АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14.08.2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.08.2017 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрито.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_6 добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування від наркотичної залежності в медичному центрі КМНКЛ «Соціотерапія», що підтверджується довідкою № 751245 від 20.07 2015 року, згідно з якою з 04.07.2017 року останній перебував на лікуванні в режимі денного стаціонару з діагнозом: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання стимуляторів, вживання зі шкідливими наслідками. Будь-які дані, які би свідчили, що ОСОБА_6 проходив лікування виключно з метою ухилення від кримінальної відповідальності, відсутні.

Прокурор Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд матеріалів обвинувального акту у даному провадженні у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України та неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема прокурор вказує, що суд не з`ясував чи було вчинено незаконне діяння, чи містить воно ознаки складу злочину, чи винен у його скоєнні обвинувачений, а також ставлення останнього до скоєного. При цьому мотивувальна частина судового рішення не містить посилань, що фактичні обставини вчинення злочину встановлювались судом, а лише зазначено у чому ОСОБА_6 обвинувачується. Крім того суд не з`ясував питання добровільності проходження обвинуваченим лікування, оскільки стану залежності у судовому засіданні встановлено не було, а ОСОБА_6 на обліку лікаря нарколога не перебував. Також прокурор вказує, що суд не надав йому процесуальної можливості спростувати твердження обвинуваченого щодо добровільності проходження ним лікування та доведення, що останній звернувся до медичного закладу з метою ухилитись від кримінальної відповідальності. Крім того прокурор зазначає, що суд не вирішив питання щодо процесуальних витрат.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.
Як вбачається з матеріалів провадження, а саме контракту №3398 від 04.07.2017 року між КМНКЛ «Соціотерапія» та ОСОБА_6 , довідки КМНКЛ «Соціотерапія» № 751245 від 20.07.2017 року, ОСОБА_6 добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування від наркотичної залежності, перебуваючи на лікуванні в режимі денного стаціонару з діагнозом: «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання стимуляторів, вживання зі шкідливими наслідками».

Вказаний діагноз не викликає сумнівів у тому, що захворювання, від якого лікувався ОСОБА_6 , було пов`язано із вживанням наркотичних засобів, тобто наркоманією.

Із змісту ч.4 ст.309 КК України звільненню від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 вказаної статті, підлягає особа, яка добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії.

Таким чином, обов`язковими умовами звільнення від відповідальності є:

добровільне звернення до лікувального закладу, незалежно від мети такого звернення (бажання позбутися наркотичної залежності, усунути негативні наслідки вживання наркотичних засобів, не бути притягнутим до кримінальної відповідальності тощо);

початок лікування від наркоманії.

Достовірність наданої обвинуваченим довідки про проходження ним лікування від наркоманії у КМНКЛ «Соціотерапія» не ставиться під сумнів учасниками провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що звернення ОСОБА_6 до лікувального закладу є добровільним, оскільки будь-яких фактичних даних, які свідчили про те, що обвинувачений вимушено звернувся до лікувального закладу в матеріалах справи немає.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неможливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності відповідно до ч.4 ст.309 КК України з тих підстав, що він не страждає на наркоманію, а тому вимушено розпочав лікування від наркоманії з метою уникнути відповідальності, є необґрунтованими, оскільки вказана норма не обмежує коло осіб, які можуть звернутись до лікувального закладу і розпочати лікування від наркоманії.

На думку колегії суддів, розпочати лікування від наркоманії можуть будь-які особи, які відчувають потребу у такому лікуванні, не зважаючи на те, чи є вони наркозалежними та чи підтверджується їх наркозалежність відповідними медичними висновками або перебуванням на обліку у лікаря-нарколога.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції повинен був перевірити фактичні обставини злочину та доведеність винуватості обвинуваченого, не відповідають положенням п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 44 КК України, згідно з якими суд у підготовчому судовому засіданні має право закрити провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Твердження прокурора про те, що судом не стягнуто з обвинуваченого судових витрат, є обґрунтованими, проте відповідно до положень ст. 415 КПК України з цих підстав ухвалу не може бути скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд позбавлений можливості самостійно усунути цей недолік, оскільки в апеляційній скарзі відсутні відповідні вимоги щодо зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14.08.2017 року, якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрито, без змін.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3