У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.09.2017 року Лохвицький районний суд Полтавської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
слідчого СВ Лохвицького
ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4
юрисконсульта ТОВ «Харківецьке» ОСОБА_5
в с т а н о в и в:
Комбайн марки «CASE IH AF 2388» д.н.з. НОМЕР_1 , комбайн марки «CASE 2388» д.н.з. НОМЕР_2 , комбайн марки «John Deere 9880» д.н.з. НОМЕР_3 , трактор марки «John Deere 8360R» д.н.з. НОМЕР_4 з причепом в якому мається насіння соняшника тимчасово вилучено та поміщено на територію тракторного парку в с. Западинці Лохвицького району Полтавської області.
13.09.2017 року було проведено зважування насіння соняшника, яке малося в причепі трактора марки «John Deere 8360R» д.н.з. НОМЕР_4 . Вага соняшника на момент зважування становить 3560 кг.
Клопотання погоджено начальником Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 .
В судовому засіданні прокурор і слідчий підтримали клопотання про накладення арешту на майно, а саме на сільськогосподарську техніку, а також на насіння соняшника, та просили суд задовольнити у повному обсязі. Дана заборона потрібна для проведення експертних досліджень.
Юрисконсульт ТОВ «Харківецьке» у судовому засіданні пояснив, що між ТОВ «Харківецьке» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 укладений договір про надання послуг збору врожаю, також між ТОВ «Харківецьке» та ТОВ «Дейманівський Дар» укладений договір оренди сільськогосподарської техніки, також між ТОВ «Харківецьке» та ТОВ «Трейдагропостач-200» укладений договір оренди сільськогосподарських агрегатів. Власниками техніки, щодо якої заявлено клопотання про арешт є вказані суб`єкти господарювання. Згідно укладених договорів на даний час ТОВ «Харківецьке» є відповідальним за збереження та використання сільськогосподарської техніки, яка знаходиться у користуванні. Вважає, що повний арешт майна призведе до часткової зупинки польових робіт по збору врожаю, бо техніка яку можуть заарештувати складає 50% від збиральної техніки, яка знаходиться у розпорядженні підприємства. Внаслідок зриву осінньо-польової компанії підприємство не буде мати змоги своєчасно виплатити заробітну плату працівникам, можливої затримки у розрахунках підприємства за своїми зобов`язаннями перед контрагентами, у тому числі і власниками сільськогосподарської техніки, а також несвоєчасної сплати податків. Також зазначив, що дана земельна ділянка, на якій було вилучено техніку не має чітко визначених меж.
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , пояснення слідчого ОСОБА_4 , пояснення юрисконсульта ТОВ «Харківецьке», перевіривши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Як вбачається з ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, тощо. Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Однак, диспозицією ч.1 ст.197-1 КК України є самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику. Згідно примітки даної статті шкода, передбачена частиною першою цієї статті, визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Проте у клопотанні не відображено розмір шкоди.
Крім того, в клопотанні не зазначено осіб, яким пред`явлено підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Предметом злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, є земельна ділянка, об`єктом відносини власності на землю. Також, санкція ч.1 ст.197-1 КК України не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації врожаю.
Також, у клопотанні не наведено переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування арешту на зазначену сільськогосподарську техніку та врожай .
Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 317 передбачено, що власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
У відповідності до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Тобто, вилучене майно не відноситься до переліку, передбаченого вказаною вище нормою Закону, а тому не підлягає арешту. До того ж власники майна не є підозрюваними у кримінальному провадженні.
Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Також, слідчій суддя, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України враховує наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Так, майно на яке за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором необхідно накласти арешт, а саме: сільськогосподарські культури - насіння соняшника загальною вагою 3560 кг, яке має ваду псуватися і зберігатися у відповідних умовах.
Крім того, суддя вважає, що в арешті вказаного насіння соняшника, як речового доказу, немає необхідності, оскільки речовий доказ забезпечує збереження на собі слідів правопорушення, а в даному випадку це насіння не зберігає на собі слідів злочину які можуть бути втрачені, внаслідок певних обставин, а є лише підтвердженням його кількості.
З огляду на викладене вище, слідчий суддя вважає, що слідчим, за погодженням з прокурором, не була доведена суду необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, про який ідеться в клопотанні, що він виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, якій належить майно, що є правові підстави для такого арешту, а також можливі наслідки здійснення арешту, а саме обмеження права власності, є розумними і співмірними із завданням кримінального провадження.
З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 170-175 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
На ухвалу може будити подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області протяги п`яти діб з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1