АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи 766/5011/18
Справа № 11-сс/791/178/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала про обрання
запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000186, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 28.03.2018 року щодо ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привольне, Первомайського району, АР Крим, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, з середньою освітою, на утриманні дітей не має, раніше неодноразово судимий, останній раз 12.12.2014 року Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу у виді тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на даний час судимість не знята та не погашена,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 28.03.2018 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, який відноситься до тяжкого злочину і за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років.

Також зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та крім того у Каланчацькому районному суді Херсонської області перебуває кримінальне провадження відносно нього, де він обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 342, ч.1 ст. 345, ч.1 ст. 296 КК України.

Просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 28.03.2018 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 побіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження слідчий СВ Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 27.03.2018 року звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000186 за ч.2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він 26.03.2018 року, близько 01.00 год., перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , на підґрунті виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_10 один удар дерев`яною палкою по голові, від якого останній впав на підлогу, після чого ОСОБА_7 наніс декілька ударів дерев`яною палкою по голові та тулубу ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травним, струс головного мозку, перелом 1,2,3 пальців лівої кісті, перелом ребер з обох сторін, рваної рани верхньої губи та переносці носу.
В подальшому, переслідуючи прямий умисел, спрямований на порушення права власності особи, усвідомлюючи та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, повторно, перебуваючи у спальній кімнаті АДРЕСА_3 , відкрито для потерпілого заволодів велосипедом марки «Україна», який належить потерпілому ОСОБА_10 після чого місце вчинення злочину разом з викраденим залишив та розпорядився ним на власний розсуд.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України який є тяжким злочином, і підозра у вчиненні зазначеного злочину підтверджується наведеними в клопотанні слідчого доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.03.2018 року; протоколом проведення огляду місця події від 26.03.2018 року; протоколом огляду місця події від 26.03.2018 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 26.03.2018 року; протоколами допиту свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 від 26.03.2018 року; протоколом затримання ОСОБА_7 від 26.03.2018 року тощо.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя послався на те, що відповідно до ухвали Каланчацького районного суду Херсонської області від 22.03.2018 року підозрюваному ОСОБА_7 вже обрана міра запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання строком до 21.05.2018 року, строк дії ухвали не закінчився, а прокурор не ставить питання про зміну запобіжного заходу у зв`язку з нововиявленими обставинами, а також на те, що КПК України не передбачає одночасну дію двох взаємовиключних запобіжних заходів.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч. 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Однак, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Як убачається з клопотання слідчого СВ Каланчацького ВП Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 , основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 є тяжкість злочину, при цьому слідчий не звернув увагу, що підозрюваному вже обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 21.05.2018 року, а крім того ОСОБА_7 перебував під вартою з 29.03.2015 року по 22.03.2018 року під вартою у кримінальному провадженню, який на теперішній час розглядається в Каланчацькому районному суді.

Чинним КПК не передбачено, що при підозрі або обвинуваченні особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Даних про перешкоджання ОСОБА_7 встановленню істини у кримінальному провадженні та слідству за цей період, чи намагання незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, сховати, знищити або спотворити документи, які можуть бути використанні як докази його причетності до кримінального правопорушення в матеріалах клопотання слідчого не надано.

Аналізуючи сукупність наведених вище обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою, а запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_7 буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у даній справі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, оскільки у справі відсутні докази, які б підтверджували викладені у клопотанні слідчого та апеляційній скарзі прокурора доводи про необхідність обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 404, 407 ч. 3 п. 1, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 28.03.2018 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_2