Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві 14 вересня 2017 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року.

Вироком Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 24 липня 2013 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно зі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 4163,54 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 6522,75 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого - на користь Комунальної установи «Запорізька обласна клінічна лікарня».

Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасовано та в частині вирішення цивільного позову змінено. Призначено ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 100000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди; 3500 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу адвоката. В решті вирок суду залишено без зміни.
ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 16 липня 2011 року близько 00.30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у дворі будинку АДРЕСА_2 , під час розмови з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків посварився з останнім. Під час сварки, яка переросла у бійку, ОСОБА_6 з умислом на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень вдарив ОСОБА_7 кулаком в ліве око, потім повалив на землю та вдарив біля п`яти разів руками та ногами по усім частинам тіла, але був зупинений ОСОБА_8 і пішов із двору. Приблизно через 05 хв. ОСОБА_6 повернувся та вдарив палкою по тілу ОСОБА_7 , від чого останній впав, а засуджений завдав потерпілому біля шести ударів руками та ногами по тілу. Своїми діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження у виді втрати зору на ліве око та легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить змінити вирок апеляційного суду в частині призначеного покарання. Вважає, що з огляду на наявні в справі дані про особу ОСОБА_6 у суду є достатньо підстав для пом`якшення призначеного йому покарання із застосуванням положень статей 69, 75 КК України. Також зазначає, що в ході апеляційного розгляду справи засудженому не було надано захисника в зв`язку з чим, на його думку, допущено істотне порушення вимог кримінального-процесуального закону.

В запереченнях на касаційну скаргу потерпілий ОСОБА_7 , посилаючись на безпідставність, на його думку, доводів касаційної скарги захисника, просив вирок апеляційного суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діяння за ч. 1 ст. 121 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи захисника про те, що в ході апеляційного розгляду справи засудженому не було надано захисника в зв`язку з чим, на його думку, допущено істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону колегія суддів вважає безпідставними, так як в матеріалах справи відсутнє будь-яке клопотання ОСОБА_6 з цього приводу, а підстав, передбачених ст. 45 КПК України 1960 року для визнання обов`язкової участі захисника у розгляді справи в суду не було.
Покарання, призначене ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції з урахуванням вимог ст. 399 КПК України 1960 року, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України та є справедливим, необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів.

При обранні його виду та мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 121 КК України було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, характер злочинних дій (вчинення злочину проти здоровя), спосіб їх учинення, кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, наслідки злочину (втрата потерпілим зору на ліве око, що призвело до інвалідності ІІІ групи), ставлення засудженого до скоєного (вини не визнав, заподіяної шкоди не відшкодував), позицію потерпілого, який наполягав на призначенні ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, що пом`якшують покарання. Переконливих доводів про необхідність призначення ОСОБА_6 менш суворого покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України у касаційній скарзі захисника не наведено, в зв`язку з чим вважати його таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого підстав не вбачається.
Таких порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б істотними, а також неправильного застосування кримінального закону у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає.

Керуючись статтями 394 396 КПК України 1960 року та п. п. 11, 15 Перехідних положень КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIIІ від 02 червня 2016 року, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3