСОБА_5 , так і його дружиною ОСОБА_20 під залог автомобілів, що підтверджують показання потерпілого ОСОБА_10 щодо їх співпраці по продажу автомобілів за такою схемою (Т.1 а.п.204-209);

-протоколом обшуку від 08.08.2013р., згідно якого в приміщенні гаражного боксу № НОМЕР_6 гаражного кооперативу «Сокіл-2» по вул.Туполева, 1-А в м.Києві був виявлений та вилучений автомобіль БМВ 523і д.н.з. НОМЕР_5 (Т.1 а.п.225-231);
-висновком експерта №8/1-(ВРЕР-13)-9 від 15.08.2013, згідно якого знаки ідентифікаційного номера кузова автомобіля БМВ 523і д.н.з. НОМЕР_5 , не змінювались та є первинними (Т.1 а.п.233-237);
Вищевказані докази дослідженні у судовому засіданні, колегія суддів визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.

Стороною обвинувачення також суду надавалися наступні письмові докази: висновок експерта №579 від 26.08.2013р. (Т.1 а.п.241-244) та висновок експерта №578 від 26.08.2013р. (Т.2 а.п.5-10), які суд не враховує, оскільки вони ніяким чином не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а тому вони є неналежними.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 по даному епізоду, що він повернув гроші кошти у сумі 31 000 доларів США ОСОБА_10 і в його діях відсутній склад злочину, передбачений ст.190 ч.3 КК України, то колегія суддів до цих показань ставиться критично і вважає, що обвинувачений намагається ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене.

Вищевказані показання обвинуваченого повністю спростовуються, показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_50 .

Так, ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що коли він брав автомобіль, то знав, що він належить не ОСОБА_28 , але не боявся давати завдаток у розмірі 31 000 доларів США, адже перед цим вони разів десять по такій же схемі співпрацювали і все було гаразд та останній написав розписку. Після того, як автомобіль вилучили працівники міліції, гроші ОСОБА_28 йому не повернув. Свідок ОСОБА_34 підтвердив, що бачив, як ОСОБА_10 передавав гроші ОСОБА_28 . Крім цього, в своїх показаннях ОСОБА_5 підтвердив отримання від ОСОБА_10 завдатку за автомобіль БМВ 523і д.н.з. НОМЕР_5 у розмірі 31 000 доларів США, однак колегією суддів встановлено, що вказаний завдаток він власнику автомобіля ОСОБА_12 не передав.
По епізоду незаконного заволодіння ОСОБА_5 транспортним засобом «БМВ-Х5» д.н.з. НОМЕР_1 .
-копією довіреності від 29.04.2011р., згідно якої ОСОБА_17 уповноважує ОСОБА_11 розпоряджатися автомобілем марки BMW Х5, шасі (кузов, рами) № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 (Т.1 а.п.183);
-копією довіреності від 20.03.2012р., згідно якої ОСОБА_17 уповноважує ОСОБА_5 розпоряджатися автомобілем марки BMW Х5, шасі (кузов, рами) № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 (Т.2 а.п.82);
-копіями договорів нарядів-заказів, згідно яких автомобіль BMW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 в 2011р. обслуговувався на СТО BMW Service за адресою м. Київ, вул.В.Стуса, 35-37 (Т.1 а.п.190-192);
-копією боргової розписки ОСОБА_5 від 15.02.2012р., що він взяв у ОСОБА_11 60 000 доларів США на купівлю автомобіля БМВ Х5 (Т.1 а.п.193);
-копією боргової розписки Полончука від 23.05.2012р., згідно якої ОСОБА_5 взяв в борг у ОСОБА_51 21 500 доларів США в залог залишив автомобіль BMW Х5, шасі (кузов, рами) № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_9 . Згідно копії свідоцтва про реєстрацію встановлено, що автомобіль був перереєстрований 09.02.2012р. (Т.1 а.п.206);
-інформацією, згідно даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ міста Києва станом на 04.11.2014, згідно якої встановлено, що автомобіль BMW Х5, шасі (кузов, рами) № НОМЕР_2 , був перереєстрований 09.02.2012 та отримав державний реєстраційний номер НОМЕР_9 (Т.2 а.п.32).
Вищевказані докази дослідженні у судовому засіданні, колегія суддів визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_5 , що він не заволодівав автомобілем BMW Х5, шасі (кузов, рами) № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на підставі довіреності розпоряджався ОСОБА_27 , оскільки останній не був власником автомобіля, а також, що їм зобов`язання за грошовою розпискою перед останнім були виконанні, шляхом повернення грошових коштів в повному обсязі, то суд до цих показань ставиться критично і вважає, що обвинувачений намагається ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене.

Вищевказані показання обвинуваченого повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_11 , свідків по справі ОСОБА_52 та ОСОБА_53 , які не викликають у суду сумніву в їx достовірності у встановлених судом діянь обвинуваченого, оскільки вони послідовні, не протирічні i підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказами.
Зокрема потерпілий ОСОБА_27 (показання якого підтвердив свідок ОСОБА_37 ) показав, що передав ОСОБА_5 за автомобіль BMW Х5, кошти у сумі 55 000 доларів США, які йому останній не повернув. Свідок ОСОБА_44 , підтвердив про отримання від ОСОБА_5 грошей за автомобіль BMW Х5, шасі (кузов, рами) № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , однак точної суми не пам`ятає. Безпосередньо потерпілого ОСОБА_11 , він не бачив і спілкувався тільки з ОСОБА_5 .
Також під час судового розгляду було встановлено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_11 є громадянином США і нерезидентом країни, автомобіль був придбаний на підставі довіреності від 29.04.2011р. Відповідно вищевказаної довіреності ОСОБА_11 мав право не тільки керувати вищевказаним автомобілем, а і розпоряджатися ним, а саме: право продажу автомобіля за встановленим законом порядком, обміну, страхування, здачі в оренду, передачі в позику, зміни номерних агрегатів і вузлів, переобладнання транспортного засобу, проходження технічного огляду, догляду на митниці.

Таким чином, оцінюючи в сукупності здобуті в судовому засіданні докази, колегія суддів знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 , в межах висунутого обвинувачення, відповідно до ст.337 КПК України, доказаною повністю.

Юридичну кваліфікацію скоєних ОСОБА_5 кримінальних правопорушень проводить за ст.190 ч.3, 289 ч.2, 289 ч.3 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене у великих розмірах, незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно та незаконне заволодіння транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди.

При цьому колегія суддів виключає з обвинувачення ОСОБА_5 за ст.289 ч.2 КК України, по епізоду незаконного заволодіння автомобілем «БМВ-318» д.н.з. НОМЕР_4 у потерпілої ОСОБА_13 , посилання на таку кваліфікуючу ознаку, як завдання значної матеріальної шкоди, оскільки автомобіль був повернутий потерпілій і вказана в обвинуваченні сума збитків у розмірі 208 000 гривень потерпілій завдана не була.

Сторона обвинувачення вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_5 , що він в листопаді 2012 року, у невстановлений слідством час, знаходячись в приміщенні СТО «БМВ-Сервіс» по вул. В.Стуса, 35/37-б в м. Києві, повторно, незаконно заволодів автомобілем марки «БМВ-523і» д.н.з. НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_12 , завдавши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 388 000 гривень, що в двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Дослідивши докази, представлені стороною обвинувачення, вислухавши показання обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_12 , колегія суддів приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у кримінальному провадженні за цим епізодом не знайшло свого підтвердження.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 показав, що в листопаді 2012 року ОСОБА_12 звернувся на СТО БМВ, щоб здійснити ремонт його автомобіля - БМВ-523і д.н.з. НОМЕР_5 . Також ОСОБА_12 зазначив йому, що бажає продати своє авто, та питав, чи не може він цьому посприяти. Він погодився та майже одразу знайшовся покупець на авто, який дав завдаток за нього у розмірі 6000 доларів США, який був переданий ОСОБА_12 . В грудні місяці покупець відмовився від придбання авто, але завдаток залишився у ОСОБА_12 . Після цього вони з ОСОБА_12 домовилися, що він продовжує пошуки покупця, якщо сам не матиме можливість придбати його автомобіль у власність. ОСОБА_12 погодився на такі умови. В травні 2013 року він запропонував придбати автомобіль БМВ-523і д.н.з. НОМЕР_5 громадянину ОСОБА_10 , який є власником автоломбарду, що знаходиться в м. Києві по вул. Трублаїні, 2. ОСОБА_10 погодився придбати вказаний автомобіль за 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США і дав йому завдаток у розмірі 31 000 (тридцяти однієї тисячі) доларів США, про що склали відповідну розписку. Залишок коштів ОСОБА_10 повинен був йому віддати після того, як власник автомобілю надасть на його ім`я нотаріальну довіреність щодо розпорядження ним. До цього моменту автомобіль знаходитиметься на зберіганні в гаражному боксі у знайомого ОСОБА_10 (в гаражному кооперативі «Сокіл-2», що в м. Києві по вул. Туполева, 1-а), оскільки вказаний автомобіль потребує відповідних умов зберігання, якими автомобільний майданчик, на якому працює ОСОБА_10 не наділений. В цей час ОСОБА_12 почав активно цікавитись, чи знайшов він покупця на автомобіль. В телефонній розмові з ОСОБА_12 , він повідомив останньому, де знаходиться його автомобіль. Після цього він дізнався, що автомобіль було вилучено за заявою ОСОБА_12 у зв`язку із порушеним кримінальним провадженням щодо нього. Враховуючи, що власник автомобілю ОСОБА_12 звернувся до нього саме із наміром реалізувати свій автомобіль, то він не вбачає в своїх діях складу злочину, передбаченого ст.289 ч.3 КК України.
Потерпілий ОСОБА_12 у судовому засіданні показав, що при обслуговуванні автомобіля познайомився з ОСОБА_5 . Дуже швидко йому набрид автомобіль і через пів року він захотів його змінити, тому що марки BMW це був його перший автомобіль і він йому в принципі не сподобався. Він звернувся до ОСОБА_5 за допомого, для того, щоб той допоміг продати йому автомобіль. ОСОБА_5 почав продавати машину, а потім сказав, що автомобіль дуже хороший і сам його придбає. В подальшому він дав задаток за автомобіль і сказав, що на протязі місяця-двох автомобіль купить, поверне залишок грошей. Він залишив автомобіль ОСОБА_5 на користування, тех. паспорт, ключі. Написав заяву в міліцію після того як неодноразово приїжджав на станцію і ОСОБА_5 там не було і зв`язку з ним не було. Почав хвилюватись, на той момент він замовив собі другий автомобіль і потрібні були гроші. Оскільки автомобіль був його, він вирішив його забрати і продати, а задаток повернути, що він в принципі і зробив. Він знав, де знаходиться автомобіль. ОСОБА_5 йому сказав, оскільки він порядна людина, що не хоче щоб з автомобілем щось трапилось то поставить його в гараж і їздити на ньому не буде. Говорив, що поки не розрахується, автомобіль буде знаходитись в закритому стані. Коли він забрав автомобіль то потім з`явився на зв`язку ОСОБА_5 і він з ним всі взаєморозрахунки закрив. Автомобіль залишився в його користуванні. Претензій у нього до ОСОБА_5 нема, збитків теж нема.

Також ОСОБА_12 показав, що був змушений звернутись в міліцію, оскільки не знав чи живий ОСОБА_5 , а іншого законного варіанту, щоб забрати автомобіль просто не було. Він добровільно дав автомобіль ОСОБА_5 , щоб він продав його.

Аналізуючи вищевказані показання потерпілого ОСОБА_12 , колегія суддів приходить до висновку, що вони узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 і не підтверджують обвинувачення пред`явлене у кримінальному провадженні.

Стороною обвинувачення, як доказ вини ОСОБА_5 по вищевказаному епізоду надано протокол обшуку від 08.08.2013р., згідно якого в приміщенні гаражного боксу № НОМЕР_6 гаражного кооперативу «Сокіл-2» по вул.Туполева, 1-А в м.Києві був виявлений та вилучений автомобіль БМВ 523і д.н.з. НОМЕР_5 (Т.1 а.п.225-231); висновок експерта №8/1-(ВРЕР-13)-9 від 15.08.2013, згідно якого знаки ідентифікаційного номера кузова автомобіля БМВ 523і д.н.з. НОМЕР_5 , не змінювались та є первинними (Т.1 а.п.233-237).

Вищевказані письмові докази узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_12 і не підтверджують обвинувачення пред`явлене у кримінальному провадженні.

Інших доказів вини ОСОБА_5 , по вищевказаному епізоду, стороною обвинувачення надано не було.
Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатись на один і той самий орган чи службову особу.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення, за вищевказаним епізодом, є припущенням і не підтверджуються наданими стороною обвинувачення доказами.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях й ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи в учиненні кримінального правопорушення. Підставою для обвинувального вироку суду є така сукупність достовірних доказів, що отримані з додержанням законодавства, розглянуті в судовому засіданні та є достатніми для безспірного висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, наявні ознаки складу кримінального правопорушення, вчинив це діяння обвинувачений і його вина у вчиненні цього кримінального правопорушення доведена судом. Забезпечення доведеності вини є одним з основних конституційних принципів основ судочинства (п.3 ч.3 ст.129 Конституції України, п.10 ч.1 ст.7, ст.17 КПК України).

Пункт 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

Таким чином аналізуючи та оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені у судовому засіданні, колегія суддів знаходить, що стороною обвинувачення не здобуто достатньо доказів, які могли б довести участь обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.3 КК України за вищевказаним епізодом, а тому він підлягає виключенню з пред`явленого обвинувачення.

Також під час судового розгляду не було встановлено порушень ч.2 ст.341 КПК України, оскільки сторонами кримінального провадження не було надано до суду письмових доказів складання саме прокурором ОСОБА_7 процесуальних документів щодо зміни обвинувачення та відмову прокурора у погодженні обвинувального акту із зміненим обвинуваченням.

При призначенні ОСОБА_5 покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до особливо тяжких та тяжких злочинів, обставини їх вчинення, дані про особу, який раніше не судимий, одружений, має на утримані неповнолітню дитину, не працює, має постійне місце реєстрації та проживання, має вищу освіту.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, на думку суду, виправлення ОСОБА_5 , враховуючи обставини вчинення злочину та дані про його особу, не можливе без ізоляції від суспільства, а тому колегія суддів вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавленням волі в межах, передбачених санкціями ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 289 та ч. 3 ст. 289 КК України, а при призначення покарання за сукупністю злочинів обрати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Процесуальні витрати: за проведення комп`ютерно-технічної експертизи по справі у розмірі 2 647 гривень 80 копійок, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , інші процесуальні витрати по справі покласти на рахунок держави, оскільки вони стосуються епізоду, незаконного заволодіння автомобілем марки «БМВ-523і» д.н.з. НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_12 , який колегією суддів визнано недоведеним та виключено зпред`явленого обвинувачення.

Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити частково, а саме на суму 439 175 гривень, що згідно курсу НБУ на 20.03.2012 становить 55 000 доларів США.

Речові докази по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 373-376 КПК України, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.3, 289 ч.2, 289 ч.3 КК України та призначити йому покарання:

-за ст.190 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

-за ст.289 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності;

-за ст.289 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності;

На підставі ст.70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_5 призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.
ОСОБА_5 , по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення за ст.289 ч.3 КК України, епізод, незаконного заволодіння автомобілем марки «БМВ-523і» д.н.з. НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_12 , визнати недоведеним та виключити зпред`явленого обвинувачення.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_54 , у відшкодування матеріальної шкоди, грошові кошти на суму 439 175 гривень.

Процесуальні витрати: за проведення комп`ютерно-технічної експертизи по справі у розмірі 2 647 гривень 80 копійок, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , інші процесуальні витрати по справі покласти на рахунок держави.

Речові докази по справі: автомобіль марки «БМВ-318» д.н.з. НОМЕР_4 , повернути законному володільцю ОСОБА_13 ; автомобіль «БМВ-523і» д.н.з. НОМЕР_5 , повернути законному володільцю ОСОБА_12 ; вилучені три системні блоки від комп`ютера та документація підприємства згідно протоколу обшуку Т.1 а.п.215-221, повернути законному володільцю ОСОБА_20 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3