Ухвала
Іменем України
23 березня 2018 р.

м. Київ
Справа № 221/5112/15-к

Провадження № 51 4935 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Донецької області від 14 грудня 2017 року щодо нього,
встановив:
Вироком Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 червня 2017 року ОСОБА_4 виправдано за ст. 258-3 ч. 1 КК України за епізодами від 10.05.2015 року, 26.05.2015 року та 03.06.2015 року та за ст. 263 ч. 1 КК України, у звязку із недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим. Цим же вироком ОСОБА_4 засуджено за ст. 256 ч. 1 КК України за епізодами від 02.05.2015 року, 06.05.2015 року, 07.05.2015 року, 14.05.2015 року, 27.05.2015 року, 05.06.2015 року, 15.06.2015 року, 18.06.2015 року, 22.06.2015 року та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 14 грудня 2017 року вказаний вирок суду першої інстанцій в частині призначено покарання скасовано та призначено ОСОБА_4 за ст. 256 ч. 1 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Цим же вироком ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку вироку апеляційного суду у касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення його без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України.
Відповідно до ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.
Зі змісту положень ст.ст. 29 ч. 1, 427 ч. 1 КПК України, ст. 14 ч. 3 Закону України «Про засади державної мовної політики» вбачається, що сторони, які беруть участь у кримінальному провадженні, мають подавати до суду письмові процесуальні документи, викладені державною мовою, за виключенням окремих випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 14 ч. 4 Закону України «Про засади державної мовної політики» особам, що беруть участь у розгляді справи в суді, забезпечується право вчиняти усні процесуальні дії (робити заяви, давати показання і пояснення, заявляти клопотання і скарги, ставити запитання тощо) рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись послугами перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, послуги перекладача з регіональної мови або мови меншини (мов), у разі їх необхідності, надаються без додаткових для цих осіб витрат.
Крім того, з копії вироку апеляційного суду вбачається, що він винесений українською мовою за участі ОСОБА_4 та його захисника і відсутності перекладача.
За наявності підстав, які перешкоджають подати касаційну скаргу державною мовою, ОСОБА_4 необхідно вказати на них, підтвердивши документально, і в разі виниклої необхідності буде вирішуватися питання про залучення перекладача у встановленому процесуальним законодавством порядку.
При цьому, своє потворне звернення (касаційну скаргу) засудженому ОСОБА_4 необхідно адресувати Верховному Суду, а не Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, оскільки Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Відповідно до ст. 427 ч. 3 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка засудженого ОСОБА_4 щодо бажання чи небажання брати участь у касаційному розгляді.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Залишення касаційної скарги без руху не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху.
Встановити засудженому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3