Справа № 183/4322/17
№ 1-кп/183/362/18
В И Р О К
іменем України
02 квітня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000259 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ташкент, Узбекистан, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, РНОКПП НОМЕР_1 , військовослужбовця за контрактом, старшого стрілиця парашутно - десантного взводу 9 парашутно десантної роти 3 парашутно - десантного батальну військової частини НОМЕР_2 , який зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
21 грудня 2016 року наказом № 285 командира (по стройовій частині) військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , старшого солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду старшого стрілиця парашутно - десантного взводу 9 парашутно - десантної роти 3 парашутно - десантного батальну військової частини НОМЕР_2 .
Старший солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9,11,12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ЗУ «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
Наказом №124 командира військової частини НОМЕР_2 від 20 червня 2017 року, старшому солдату ОСОБА_3 було надано щорічну основну відпустку терміном на 31 добу, з якої він мав прибути 21 липня 2017 року.
Однак, 21 липня 2017 року старший солдат ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , не з`явився вчасно на службу, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_2 , та про своє місцезнаходження органи військового чи цивільного управління не повідомляв до 29 серпня 2017 року коли старший солдат ОСОБА_3 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.
Таким чином, 21 липня 2017 року старший солдат ОСОБА_3 не з`явився вчасно, на службу без поважних причин, та незаконно перебував поза межами військової частини польова пошта НОМЕР_2 до 29 серпня 2017 року, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину, підтвердив та показав, що дійсно не з`явився вчасно після відпустки, у зв`язку із тим, що у нього старенька мати, якій він залишився допомагати. Доповнив, що він має бажання продовжувати службу у лавах Збройних Сил України і у скоєному щиро кається.

В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких.

Разом з тим, обвинувачений вину визнав повністю, є особою, що раніше не судима, за місцем служби та реєстрації характеризується позитивно (а.п.46,49), на обліках у лікарів не перебуває (а.п.48,50), має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п.44,45), нагороджений нагрудним знаком 3-го парашутно-десантного батальйону НОМЕР_3 окремої повітряно - десантної бригади (а.п.42), приймав участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій (а.п.39,40).

Щире каяття ОСОБА_3 та з`явлення із зізнанням, визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді мінімального позбавлення волі, передбаченого санкцією статті за відповідний злочин.

Однак, 07 вересня 2017 року набрав чинності ЗУ "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року №1810-VIIІ і відповідно до ч.2 зазначеного закону ОСОБА_3 є суб`єктом застосування амністії, як такий, що захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення та отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням на його ім`я (а.п.40).
Відповідно до ч.2 ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Враховуючи, що обмежень, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 ЗУ "Про амністію у 2016 році", щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, судом не встановлено, обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього амністії, суд вважає, можливим призначивши ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, звільнити від його відбування, застосувавши до нього ЗУ "Про амністію у 2016 році".
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ЗУ "Про амністію у 2016 році", суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.
Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1