Справа № 405/5873/17

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" жовтня 2017 р. м. Кропивницький
слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю представника заявника, адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення старшого слідчого СВ прокуратури Кіровоградській області про відмову у визнанні потерпілою, -
Представник заявника адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд скарги за даною явкою.
Заслухавши думку представника заявника адвоката ОСОБА_3 та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Згідно ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, зокрема рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
При вирішенні питання щодо поновлення строку на оскарження зазначеної постанови слідчий суддя зазначає, що з наданих заявником матеріалів вбачається, що копія оскаржуваної постанови надійшла на адресу представника заявника 12.10.2017 року, що підтверджується копією конверта (а.с.16), а відтак слідчий суддя вважає за необхідне поновити строк на оскарження постанови від 28.09.2017 року.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті.
Аналіз положень КПК дає підстави для висновку, що скасуванню підлягають лише постанови, які не вмотивовані належним чином.
Оскільки оскаржувана постанова від 28.09.2017 року обґрунтована належним чином, тобто винесена з дотриманням вимог КПК України, а тому, в задоволенні скарги необхідно відмовити.
Враховуючи викладене в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
поновити строк на оскарження постанови старшого слідчого СВ прокуратури Кіровоградській області про відмову у визнанні потерпілою від 28.09.2017 року.
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення старшого слідчого СВ прокуратури Кіровоградській області про відмову у визнанні потерпілою від 28.09.2017 року.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_6 Загреба