Справа № 363/839/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/193/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 04.04.2018

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
з участю підозрюваного ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
16 березня 2018 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області, погоджене з прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, про застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою підозрюваного.
Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повернуто прокурору для подання до належного суду. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що за правилами діючої редакції ст.132 КПК України клопотання не підлягає розгляду у Вишгородському районному суді Київської області.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та направити клопотання на новий розгляд до Вишгородського районного суду Київської області. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Прикінцевими положеннями Розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, що зміни до ст.132 КПК України не мають зворотної дії та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення змін, тобто лише до проваджень, які зареєстровані з 16 березня 2018 року і пізніше, а тому слідчий суддя безпідставно повернув прокурору клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , не звернувши уваги на те, що кримінальне правопорушення вчинене до набрання чинності вказаним Законом, тому клопотання про забезпечення кримінального провадження має бути подане до місцевого суду, де знаходиться орган досудового розслідування.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відомості про правопорушення, до вчинення якого може бути причетним ОСОБА_7 , внесені до ЄРДР 14.03.2018р.
За статтею 132 КПК України у редакції, що набрала чинності 16.03.2018р, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.
З матеріалів клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження випливає, що воно подано слідчим СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області до Вишгородського районного суду Київської області,тобто не до того місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.
Враховуючи положення діючої редакції ст.132 КПК України, слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, що клопотання не підлягає розгляду у даному суді.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що відомості про кримінальне правопорушення , у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , внесені до ЄРДР до набрання чинності діючою редакцією ст.132 КПК України, а тому вона не може бути застосована, вимогам кримінального процесуального законодавства суперечать.
Так, за змістом ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Виходячи з тлумачення зазначеної правової норми, орган досудового розслідування 16.03.2018 р. мав би виконати таку процесуальну дію як звернення до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 під час дії нової редакції ст.132 КПК України шляхом його подання до суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.
Посилання прокурора на прикінцеві положення, що містяться у п.4 параграфу 2 розділу 4 ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. , якими встановлено,що ст.132 КПК України у новій редакції не має зворотної сили в часі та застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення цих змін, тобто до проваджень, які зареєстровані з 16.03.2018р. і пізніше, є непереконливими, виходячи з наступного.
Стаття 5 КПК України , яка регулює дію Кодексу у часі, не має виключень з правила про застосування положень КПК, чинних на момент початку виконання процесуальної дії.
Прикінцеві положення до ЗУ від 03.10.2017р. не є частиною Кримінального процессуального кодексу України.
Частиною 3 ст.9 КПК України, яка регулює таку засаду кримінального провадження як законність, передбачено, що при здійсненні кримінального провадження не може застосуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.
Оскільки положення п.4 параграфу 2 розділу 4 ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. є законом, який суперечить вимогам КПК України, зокрема ст.5 КПК України, вони не можуть бути застосовані при здійсненні кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .
Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком слідчого судді про те, що клопотання має бути повернуто прокурору для подання до належного суду за аналогією з вимогами ч.3 ст.151, ч.2 ст.156 КПК України.
Так, слідчий суддя вірно визначив, що діючий КПК України не містить механізму реагування на порушення органом досудового розслідування правил обрання суду, до якого може бути подане клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, і що для вирішення зазначеного питання необхідно застосовувати загальні засади кримінального провадження.
Колегія суддів вважає, що логічним було б застосувати аналогію не з ч.3 ст.151 чи ч.2 ст.156 КПК України, які регулюють питання повернення прокурору клопотань у зв`язку з їх невідповідністю вимогам закону, а аналогію із ст.304 КПК України, яка визначає повернення звернення особі, яка його подала, у разі якщо воно не підлягає розгляду у цьому суді.
З огляду на наведене, апеляційні вимоги прокурора у частині скасування ухвали слідчого судді є слушними, проте ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про повернення клопотання не прокурору, а органу досудового розслідування, який його подав.
Керуючись ст.ст.404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,
Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року, якою клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному за ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_7 повернуто прокурору для подання до належного суду, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання органу досудового розслідування про застосування ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повернути слідчому СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області.
Суддя: Суддя: Суддя: