УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Стивідорна Компанія» - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника ТОВ «Українська Стивідорна Компанія» адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Українська Стивідорна Компанія» на бездіяльність слідчого СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
На обґрунтування скарги заявник зазначив, що 20.07.2017 задоволене клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 320 151 001 100 000 29 за ч. 2 ст. 205, ч. 1, 3 ст. 212, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 5 ст. 191 КК України про надання дозволу на проведення обшуку у нежитлових приміщеннях та інших спорудах, які розташовані на території «Чорноморського суднобудівного заводу» за адресою: м. Миколаїв, вул. Індустріальна, 1 де розташовані будинки та споруди 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/4, 1/5, 1/6, 1/6, 1/8, 1/9, 1/10, 1/13, 1/14, 1/15, 1/17, 1/18, 1/19, 1/20, 1/22, 1/25, 1/28, 1/1В (відповідно до інформаційної довідки № 92044245 від 14.07.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстровано на праві власності за ТОВ «Агропромислова фірма «Катюша» (), ТОВ «Смарт-Мерітайм Груп» (), ТОВ «Український Гамбіт» (), ТОВ «Миколаївський завод залізобетонних виробів» (), ПАТ «Чорноморський суднобудівельний завод» (), ТОВ «Наваль Парк» ().
Метою обшуку визначалось відшукання та вилучення товарно-матеріальних цінностей, а саме: зернових (олійних) культур (сої, соняшника, пшениці, ячменю, рапсу, кукурудзи, тощо) власниками, відправниками яких є ТОВ «Гелатаус» (), ТОВ «Агромикінвест» (), ТОВ «Наше Зерно» (), ТОВ «Девайс ЛТД» (), ТОВ «Екваторі» (), ТОВ «Будсервіс-СД» (), ТОВ «Белоні» (), ТОВ «Діолайт» () та інших СГД; первинних бухгалтерських та звітних документів фінансово-господарської діяльності, договори (контракти), додатки до договорів; документи які підтверджують якість та походження товару; сертифікати якості поставленого товару; контракти; додатки та специфікації до контрактів; інвойси; коносаменти; накладні та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт, наданих товарів (послуг), довіреності на отримання товарно матеріальних цінностей, рахунки-фактур на оплату за поставлені товари (послуги), платіжні доручення, чорнові записи щодо проведених безтоварних операцій з використанням зазначених підприємств з ознаками «фіктивності», печатки вказаних підприємств та підприємств нерезидентів, кошти, здобуті злочинним шляхом, комп`ютерна техніка, яка використовувалась для підготовки та пересилання електронних документів, а також в якій містяться електронні документи, щодо фінансово-господарської діяльності зазначених підприємств та інших речей, предметів, документів, що являються джерелом доказів та містять відомості, які мають значення речових доказів по даному кримінальному провадженню.
На думку представника власника майна, вилучені речі не мають ознак, які наведені в ухвалах слідчого судді про надання дозволу на обшук, оскільки вилучене речі не належать підприємствами, щодо яких здійснюється досудове розслідування

Таким чином, вказані речі є тимчасово вилученим майном, яке станом на день звернення до слідчого судді зі скаргою, не дивлячись на тривалий час перебування їх під контролем органу досудового розслідування, власнику не повернуті.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, які у ній наведені.

Слідчий СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, до суду не прибув, про поважність причин неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не перешкоджає розгляду скарги.
Слідчий суддя, заслухавши доводи заявника, дослідивши скаргу та надані документи, дійшов висновку про таке.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.
Згідно з вказаною нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Наведена засада закріплена також у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однією з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

У контексті скарги, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності примусового, тобто без добровільної згоди особи, вилучення з її володіння та користування речей, предметів, документів, а також їх подальше утримання органом досудового розслідування.

Главою 2 КПК встановлені засади кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК) та законність (ст. 9 КПК).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Сукупність наведених принципів кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом безпосереднього застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, слідчий суддя також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Як встановлено під час розгляду скарги, слідчим СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2017 проведений обшук у нежитлових приміщеннях та інших спорудах, які розташовані на території «Чорноморського суднобудівного заводу», який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Індустріальна, 1 де розташовані будинки та споруди 1/1, 1/1а, 1/1б, 1/4, 1/5, 1/6, 1/6, 1/8, 1/9, 1/10, 1/13, 1/14, 1/15, 1/17, 1/18, 1/19, 1/20, 1/22, 1/25, 1/28, 1/1В.

Метою вказаної слідчої дії визначено відшукання та вилучення предметів і документів, які можуть бути джерелом доказів та містять відомості, які мають значення речових доказів по даному кримінальному провадженнюта можуть свідчити про причетність власників майна до митного оформлення незаконно отриманого товару власниками (відправниками) якого є ТОВ «Гелатус», ТОВ «Агромикінвест», ТОВ «Наше Зерно», ТОВ «Девайс ЛТД», ТОВ «Екваторі», ТОВ «Будсервіс-СД», ТОВ «Белоні» та ТОВ «Діолайт».

Відповідно до протоколу обшуку від 28.07.2017 у результаті вказаної слідчої дії вилучено серед інших речей і документів також ноутбук Lenovo, який на думку заявника, не входить до переліку речей, на вилучення яких слідчим суддею наданий дозвіл.

Доводи представника власника щодо віднесення вищезазначеного майна до тимчасово вилученого, суперечать ч. 7 ст. 236 КПК, оскільки можливість його відшукання та вилучення прямо зазначена в ухвалі про обшук.

Однак вказане рішення слідчого судді, давши дозвіл на проникнення до володіння особи та вилучення певних речей та документів, не надавало права подальшого тривалого, тобто понад розумний строк утримання цих предметів без визначення їх процесуального статусу.

У цьому контексті слідчий суддя бере до уваги, що предмети, які вилучені стороною кримінального провадження на підставі ухвали суду про обшук, згідно з ч. 1 ст.100 КПК мають бути якнайшвидше повернуті володільцю, за виключенням випадків, передбачених ст. 160-166, 170-174 КПК, тобто лише у разі отримання їх слідчим на підставі ухвали про тимчасовий доступ до речей та документів або ж шляхом накладення на них арешту.

Отже, на перебування під безпосереднім контролем органу досудового розслідування предметів, речей, документів, які вилучені у результаті обшуку, поширюються вимоги про накладення на них арешту.

Попри зазначене, арешт на вилучені у ТОВ «Українська Стивідорна Компанія» документи не накладався.

У той же час, у силу ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті у розумні строки. Розумними строками є строки, які є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та виконання процесуальних рішень.

Не дивлячись на те, що під контроль органу досудового розслідування вилучені у ТОВ «Українська Стивідорна Компанія» предмети перейшли 28.07.2017, за станом на день вирішення скарги 29.11.2017 слідством не встановлено, чи відповідають зазначені речі тим критеріям, які визначені ухвалою слідчого судді про обшук, чи містять вони відомості про обставини, що в силу ст. 91 КПК підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тобто можуть бути доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий, не прибувши у судове засідання з розгляду скарги та не навівши доводів щодо доказового значення вилучених речей, не спростував наведений вище висновок.

Отже, тривале та необмежене у часі утримання слідчим майна ТОВ «Українська Стивідорна Компанія» суперечить засадам верховенства права та законності.

Подальше перебування вилученого майна у органу досудового розслідування продовжує порушувати право власності зазначеного підприємства, що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б мінімізувало спричинені негативні наслідки та відновило у повному обсязі право власності ТОВ «Українська Стивідорна Компанія».

Статтею 307 КПК визначений вичерпний перелік рішень, які має право прийняти слідчий суддя за наслідками розгляду скарги. Згідно з вказаною процесуальною нормою слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо визнання бездіяльності слідчого та/або прокурора незаконною.
Приймаючи до уваги, що вимоги скарги щодо визнання незаконною бездіяльності слідчого не ґрунтуються на положеннях КПК, у задоволенні скарги в даній частині слід відмовити.
Сукупність наведеного свідчить про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 2, 7, 8, 9, 16, 234, 303, 307, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Скаргу представника ТОВ «Українська Стивідорна Компанія» - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СУ ФР Офісу великих платників податків ДФС, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 320 151 001 100 000 29 , повернути ТОВ «Українська Стивідорна Компанія» вилучений 28.07.2017 ноутбук Lenovo, моделі 8060, серійний номер PF 01SFLH, чорного кольору з зарядним пристроєм.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1