Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
06 лютого 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Рівне кримінальне провадження № 0000346 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Жолудськ Володимирецького району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно із вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 19 жовтня 2017 року ОСОБА_5 27 червня 2016 року приблизно о 19.00 год, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом вибивання внутрішнього засову вхідних дверей, незаконно проник до будинку АДРЕСА_1 , де вчинив напад на ОСОБА_8 , в ході якого заволодів грошовими коштами потерпілого в сумі 6000 грн, спричинивши йому дерев`яним поліном три удари по голові та вісім ударів по різних частинах тіла, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_8 помер.

ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, і призначено покарання: за ч. 4 ст. 187 КК України десять років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 121 КК України - вісім років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання десять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 28.06.2016 року по 12.08.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судом вирішено питання щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 та речових доказів у справі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 29664 грн та 150000 грн моральної шкоди; на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 2201 грн.

В поданих апеляційних скаргах:

Обвинувачений ОСОБА_5 , покликаючись на незаконність і необґрунтованість вироку суду першої інстанції, доводить, що в основу обвинувального вироку покладено покази свідків, які не були безпосередніми очевидцями події, а також, на його думку, через свій стан здоров`я та похилий вік не могли усвідомлювати і орієнтуватися у часі та просторі. Вказує, що стороною обвинувачення не надано будь-якого належного та допустимого доказу щодо обвинувачення його за ч. 4 ст. 187 КК України, так як не було встановлено, ані досудовим розслідуванням, ані під час судового розгляду, місце знаходження викрадених коштів в сумі 6000 грн. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку і закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .

При цьому вказує, що суд обґрунтував оскаржуваний вирок висновками, які не відповідають фактичним обставинам справи, недопустимими та неналежними, на його думку, доказами, зокрема, показами свідків, які надали показання суду із чужих слів. Зазначає, що судом не здобуто належних доказів щодо обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187 КК України, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Іншими учасниками судового провадження вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання поданих апеляційних скарг, думку прокурора про залишення вироку, як законного і обґрунтованого, без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, є обґрунтованим та належно вмотивованим, а покликання апелянтів в апеляційних скаргах щодо відсутності достатніх доказів вини ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні спростовуються зібраними у справі доказами, перевіреними судом.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що 27 червня 2016 року він протягом всього дня знаходився за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , де вживав спиртне, і до господарства потерпілого ОСОБА_8 не приходив та не вчиняв щодо нього будь-яких протиправних дій, не заслуговують на увагу.

З показань потерпілої ОСОБА_9 дружини ОСОБА_8 вбачається, що 27 червня 2016 року після 20.00 год до неї зателефонував її чоловік ОСОБА_8 , який повідомив, що односелець ОСОБА_5 , котрий шляхом вибивання вхідних дверей, зачинених із середини, незаконно проник до будинку, де побив його, наносячи поліном удари по голові та руках, вимагаючи кошти. При цьому, ОСОБА_8 наголосив їй, що віддав ОСОБА_5 усі заощаджені ним кошти в сумі 6000 грн, які зберігав у шкатулці. Після цього вона одразу зателефонувала фельдшеру, яка негайно прибула до потерпілого ОСОБА_8 , надавши йому першу медичну допомогу, підтвердивши, що у чоловіка наявні садна на голові та поранені руки.

Вказані показання потерпілої ОСОБА_9 повністю узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_10 сільського фельдшера, яка на прохання ОСОБА_9 приходила в той вечір до потерпілого та надавала йому медичну допомогу. Свідок ствердила, що двері будинку ОСОБА_8 були розбиті, дві дошки вхідних дверей відхилені, а сам потерпілий лежав на дивані весь закривавлений. У нього була велика гематома на голові, розможжена рана та синці на руках. Сам потерпілий ОСОБА_8 розповів їй, що його було побито ОСОБА_5 , якого в селі називають Месер, і який, вибивши двері, завдав йому численних ударів та забрав 6000 грн.

З показань вказаного свідка також слідує, що приблизно через дві години, повертаючись додому, вона зустріла в с. Мостище Володимирецького району Рівненської області ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та виймав із кишені купюри номіналом у двісті гривень.

Аналогічні показання щодо обстановки місця події, зокрема, вибитих та розломаних дошок дверей, стану ОСОБА_8 після побиття ОСОБА_5 та наявності в нього 6000 грн, які знаходилися у шкатулці, під час судового слідства дав і ОСОБА_11 , який ствердив, що 27.06.2016 року після 20.00 год одразу, взнавши про те, що його двоюрідного брата побив ОСОБА_5 , прибув до будинку ОСОБА_8 , від якого йому стало відомо про усі фактичні обставини кримінального провадження, як і свідку ОСОБА_12 сину потерпілого, якому в той вечір близько 20.10 год телефонував сам ОСОБА_8 та розповів про те, що його сильно побив поліном ОСОБА_5 забравши всі кошти.

Згідно показань свідка ОСОБА_8 , 27 червня 2016 року ввечері від матері дізнався, що батька було побито односельцем ОСОБА_5 , який забрав у нього всі кошти. До події він спілкувався із батьком про кошти, котрі ОСОБА_8 (батько) мав віддати йому, а тому він впевнено знав, що в шкатулці було 6000 грн. Вранці 28.06.2016 року він поїхав до господарства батька, де побачив, що дошка дверей в будинок, котра тримала засув, була вибита, а на подвір`ї в бік хати ОСОБА_13 було знайдено поліно округлої форми, яке було в крові.

За показаннями свідка ОСОБА_14 , 28.06.2016 року у ранкову пору в с. Великий Жолудськ біля магазину Жолудь вона зустріла ОСОБА_5 , у якого були забруднені темно-бурим кольором руки, і який особисто повідомив їй, що він посварився та побився із ОСОБА_8 .

З протоколу огляду місця події (господарства) від 28.06.2016 року ( т. 1 а.с. 36-56) вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 в кімнаті на ліжку виявлено труп ОСОБА_8 , на обличчі та руках якого є нашарування бурого кольору, схожі на кров, а на правій кисті рана. Під час огляду виявлено пошкодження вхідних дверей у виді віджиму крайньої правої дошки, на якій також є нашарування бурого кольору, а на території господарства знайдено дерев`яну палицю (поліно) зі слідами бурого кольору - крові, яка належить ОСОБА_8 , згідно висновку експерта № 403 від 15.07.2016 року.
На трупі ОСОБА_8 виявлено, що волосиста частина голови, шкіряні покриви обличчя, верхні кінцівки та грудна клітка забруднені підсохлою кров`ю, в тім`яній ділянці волосистої частини голови - овальна садно-рана, ліва частина обличчя набрякла від гематоми, а також значна кількість тілесних ушкоджень на тулубі трупа, які спричинено внаслідок травматичних (ударних, ударно-стискуючих (за травматичним механізмом)) дій тупим твердим предметом (предметами) із обмеженою контактуючою поверхнею з певною травмуючою силою.
З висновку судово медичної експертизи № 137 від 28.06.2016 року ( т.1 а. с. 70-77) слідує, що смерть ОСОБА_8 настала від важкої закритої черепно-мозкової травми із крововиливами під оболонки, в речовину, лівий боковий шлуночок головного мозку із просторим лівобічним субдуральним крововиливом, що зумовило набряк, набухання, компресію головного мозку, розвиток мозкової коми, припинення функцій центральної нервової системи, зупинку серцевої діяльності та дихання.

Доводи сторони захисту та самого обвинуваченого щодо не встановлення достатніх доказів вини ОСОБА_5 у вчинених злочинах та покладення в основу вироку показання свідків, допитаних в порядку ст. 225 КПК України, які, на їх думку, через свій стан здоров`я не могли усвідомлювати та орієнтуватися в часі і просторі, не заслуговують на увагу і спростовуються дослідженими доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказані свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які підтвердили, що бачили ОСОБА_5 27.06.2016 року ввечері у дворі будинку ОСОБА_8 , були допитані, згідно норм ст. 225 КПК України, під час досудового розслідування, а їхні показання досліджені судом, а тому підстав вважати їх недостовірними колегія суддів не вбачає.

Твердження апелянтів про недопустимість покладення в основу обвинувального вироку показання із чужих слів, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки за вимогами КПК України, допустимими рахуються докази, в тому числі і показання з чужих слів, якщо вони узгоджуються з іншими доказами в кримінальному провадженні.

Не заслуговують на увагу і покликання апелянтів щодо ненадання належних та допустимих доказів по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 187 КК України, а саме наявність викрадених коштів в сумі 6000 грн, оскільки, дана обставина одноголосно підтверджена показаннями усіх вищезазначених свідків, яким було відомо про наявність коштів у потерпілого.
Відповідно до висновку судово-психіатичної експертизи № 224/16 від 30.08.2016 року ( т. 1 а. с. 148-151) ОСОБА_5 на момент вчинення інкримінованого йому діяння яким-небудь психічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Версія обвинуваченого ОСОБА_5 щодо його перебування 27.06.2016 року за місцем свого проживання була предметом перевірки органом досудового розслідування шляхом допиту можливих очевидців, і не знайшла свого підтвердження.

Спростованими є і припущення апелянтів щодо можливої причетності інших осіб до вчиненого злочину, оскільки матеріалами перевірки, проведеної стороною обвинувачення на причетність інших осіб до вчиненого злочину, вказана версія не підтвердилася.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив та перевірив зібрані у кримінальному провадженні докази і вірно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 та ч. 2 ст. 121 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, як видно з вироку, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, згідно ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів та особливо тяжких, особу винного, який не працює, виключно негативно характеризується за місцем проживання, як особа, яка неодноразово порушувала громадський порядок та схильна до зловживання спиртними напоями, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і обрав ОСОБА_5 покарання в межах закону із застосуванням додаткового покарання, яке з врахуванням обставин вчиненого злочину, за якого було позбавлено життя людини, не можна вважати надто суворим і несправедливим.

Правомірно, виходячи з вимог ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, згідно яких матеріальна і моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, вирішив суд і позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 , виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Кузнецовського міського суду від 19 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3