УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/3152/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України та ст. 539 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2017 року.
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , секретаря судового засідання ОСОБА_7 , -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 5 вересня 2017 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , -
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , що відбуває покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 9 квітня 2010 року за ст. ст. 115 ч. 1, 263 ч. 1 КК України.
В апеляційних скаргах засуджений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 . Посилаються на необґрунтоване незастосування судом ст. 81 КК України, що підлягає застосуванню. Твердять про невідповідність фактичним обставинам справи висновків суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 за період відбуття покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення. Зазначають також, що судом не взято до уваги тих обставин, що засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання у Райківській виправній колонії №73 порушень режиму утримання не допускав, за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до своїх обов`язків має 7 заохочень від адміністрації цієї установи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника в підтримання апеляційних скарг, міркування прокурора в заперечення апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.
За змістом ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі є правом, а не обов`язком суду, та може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув не менше трьох чвертей покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З матеріалів справи видно, що засуджений ОСОБА_8 , який є раніше не судимим згідно ст. 89 КК України, з 27 листопада 2009 року по 20 липня 2016 року відбував покарання у виді позбавлення волі за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2010 року за ст. ст. 115 ч. 1, 263 ч. 1 КК України. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 липня 2016 року невідбуту частину строку покарання, згідно ст. 82 КК України було замінено на більш м`яке покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки 5 місяців 5 днів. З 21 липня 2016 року засуджений ОСОБА_8 продовжує відбувати покарання за вищевказаним вироком у виді обмеження волі у Бердичівському виправному центрі (№ 108). Кінець строку покарання 3 грудня 2019 року.
Засуджений ОСОБА_8 фактично відбув 3/4 строку покарання.
Згідно характеристики ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)», засуджений ОСОБА_8 за час відбуття покарання у виді позбавлення волі по 1 грудня 2010 року характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав та заохочень не мав. З 2 грудня 2010 року по 20 липня 2016 року відбував покарання у Райківській виправній колонії (№73), де характеризувався позитивно, не допускав порушень вимог режиму відбування покарання, мав 7 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. За час відбуття покарання у виді обмеження волі характеризується посередньо, не допускав порушень встановленого порядку відбуття покарання, заохочень не мав, станом на 5 вересня 2017 року не працевлаштований та не залучався до праці за станом здоров`я, оскільки перебуває на лікуванні в обласному протитуберкульозному диспансері.
За таких обставин висновки суду першої інстанції про те, що станом на 5 вересня 2017 року засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, про необхідність відмови у задоволенні клопотання цього засудженого про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від покарання на підставі ст. 81 КК України, - є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.
При розгляді клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09.04.2010 року місцевим судом було додержано вимог ст. 539 КПК України та не допущено неправильного застосування ст. 81 КК України.
Дані довідки ТОВ «Папір-Мал» від 23 жовтня 2017 року про те, що засуджений ОСОБА_8 з 21 вересня 2017 року працює різноробом у цьому товаристві та позитивно характеризується, не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки ці дані одержані після постановлення судового рішення у даній справі та не були відомі суду.
Ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 вересня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: