Апеляційний суд міста Києва

20 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9
та обвинуваченого ОСОБА_10 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,
в с т а н о в и л а:
Згідно з вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та засуджено до покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд зарахував ОСОБА_10 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 14 год. 30 хв. 10.09.2014 по 05.01.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та один день позбавлення волі за один день арешту та визнав його таким, що повністю відбув призначене йому покарання.
Цим же вироком суд визнав ОСОБА_10 невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 2 ст. 307 КК України та виправдав його у зв`язку з не доведенням вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.
Також суд вирішив питання щодо речових доказів.
Як встановлено вироком суду, згідно зміненого в порядку ст. 338 КПК України обвинувального акта, складеного та погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_11 15 березня 2016 року ОСОБА_10 обвинувачувався у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, а саме в тому що, в невстановлений досудовим слідством час, за невстановлених досудовим слідством обставин, незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований та незаконно зберігав його, з метою подальшого незаконного збуту іншим особам
В подальшому, 12 серпня 2014 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, у службовому кабінеті № 218 ТВМ-4 Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 14/1, згідно постанови про оперативну закупівлю наркотичних засобів, працівниками ВБНОН Дніпровського РУ в м. Києві, у присутності двох понятих, ОСОБА_12 було вручено заздалегідь оброблені спеціальною хімічною речовиною грошові кошти в сумі 200 гривень, для проведення першого етапу оперативної закупівлі особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого у ОСОБА_10 . Також ОСОБА_12 було вручено сумку чорного кольору, обладнану пристроєм «Сафарі», призначеним для аудіо та відео фіксації проведення оперативної закупівлі.
Після цього, 12 серпня 2014 року приблизно о 20 годині 40 хвилин, ОСОБА_10 , під час телефонної розмови з ОСОБА_12 , домовився про незаконний збут останньому за 200 гривень 2 мл особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого.
Потім, 12 серпня 2014 року приблизно о 20 годині 50 хвилин, ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого, діючи за попередньою домовленістю з гр. ОСОБА_12 , зустрівся з останнім у приміщенні під`їзду будинку АДРЕСА_2 . При зустрічі, ОСОБА_12 передав ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 200 гривень, які йому були видані для проведення оперативної закупівлі. У свою чергу ОСОБА_10 , передав ОСОБА_12 , тим самим незаконно збув, медичний шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,109 г.
В подальшому, 12 серпня 2014 року приблизно о 21 годині 30 хвилин в службовому кабінеті відділу БНОН № 218, який знаходиться у приміщенні ТВМ-4 Дніпровського РУ в м. Києві, співробітниками ВБНОН Дніпровського РУ в м. Києві, в присутності двох понятих, при огляді ОСОБА_12 , із руки останнього, було вилучено одноразовий медичний шприц, ємністю 2 мл з особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,109 г, який ОСОБА_10 незаконно збув ОСОБА_12 при проведенні оперативної закупки.
Крім того, ОСОБА_10 , у невстановлений досудовим слідством час, за невстановлених досудовим слідством обставин, повторно незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований та повторно незаконно зберігав його з метою подальшого повторного незаконного збуту іншим особам.
В подальшому, 09 вересня 2014 року приблизно о 20 годині 40 хвилин, у службовому кабінеті № 218 ТВМ-4 Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 14/1, згідно постанови про оперативну закупівлю наркотичних засобів, працівниками ВБНОН Дніпровського РУ в м. Києві, у присутності двох понятих, ОСОБА_12 було вручено заздалегідь оброблені спеціальною хімічною речовиною грошові кошти в сумі 200 гривень, для проведення другого етапу оперативної закупівлі особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого у ОСОБА_10 .
Після цього, 09 вересня 2014 року приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , під час телефонної розмови з ОСОБА_12 , домовився про повторний незаконний збут останньому за 200 гривень 2 мл особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого.
Після цього, 09 вересня 2014 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на повторний незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_12 , зустрівся з останнім біля будинку АДРЕСА_2 , після чого вони зайшли до під`їзду вищевказаного будинку. Перебуваючи у приміщенні під`їзду, ОСОБА_12 передав ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 200 гривень, які йому були видані для проведення оперативної закупівлі. У свою чергу ОСОБА_10 передав ОСОБА_12 , тим самим повторно незаконно збув медичний шприц, ємністю 5 мл з особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,02 г.
В подальшому, 09 вересня 2014 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, у службовому кабінеті відділу БНОН № 218, який знаходиться у приміщенні ТВМ-4 Дніпровського РУ в м. Києві, співробітниками ВБНОН Дніпровського РУ в м. Києві, в присутності двох понятих, при огляді ОСОБА_12 , із руки останнього, було вилучено медичний шприц, ємністю 5 мл з особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,02 г, який ОСОБА_10 повторно незаконно збув ОСОБА_12 при проведенні оперативної закупки.
Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_10 також обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, вчиненому повторно особою, що раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, а саме в тому, що він у невстановлений досудовим слідством час, за невстановлених досудовим слідством обставин, незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, який перед вживанням фільтрував через ватні турунди. Після цього, вказані ватні турунди із залишками особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого, ОСОБА_10 незаконно зберігав у квартирі по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без мети збуту.
Так, 10.09.2014 в період часу з 09 години 40 хвилин до 10 години 45 хвилин, працівниками Дніпровського РУ в м. Києві, після проведення двох етапів оперативних закупівель особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого у ОСОБА_10 , на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва, за участю двох понятих, був проведений санкціонований обшук за місцем реєстрації та фактичного проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого у приміщенні кухні на полиці та у приміщенні коридору на холодильнику було виявлено та в подальшому вилучено по одній пластиковій ємності, в кожній з яких містилися ватні турунди з нашаруваннями особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,126 г, який ОСОБА_10 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.
Крім того, ОСОБА_10 , у невстановлений досудовим слідством час, за невстановлених досудовим слідством обставин, повторно незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який незаконно зберігав у квартирі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без мети збуту.
Так, 10.09.2014 в період часу з 09 години 40 хвилин до 10 години 45 хвилин, працівниками Дніпровського РУ в м. Києві, після проведення двох етапів оперативних закупівель особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого у ОСОБА_10 , на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва, за участю двох понятих, був проведений санкціонований обшук за місцем реєстрації та фактичного проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого у приміщенні вітальні на меблевій стінці та у приміщенні коридору на холодильнику було виявлено та в подальшому вилучено по одному паперовому згортку, в кожному з яких містився особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 8,84 г, який ОСОБА_10 повторно незаконно придбав та зберігав без мети збуту.
За результатами розгляду зазначеного кримінального провадження та перевірки доказів, які були надані в судовому засіданні стороною обвинувачення та стороною захисту, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_10 обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України не доведене, а тому він підлягає виправданню за недоведеністю його участі у вчиненні цього злочину.
При цьому, визнавши доведеною вину ОСОБА_10 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, вилучених під час обшуку за місцем його проживання, без мети збуту, суд першої інстанції перекваліфікував скоєне ним в цій частині з ч. 2 та ч. 1 ст. 309 КК України, виключивши кваліфікуючу ознаку, яка зазначалась в обвинуваченні: «вчинене повторно особою, що раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України», оскільки вказана обставина, а саме вчинення злочину, передбаченого ст. 307 КК України, як зазначено у вироку, доведена не була.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року щодо ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 309 та ч. 2 ст. 307 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві приватної власності. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
В обґрунтування поданої скарги прокурор у кримінальному провадженні посилається на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
На думку прокурора, висновки суду, наведені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які були встановлені під час судового слідства.
Зокрема, як вважає прокурор, наведені у вироку висновки щодо наявності обставин, які, на думку суду, опосередковано вказують на можливість провокації злочину, оскільки, згідно з матеріалами кримінального провадження та змістом пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення, збут наркотичних засобів відбувався двічі лише особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_12 , який був залучений до співробітництва працівниками міліції з метою викриття злочинної діяльності обвинуваченого, так само, як і інші пов`язані з цим висновки, які стосуються оцінки досліджених під час судового слідства доказів, ґрунтуються на припущеннях та є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.
Наявні у справі докази, як зазначається в апеляційній скарзі, свідчать про те, що втручання працівників міліції здійснювалось в межах заходів по боротьбі з торгівлею наркотиками і що вони мали підстави підозрювати обвинуваченого в торгівлі наркотиками. Під час судового слідства, не встановлено доказів того, що правоохоронні органи якимось чином спровокували вчинення злочинів обвинуваченим та підбурили його до злочинної діяльності, а тому фактичні дані, що були отримані за результатами проведення оперативних закупівель особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, які мали місце 12 серпня та 09 вересня 2014 року, за грошові кошти, особою під вигаданими анкетними даними ОСОБА_12 , які здійснювали оперативну закупівлю наркотичного засобу у ОСОБА_10 , а саме показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , протоколи оперативної закупівлі , протоколи проведених негласних слідчих дій, огляду покупця, огляду грошових коштів та вручення технічних засобів, є належними і допустимими та такими, що в своїй сукупності повністю підтверджують обставини вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
Враховуючи ці та інші, наведені у скарзі обставини, прокурор у кримінальному провадженні звертає увагу на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню.
Крім того, обґрунтовуючи невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, прокурор у кримінальному провадженні посилається на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на надзвичайну суспільну небезпеку вчинених правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а тому вважає, що судом не враховані тяжкість вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, який на час вчинення злочину не працював, є особою, яка вживає наркотичні засоби, має слабкі соціальні зв`язки, оскільки не працює, не одружений, дітей не має, а тому схильний до подальшої злочинної, антисуспільної поведінки.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, як щодо доведеності вини ОСОБА_10 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, так і щодо недоведеності вини та виправдування останнього за обвинуваченням у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчинених повторно, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки наведені у вироку обставини та мотиви, на підставі яких суд дійшов до вказаних висновків, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, з урахуванням загальних засад кримінального провадження та практики Європейського суду з прав людини, на рішення якого суд першої інстанції обґрунтовано послався у своєму вироку.
З огляду на висновки суду першої інстанції, в тому числі щодо оцінки доказів, які були надані стороною обвинувачення під час судового розгляду на підтвердження пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України, які детально наведені у вироку, колегія суддів не вбачає законних підстав для визнання цього вироку таким, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки визнає оскаржуване судове рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Відповідно до вимог, передбачених частинами 1 та 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції дійсно може бути невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Як передбачено ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:
1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;
2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;
3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші;
4) висновки суду викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
Приймаючи до уваги вказані положення закону та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні не містить в собі належного та переконливого обґрунтування на підтвердження того, що мотиви та висновки, на підставі яких суд першої інстанції встановив недоведеність вини ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та виправдав його за цим обвинуваченням, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтуються на доказах, які були досліджені під час його судового розгляду.
Зокрема, надаючи правову оцінку дослідженим під час судового розгляду доказам сторони обвинувачення, в тому числі на предмет їх допустимості як доказів у кримінальному провадженні, що були отримані за результатами проведення оперативних закупівель особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, які мали місце 12 серпня 2014 року та 09 вересня 2014 року, за грошові кошти, особами під вигаданими анкетними даними ОСОБА_12 , які здійснювали оперативну закупівлю цього наркотичного засобу у ОСОБА_10 , а саме: показанням свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , які були працівниками міліції Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві; показанням понятих ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 ; показанням особи під вигаданими анкетними даними ОСОБА_12 , а також протоколам оперативних закупівель, проведення негласних слідчих дій, огляду покупця, огляду грошових коштів та вручення технічних засобів; протоколу перегляду відеозапису та самому відеозапису, що міститься в матеріалах кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх недопустимими доказами, оскільки, як встановив суд, посилаючись на вимоги ст. 62 Конституції України, відповідні норми КПК України, рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року та рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви», вони були отримані незаконним шляхом, внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.
До того ж, деякі з цих доказів, зокрема відеозапис, який здійснювався в ході проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу 12 серпня 2014 року, а також речові докази по справі, не були надані стороні захисту під час відкриття матеріалів кримінального провадження, а тому, відповідно до положень ч. 12 ст. 290 КПК України, суд не мав права допустити відомості, що містяться в них, як докази на підтвердження обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Приймаючи до уваги ці та інші, наведені у вироку обставини, пов`язані з правовою оцінкою зібраних по справі доказів, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_24 та ОСОБА_15 , які могли істотно вплинути на його висновки, зокрема показання свідка ОСОБА_15 , яка була присутньою в якості понятого під час проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого та в присутності якої вилучалися грошові кошти, які використовувались під час проведення оперативних закупівель, які заздалегідь ідентифікувалися шляхом обробки спеціальною хімічною речовиною, з огляду на таке.
По-перше, як обґрунтовано зазначено у вироку суду показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_24 не можуть бути визнані належними доказами вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки цими показаннями не підтверджується існування чи відсутність будь-яких обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Більш того, як пояснили в суді зазначені свідки, особисто вони не бачили фактів продажу обвинуваченим наркотичних засобів, а після його затримання шприців та осіб, схожих на наркоманів у під`їзді будинку не поменшало, а навпаки стало тільки більше.
По-друге, показання свідка ОСОБА_15 , яка приймала участь в якості понятого під час проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_10 , так само як і показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_24 , суд першої інстанції визнав допустимими доказами, однак, як зазначено у вироку, вважає їх не належними, оскільки вони не стосуються безпосередньо самих обставин кримінального правопорушення, зокрема передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Що ж стосується її показань щодо вилучених під час проведення обшуку грошових коштів, то у протоколі обшуку, який було складено за результатами вказаної слідчої дії (т. 2, а.с. 114-118), не було відображено того, що ці кошти оглядались за допомогою спеціальної лампи в туалеті при вимкненому світлі і що одна з купюр світилась іншим кольором. Окремий протокол огляду грошових коштів, вилучених під час обшуку суду першої інстанції під час судового розгляду, як доказ не надавався, а відповідно до наявного в матеріалах кримінального провадження висновку експерта від 26.09.2014 № 937хс (т. 2, а.с. 141-143), на ватних дисках, якими було зроблено змиви з лівої та правої рук гр. ОСОБА_10 (як зазначено в постанові слідчого про призначення хімічної експертизи) сліди спеціальної хімічної речовини, в межах чутливості використаних методів дослідження не виявлено.
Наведені обставини, з урахуванням того, що з 200 грн. (купюрами 100 грн. 1 шт.; 50 грн. 1 шт.; 20 грн. 2 шт.; 10 грн. 1 шт.), які були оброблені спеціальним засобом «Промінь» та 09.09.2014 року вручені громадянину ОСОБА_12 для проведення оперативної закупівлі наркотичного засобу у ОСОБА_10 , під час обшуку за адресою проживання останнього, який проводився приблизно через 12 годин після передачі цих коштів обвинуваченому, було виявлено та вилучено лише 50 грн. однією купюрою (КЯ 1512600), яку разом з іншими грошовими коштами, вилученими під час обшуку було визнано речовими доказами, дозволяють зробити висновок про те, що показання свідка ОСОБА_15 , так само як і протокол обшуку, не можуть служити безспірними доказами вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки вони не спростовують пояснень обвинуваченого про те, що він не займався збутом наркотичних засобів та не отримував від осіб з вигаданими анкетними даними ОСОБА_12 будь-яких коштів, у тому числі 09 вересня 2014 року, а тому всі сумніви щодо законності одержання доказів у зазначеному кримінальному провадженні, зокрема обставин, за яких одна з наведених вище купюр, оброблених спеціальним засобом, опинилась серед грошових коштів, які були виявлені та вилучені за результатами проведеного обшуку, відповідно до вимог, передбачених ст. 62 Конституції України, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги з приводу невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, з урахуванням наведених вище висновків щодо обґрунтованості прийнятого судом першої інстанції рішення в частині виправдування обвинуваченого за не доведенням вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та перекваліфікації скоєного ним з ч. 2 на ч. 1 ст. 309 КК України, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки призначене обвинуваченому ОСОБА_10 згідно вироку покарання за вчинений злочин відповідає загальним засадам призначення покарання та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів не вбачає законних підстав для скасування вироку суду щодо ОСОБА_10 та ухвалення нового вироку, як з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, так і з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому, за наслідками апеляційного розгляду за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року щодо ОСОБА_10 , вважає необхідним залишити вказаний вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_11 без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва, -
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/360/2017

Категорія: ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_25

Доповідач - суддя ОСОБА_1