Справа № 214/6243/15-к
1-кп/214/47/18
У Х В А Л А

15 січня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
провівши відкрите судове засідання в м. Кривому Розі по об`єднаним кримінальним провадженням, внесеним в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001364 від 03.08.2017 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, №0002033 від 17.07.2015 року, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та №0000977 від 07.04.2017 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України -
ВСТАНОВИВ:
Прокурор у судовому засіданні просив суд продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ще на два місяці, оскільки продовжують існувати ризики визначені ст.177 КПК України. В обґрунтування наявності ризиків, прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного місця роботи, відсутні міцні соціальні зв`язки, що дає підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник ОСОБА_5 з приводу продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного його підзахисному покладався на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував з приводу клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора за наступних підстав.
Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою суду від 30 листопада 2017 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_4 строком на два місяці, тобто до 28.01.2018 року.
Однак, враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження, суд приходить до висновку, що воно не буде завершено до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, визначеного ухвалою суду від 30 листопада 2017 року.
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України, за останній з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, після надходження першого кримінального провадження йому повідомлено про підозру у вчиненні інших кримінальних прапопорушень, не має постійного місця роботи, відсутні міцні соціальні зв`язки, що дає підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання обґрунтованості тривалості тримання під вартою не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних його обставин. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.
З урахуванням вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 є всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на два місяці.
Керуючись ст.ст. 176, 178, 183, 184, 318, 331, 369, 371 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу - задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України, строком на два місяці, тобто до 15 березня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1