АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1375/17 Справа № 205/1114/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення щодо засудженого

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, засудженого: 21 травня 2015 року вироком Синельниківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 72, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі зі штрафом на користь держави у сумі 1 190 грн.

встановила:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 08 червня 2017 року відмолено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від покарання.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що ОСОБА_9 відбуває покарання за злочин середньої тяжкості, що під час тримання у Дніпропетровському СІ характеризується посередньо, заохочення не застосовувались. Дисциплінарних стягнень не мав. Під час відбуття покарання у колонії № 89 до виконання обов*язків відноситься сумлінно. Застосовано два заохочення, а також стягнення у виді «ДІЗО» - 7 днів. За короткий термін відбуття покарання даних щодо останнього для того, щоб вважати, що той став на шлях виправлення не достатньо, тому суд прийшов до висновку про передчасність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 з місць позбавлення волі.

Засуджений не погодився з рішенням суду. На нього подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати. Задовольнити його клопотання і звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд дійшов до неправильного висновку про те, що він не став на шлях виправлення, при цьому належним чином не обґрунтував своє рішення.

Стверджує, що суд не взяв до уваги його позитивну характеристику. Не зазначив в ухвалі, що дисциплінарні стягненняя погашені в установленому порядку.

Вважає, що своєю зразковою поведінкою та сумлінною працею довів успішність процесу його виправлення і можливість ефективного його продовження за умови застосування до умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а ухвалу скасувати, прокурора про законність судового рішення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виправлення засудженого, відповідно до ст. 6 КВК України, - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Із наданих матеріалів провадження вабачається, що ОСОБА_9 21 травня 2015 року засуджений Синельниківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу на користь держави у сумі - 1 190 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 17 березня 2016 року засудженому ОСОБА_9 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України було зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 04 серпня 2014 року по 08 жовтня 2015 року.

Згідно ст. 12 КК України, злочин, за який засуджено ОСОБА_9 відноситься до категорії тяжких.
Відповідно до характеристики, засуджений ОСОБА_9 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13 серпня 2014 року. Під час тримання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо. Порушень режиму утримання не допускав. Дисциплінарних стягнень не мав. Заходи заохочення не застосовувалися.

З 26 жовтня 2015 року відбуває покарання у Дніпропетровській виправній колонії № 89. Працевлаштований на швацькій дільниці установи. До виконання своїх обов`язків відноситься сумлінно. Поставлені йому завдання виконує, за що має два заохочення.

На заходи виховного характеру реагує не своєчасно, допускає порушення вимог ПВР УВП, в наслідок чого, має три дисциплінарні стягнення, які погашені в установленому законом порядку.

Серед засуджених не конфліктний, підтримує з ними рівні взаємовідносини. У відношенні до працівників установи намагається проявляти тактовність та дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин, в індивідуальних бесідах відвертий.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Підтримує зв`язку з рідними шляхом листування та побачень, отримує передачі.

Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу за темою «Правова освіта». Заняття відвідує постійно, робить належні висновки для себе. Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня самостійно. Бере участь у роботі самодіяльних організацій.

29 червня 2016 року засудженому ОСОБА_9 було відмовлено в застосуванні до нього підстав, передбачених ст. 101 КВК України про можливість застосування зміни умов тримання, за порушення відбування покарання, та в застосуванніа вимог ст. 82 КК України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, за порушення режиму відбування покарання.

28 жовтня 2016 року засудженому ОСОБА_9 було відмовлено в застосуванні до нього ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, за порушення режиму відбування покарання.

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого, ОСОБА_9 мав два заохочення 30 грудня 2017 року та 10 квітня 2017 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці; та три стягнення 10 травня 2016 року за словесну сварку з іншими засудженими, 12 травня 2016 року вилучено зарядний пристрій до телефону, 04 липня 2016 року не вийшов на вечірню перевірку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він довів своє виправлення своєю добросовісною поведінкою та відношенням до праці є необґрунтованими.

Також не є слушними доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги його характеристику з місць позбавлення волі, а також те, що стягнення, застосовані до нього, були погашені в установленому законом порядку, оскільки як вбачається з ухвали, судом було в сукупності досліджено всі докази по справі та прийнято обґрунтоване та законне рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4