АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1158/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

екстрадиційно арештованого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою залишено без задоволення скаргу захисника ОСОБА_8 на постанову про видачу особи (екстрадицію) від 11січня 2018 року, винесену заступником Генерального прокурора України ОСОБА_10 за матеріалами екстрадиційної перевірки за запитом Генеральної прокуратури Республіки Білорусь про видачу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 431 КК Республіки Білорусь.
Рішення суду мотивовано тим, що в ході екстрадиційної перевірки не встановлено підстав для відмови у видачі ОСОБА_9 із України до Республіки Білорусь, а подане захисником в інтересах ОСОБА_9 до Державної міграційної служби у Чернігівській області звернення про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту ніяким чином не впливаєна законність оскаржуваної постанови прокурора.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначає, що слідчий суддя відмовивши в задоволенні скарги не врахував тої обставини, що екстрадиційна перевірка проведена неповно, залишив без уваги ту обставину, що до Державної міграційної служби у Чернігівській області було подано звернення про визнання ОСОБА_9 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Постанова Генеральної прокуратури України про видачу (екстрадицію) ОСОБА_9 є передчасною, оскільки остаточно не встановлено чи потребує він статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що 25 січня 2018 року захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 звернулися до Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 591 КПК України зі скаргою на постанову про видачу особи (екстрадицію) від 11.01.2018 року, винесену заступником Генерального прокурора України ОСОБА_10 за матеріалами екстрадиційної перевірки за запитом Генеральної прокуратури Республіки Білорусь про видачу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 431 КК Республіки Білорусь, так як вважав постанову незаконною, оскільки на час її постановлення Державною міграційною службою України у Чернігівській області не було завершено процедуру визнання ОСОБА_9 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Відмовляючи стороні захисту в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_9 лише 26.01.2018 року звернувся до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем свого тимчасового свого перебування в порядку ч.1 ст. 7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», і 26.01.2018 УДМС України у Вінницькій області йому було видано відповідну довідку. Листування ж захисника з УДМС в Чернігівській області щодо отримання ОСОБА_9 відповідного статусу, що мало місце в грудні 2017 року під час перебування ОСОБА_9 під вартою на переконання слідчого судді не свідчать про те, що відносно даної особи було розпочато процедуру отримання певного статусу, і вказані обставини ніякім чином не впливають на законність оскаржуваної постанови.

З цим рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 589 КПК України, особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Як вбачається з матеріалів судової справи та як було встановлено в судовому засіданні апеляційного суду громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_9 проживає в Україні з 2016 року, має посвідку на постійне місце проживання та зареєстрований в АДРЕСА_1 , працює в ТОВ «Інко Фуд Бердичів». 24 листопада 2017 року при виїзді до Республіки Білорусь ОСОБА_9 був затриманий у ПП «Нові Яриловичі» працівниками ВПС «Добряна» та ухвалою слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області до нього був застосований тимчасовий арешт на 40 діб до отримання запиту про видачу в Республіку Білорусь, оскільки правоохоронними органами вказаної держави відносно нього 21 липня 2017 року порушено кримінальну справу та 25 вересня 2017 року він оголошений в розшук .

27 грудня ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова до ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід - тримання під варто. (екстрадиційний арешт), а ухвалою Колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області від 23 січня 2018 року вказаний запобіжний захід був змінений на домашній арешт за місцем проживання АДРЕСА_2 .

26 грудня 2017 року, в час коли ОСОБА_9 перебував під вартою, в його інтересах від Адвокатського об`єднання «Український правовий альянс», в особі адвоката ОСОБА_8 , до УДМС України у Чернігівській області було надіслано звернення щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту ( отримано міграційною службою 03 січня 2018 року).

11 січня 2018 року адвокатом ОСОБА_8 від УДМС України у Чернігівській області було отримано лист про усунення недоліків, а саме з пропозицією надати копію посвідки на постійне проживання в Україні ОСОБА_9 . Вказана копія посвідки № НОМЕР_1 від 10 жовтня 2017р. на ім`я ОСОБА_9 була надана 15 січня 2018 року.

17 січня 2018 року від Адвокатського об`єднання «Український правовий альянс», в особі адвоката ОСОБА_8 до УДМС України у Чернігівській області було подано заяву про надання довідки про звернення за захистом в Україні.
19 січня 2018 року адвокатом ОСОБА_8 до УДМС України у Чернігівській області було подано адвокатський запит про надання довідки про звернення до УДМС України ОСОБА_9 з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Того ж дня особисто ОСОБА_9 було відправлено до СІЗО до УДМС України у Чернігівській області звернення про особисте відвідування працівником УДМС ОСОБА_9 та надання відповідної довідки. В зв`язку зі зміною запобіжного заходу та звільненням 26січня 2018 року дана довідка була отримана особисто ОСОБА_9 при звернення до УДМС. Вище наведене свідчить про неможливість ОСОБА_9 перебуваючи під вартою особисто звернутись до міграційної служби.
Дані обставини, як вбачається з Висновку за наслідками екстрадиційної перевірки від 02 січня 2018 року, проведеної прокуратурою Чернігівської області, та постанови заступника Генерального прокурора від 11 січня 2018 року не були враховані та були залишені поза увагою слідчого судді.

З моменту подання заяви та видачі довідки про звернення за захистом в Україні на ОСОБА_9 поширюється дія Закону «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а отже відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону його видача забороняється.
Згідно частини 6 статті 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, може прийняти рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в разі, якщо заявник видає себе за іншу особу або якщо заявнику раніше було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Питання про надання доручення Генеральною прокуратурою України про здійснення фактичної передачі ОСОБА_9 вирішуватиметься після розгляду його заяви про визнання його біженцем або особою, яка потребує захисту.

З наданих стороною обвинувачення в судовому засіданні додаткових матеріалів вбачається, що на розгляді в Управлінні Державної міграційної служби у Вінницькій області перебувають матеріали про визнання ОСОБА_9 біженцем або особою яка потребує додаткового захисту. Станом на 06 лютого 2018 року відповідно рішення ще не прийнято. Одночасно Управління ДМС України у Вінницькій області на запитуваний запит повідомило, що про результати прийнятого за заявою ОСОБА_9 та набрання рішення законної сили буде повідомлено додатково.

Відповідно до частини 6 та 7 статті 10 Закону, лише за результатами всебічного вивчення і оцінки всіх документів та матеріалів, що можуть бути доказом наявності умов для визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, приймає рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Іноземець або особа без громадянства визнаються біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, та вважаються такими, які постійно проживають в Україні з моменту прийняття рішення про визнання їх біженцями або які безстроково на законних підставах перебувають на території України.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування постановизаступникаГенерального прокурора України ОСОБА_11 за матеріалами екстрадиційної перевірки за запитом Генеральної прокуратури Республіки Білорусь про видачу ОСОБА_9 для притягнення його до кримінальної відповідальності, у зв`язку з її передчасністю.
Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення скарги захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_9 .
Керуючись ст.ст. 404- 405, 407, 422, 376, 583, 584, 585, 591 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року, якою залишено без задоволення скаргу захисника ОСОБА_8 на постанову заступником Генерального прокурора України ОСОБА_10 від 11.01.2018 року про видачу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 431 КК Республіки Білорусь скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на постанову заступникаГенерального прокурора України ОСОБА_10 від 11.01.2018 року про видачу особи (екстрадицію)задовольнити.
Постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_10 від 11.01.2018 року про видачу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (екстрадицію) до Республіки Білорусь, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 431 КК Республіки Білорусь. скасувати.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4