№ 612/717/17
1-кп/612/91/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судовихзасідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Харківською установою виконання покарань № 27 обвинувальний акт за кримінальним провадженням відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 383 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Близнюківського районного суду Харківської області від прокурора Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні зареєстрованому 23.11.2017 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000382 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України.

За вказаним обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, 18.02.2017 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що спрямовані ним на адресу відповідні відомості не відповідають дійсності, маючи прямий умисел на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучі попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, достовірно знаючи, що відносно нього не вчинений злочин, в письмовій формі, за власним підписом звернувся до органу досудового розслідування Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області з заявою та умисно наддав неправдиві відомості про те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 18.02.2017 близько 20-00 годин перебуваючи в його будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 побили його, спричинивши тілесні ушкодження, тобто вчинили щодо нього злочин передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

19.02.2017 року за даним фактом СВ Близнюківського ВП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за результатами розслідування якого прийнято рішення про закриття вищевказаного кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Як зазначено, в обвинувальному акті, своїми умисними діями, що виразилися в завідомо неправдивому повідомленні про вчинення злочину, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 383 КК України.

При з`ясуванні в учасників судового провадження думки щодо можливості призначення судового розгляду прокурор зазначив, що справа підсудна Близнюківському районному суду Харківської області, підстав для закриття або зупинення провадження не має, обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України, підстав для прийняття рішень визначених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України немає.

Обвинувачений через відеоконференц зв`язок підтримав думку прокурора.

Захисник в судовому засіданні також просив призначити справу до судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, перевіривши обвинувальний акт на його відповідність вимогам ст. ст. 291, 293 КПК України, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Суд зазначає, що пред`явлене обвинувачення повинно бути конкретним. Пред`явлення неконкретного обвинувачення є порушенням права особи на захист, так як захищатися від неконкретного обвинувачення не можливо.

Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.

Згідно ч.1 ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого і повинен роз`яснити йому суть обвинувачення, встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Відповідно до закону суд не зможе перейти до розгляду справи, якщо прокурор при оголошенні обвинувального акту не зазначить конкретне формулювання обвинувачення.

Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів нівелює засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту, він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими та посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, проте в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт не містить чітку правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилися в завідомо неправдивому повідомленні про вчинення злочину, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 383 КК України.

Проте, згідно ч.1 ст. 383 КК України, злочином визнається завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину.

Отже, правова кваліфікація кримінального правопорушення зазначена в обвинувальному акті не співпадає з правовою конструкцією самої частини 1 статті 383 КК України, яка серед іншого передбачає неправдиве повідомлення про вчинення злочину конкретному органу, що не було зазначено в обвинувальному акті в правовій кваліфікацій.

Тобто правова кваліфікація є не конкретною.

Крім того, в порушення вищезазначених вимог закону обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не містить формулювання обвинувачення.

Так, фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це стисла правова модель злочину, який інкримінується обвинуваченому та яка відповідає кримінально-правові нормі.
При цьому, суд зазначає, що прокурор, дійсно має право змінити обвинувачення в суді, але це не позбавляє суд обов`язку під час підготовчого судового засідання перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України і в разі якщо встановлено, що цих вимог не дотримано, то положення п.3 ч.3 ст.314 КПК покладають на суд обов`язок повернути обвинувальний акт прокурору.

За таких обставин, право прокурора змінити обвинувачення в суді не позбавляє його обов`язку перевірити обвинувальний акт на відповідність положенням КПК України при його затвердженні або складанні під час досудового розслідування.

Згідно з вимогами п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Отже, суд приходить до висновку, що обвинувачення за обвинувальним актом обвинувачення є неконкретним, правова кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає правовій конструкції частини 1 статті 383 КК України та формулювання обвинувачення взагалі відсутне, що порушує право обвинуваченого на захист, а тому обвинувальний акт, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має бути повернуто прокурору, оскільки вищенаведені недоліки є істотними та такими, що перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Усунення наведених вище недоліків обвинувального акту протягом розумного строку та їх виправлення надасть суду можливість призначити справу до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 291, 314 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні зареєстрованому 23.11.2017 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000382 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України повернути прокурору Близнюківського відділу Лозівської місцевої прокуратури Харківської області для усунення недоліків протягом розумного строку.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Близнюківський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1