Провадження №1-кп/523/237/17
УХВАЛА
про визнання недопустимими доказів обвинувачення

03 жовтня 2017 року

Колегія суддів Суворовського районного суду міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в присутності підсудного ОСОБА_7 ,

в ході розгляду у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004599 від 07.04.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України, а також цивільних позовів потерпілого до підсудного ОСОБА_7 «Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті кримінального правопорушення» та цивільного позову в інтересах КУ «ООКЛ», -

В С Т А Н О В И Л А:
На розгляді Колегії суддів Суворовського районного суду м.Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України, а також цивільних позовів потерпілого та прокурора.
Під час судового розгляду, прокурором в якості письмових доказів оголошено дві заяви підсудного ОСОБА_7 (том 2 арк.спр.268, 269), в яких підсудний заявляє про обставини вчинення ним інкримінованого злочину та про відсутність претензій до співробітників поліції Суворовського ВП.
Втім, захисником ОСОБА_6 заявлено усне клопотання про виключення даних доказів з переліку доказів обвинувачення у зв`язку з їхнім отриманням в порушення права підсудного ОСОБА_7 на захист, яке було підтримано останнім.
З`ясувавши заперечення прокурора ОСОБА_5 , Колегія суддів дійшла наступного.

Як вбачається з оголошених прокурором та досліджених Колегією суддів матеріалів досудового розслідування 04.05.2016 року підсудний ОСОБА_7 був затриманий за ухвалою слідчого судді та фактично, з огляду на інкримінований йому злочин та вимоги ст.52 КПК України, мав обов`язкове за законом право на захист.

Проте, як слідує із зазначених заяв, участь захисника при оформленні заяв від підсудного ОСОБА_7 органом досудового розслідування на той час забезпечена не була.

Відповідно до ч.2 ст.89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.

Згідно ж ч.ч.2, 4 ст.87 цього Кодексу, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як порушення права особи на захист, а докази повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду.

В силу ч.2 ст.86 вказаного Кодексу, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

На підставі викладеного, Колегія суддів доходить висновку, що вказані письмові докази обвинувачення отримані всупереч порядку, встановленому кримінального процесуального Кодексу України, а відтак клопотання захисника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.86-87, 89, 369-372 КПК України, Колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання захисника ОСОБА_6 про виключення з переліку доказів обвинувачення заяв підсудного ОСОБА_7 , які містяться в матеріалах досудового розслідування в тому 2 на аркушах справи 268, 269, задовольнити частково.

Визнати письмові заяви підсудного ОСОБА_7 про обставини вчинення ним інкримінованого злочину та про відсутність претензій до співробітників поліції Суворовського ВП, - недопустимими доказами обвинувачення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення щодо неї можуть бути викладені в апеляційній скарзі на остаточне судове рішення в даному кримінальному провадженні.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3