Ухвала

Іменем України
26 грудня 2017 року
м. Київ
Справа № 346/2696/16-к

Верховний Суд колегією Касаційного кримінального суду (Перша палата) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Обставини справи

1. Вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломия, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 1 ст. 119 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.
2. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.
3. ОСОБА_4 визнано винуватим у вбивстві з необережності ОСОБА_5 , вчиненому 6 лютого 2016 року у м. Коломия. Обставини вчинення правопорушення встановлені судом та детально викладені у вироку.
4. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
Доводи касаційної скарги

5. У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому апеляційному суді. Суть доводів скаржника зводиться до того, що:
апеляційний суд допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, не обґрунтувавши підстави залишення апеляційної скарги без задоволення;
суди першої і апеляційної інстанції неправильно застосували закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, невідповідного ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
Оцінка суду

6. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Щодо явної несправедливості покарання

7. На обґрунтування своєї позиції прокурор зазначає, що положення ст. 75 КК до ОСОБА_4 застосовано неправильно, що призвело до м`якості призначеного йому покарання. Зокрема, прокурор вважає, що застосування статті 75 КК до особи, засудженої за необережне вбивство, «нівелює основоположне завдання кримінального покарання».
8. Матеріали провадження свідчать про те, що суд першої інстанції, визнавши засудженого винним, тим не менше, дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства (див. п. 2 вище). Мотивуючи своє рішення щодо покарання, суд врахував, що вчинене засудженим правопорушення є злочином середньої тяжкості, що дозволяє застосування статті 75 КК при призначенні покарання. Суд також дав оцінку даним про особу засудженого, який раніше не судимий, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має вагітну дружину та утримує 2 дітей.
10. Крім того, суд врахував пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини в повному обсязі, позицію потерпілої, яка просила не притягувати засудженого до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
11. Апеляційний суд погодився з оцінкою суду першої інстанції.
12. Законодавець, визначаючи правила застосування статті 75 КК, не виключив можливість її застосування також й у випадку засудження за частиною першою статті 119 КК. Прокурор не навів у касаційній скарзі обґрунтування тому, у чому полягає неправильність застосування статті 75 КК, якими положеннями закону суду заборонено застосовувати цю статтю у ситуації, яка розглядалася судами першої і апеляційної інстанції.
12. Фактично, доводи прокурора зводяться до того, що суди першої і апеляційної інстанції надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден прокурор. Тобто прокурор, посилаючись формально на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, ставить питання щодо явної несправедливості покарання через м`якість.
13. Однак, у своїй касаційний скарзі прокурор не навів аргументів, що доводять явну несправедливість покарання через м`якість, а також переконливих доводів, які б спростовували висновки місцевого й апеляційного судів в частині призначення покарання засудженому і свідчили б про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
14. Таким чином, суд відхиляє доводи прокурора щодо явної несправедливості покарання.
Щодо істотного порушення процесуального закону апеляційним судом

15. Прокурор скаржиться, що апеляційний суд не перевірив його доводи в апеляційної скарзі щодо несправедливості призначеного покарання, як того вимагає ст. 419 КПК.
16. Однак, ухвала апеляційного суду містить належну оцінку доводам апеляції прокурора, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, докладні мотиви відхилення доводів прокурора. Таким чином, апеляційний суд виконав вимоги ст. 419 КПК.
17. Той факт, що апеляційний суд не погодився з доводами скаржника, саме по собі не може свідчити про порушення ним вимог процесуального закону.
18. Таким чином, суд відхиляє доводи прокурора щодо істотного порушення процесуального закону апеляційним судом.
Узагальнення

19. Таким чином, касаційна скарга прокурора та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, що дає підстави для відмови у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 2 частини другої статті 428 КПК.
На підставі викладеного суд, керуючись п. 2 ч. 2 статті 428 КПК, постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, що брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_2