Справа № 640/457/18
н/п 1-кс/640/390/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Відомості до ЄРДР внесені прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області за заявою гр. ОСОБА_3 .
Під час розслідування встановлено, що в період часу з вересня по листопад 2017 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчиняли дії з привласнення коштів, які були розміщені на банківському рахунку ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Аванград Плюс» № НОМЕР_1 , відкритий в ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві (код банку 300346). Кошти з рахунку перераховуються на користь ОСОБА_4 третіх осіб, а також на оплату послуг, які не надавалися.
При цьому директор ТОВ «НВП «Авангард Плюс» відповідно до статуту не наділений повноваженнями з укладання договорів, за якими здійснювалися оплата на користь ОСОБА_4 та третіх осіб.
Раніше вказане підприємство мало назву ТОВ «ГЕРОНТІССА І К» і його співзасновниками були лише ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
20.07.2017 року ОСОБА_3 увійшла до складу товариства у якості співзасновника та одночасно зайняла посаду головного інженера. Після чого нею велася робота з пошуку клієнтів. З цією метою вона нерідко була у відрядженнях, в тому числі у Полтаві для укладення контракту з ПрАТ «Полтавський ГЗК» (00191282). У результаті проведення тендеру було досягнуто домовленостей з укладення договору про виконання проектно-вишукувальних робіт для ПрАТ «Полтавський ГЗК». Її було призначено головним інженером проекту.
Ціна договору склала 800 тис. грн., з них 160 тис. грн. мали бути перераховані на рахунок ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «АВАНГАРД ПЛЮС» у якості передоплати. Ці кошти планувалося витратити на поточні витрати з закупівлі та обслуговування обладнання, виплату заробітної платні працівникам, на проведення експертиз, залучення для виконання деяких робіт субпідрядних організацій.
Проте, майже одразу після надходження першої частини оплати за договором, кошти з рахунку стали витрачатися не для виконання договору, а фактично перераховуватися на карткові рахунки ОСОБА_4 за нібито надання юридичних послуг підприємству. В той же час, розпорядження коштами та укладення договорів мало було здійснюватися тільки після проведення загальних зборів. Таке положення містить п. 6.7 Статуту підприємства. Жодних загальних зборів з серпня 2017 року по 21.11.2017 року не проводилось.
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вступили у змову і привласнили з рахунку підприємства приблизно 100 тис. грн.
Після того, як ОСОБА_4 і ОСОБА_5 довідалися про обізнаність ОСОБА_3 , фінансовими справами підприємства, останній стали поступати погрози виключення зі складу підприємства, притягнення до відповідальності за розголошення банківської таємниці. Розуміючи те, що працювати з цими особами ОСОБА_3 більше не може, остання звернулася з заявою, у якій просила звільнити її з посади головного інженера підприємства. У відповідь отримала конверт з повідомленням про необхідність уточнити заяву, проте в описі до поштового вкладення значилося те, що там знаходиться наказ про звільнення.
Окрім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнили з посад працівників, які з чуток на підприємстві дізналися, що підприємство є майже банкрутом, виконання договору з ПрАТ «Полтавський ГЗК» неможливе, проте підприємство активно судиться і витрачає кошти на оплату послуг ОСОБА_4 . Після цього працівники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 були звільнені за надуманою підставою (за прогул).
27.12.2017 року гр. ОСОБА_3 заявлено цивільний позов на суму 750488,7 гривень, на суму завданих матеріальних збитків у розмірі 100 000 гривень.
Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про необхідність повернення клопотання прокурору, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Так, матеріали додані до клопотання не містять документів на підтвердження того, що рахунок № НОМЕР_1 належить ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Аванград Плюс» та дійсно його було відкрито у ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві.
Крім того матеріали додані до клопотання не засвідчені належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
З урахуванням викладеного вище, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, встановивши строк сімдесят дві години, з моменту отримання копії ухвали.
При цьому, слідчий суддя вважає необхідним роз`яснити право заявника звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, відповідно до вимог ст. 171 КПК України, у встановленому чинним КПК України порядку.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 171, 172, 372 КПК України,-
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1