Справа №489/2104/17 12.12.2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
потерпіла ОСОБА_5
представник потерпілої ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_9
представник цивільного відповідача ОСОБА_10 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2017 року ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки:
- періодично з`являтися до реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування процесуальних витрат 8692 грн 99 коп.
Постановлено стягнути з КП ММР «Миколаївелектротранс» на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати за проведення експертиз.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Потерпіла ОСОБА_5 просить вирок скасувати у частині стягнення з КП ММР «Миколаївелектротранс» на користь ОСОБА_5 відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Ухвалити новий вирок, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі. Стягнути з КП ММР «Миколаївелектротранс» на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди спричиненої злочином 500 000 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Потерпіла ОСОБА_5 вважає, що вирок у частині часткового задоволення цивільного позову є необґрунтованим та невмотивованим. Зазначає, що судом неправильно визначено розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 20 000 грн. Потерпіла ОСОБА_5 внаслідок злочину отримала травми, душевні та фізичні страждання.

У зв`язку із наявністю травм її уклад життя істотно змінився. Тому вважає, що розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди становить 500 000 грн.

Узагальнений виклад заперечень представника цивільного відповідача на апеляційну скаргу.
Представник цивільного відповідача зазначає, що апеляційна скарга є такою, що не підлягає задоволенню. Доводи апелянта про те, що потерпіла отримала численні травми, зазнала фізичних страждань та, що її образ життя змінився, вважає голослівними. Посилається на те, що 10.05.2016 р. КП ММР «Миколаївелектротранс» уклало з ПрАТ «СК «Провідна» договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого застраховано транспортний засіб «УАЗ-31512», строком до 15.05.2017 р. Страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у ч.3 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Різницю між сумою відшкодування, визначеного судом та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у вчиненні ДТП.

У зв`язку із чим вважає, що відсутні підстави для стягнення з КП ММР «Миколаївелектротранс» моральної шкоди. Зазначає, що непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення заподіяної шкоди саме зі страховика є підставою для відмови у позові. Крім того, вимоги апелянта про стягнення 500 000 грн. не відповідають принципу розумності.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
01.03.2017 р., приблизно о 08:00 год., ОСОБА_6 керував автомобілем "УАЗ 3151 2", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що мав технічну несправність, а саме робоча гальмівна система автомобіля на момент ДТП знаходилась в стані часткової відмови (задні колеса не загальмовувались), але при цьому дозволяла водію, при необхідності, знижувати швидкість транспортного засобу до потрібної величини, до повної зупинки транспортного засобу, з відомою йому ефективністю гальмування та не мала несправностей, які могли б обумовити раптовий неочікуваний водієм увід автомобіля від прямолінійного руху при гальмуванні, русі накатом чи відмову системи. Автомобіль рухався у світлий час доби по сухій, чистій, прямій ділянці проїзної частини вул. Херсонське шосе у м. Миколаєві, зі сторони вул. Будівельників, в напрямку вул. Космонавтів, у крайній правій смузі руху проїзної частини зі швидкістю близько 20 км/год.
Рухаючись у обраному напрямку, при проїзді нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вул. Херсонське шосе та вул. 5-а Лінія, водій ОСОБА_6 , в порушення п.п. 2.3 "б", 12.1, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, а саме, рухаючись по проїзній частині вул. Херсонське шосе, маючи перешкоду на смузі свого руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при наближенні до нерегульованого світлофором пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого ним легкового автомобіля, не переконався, що на пішохідному переході відсутній пішохід, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух у вибраному ним напрямку, внаслідок чого допустив контактування передньою правою частиною автомобіля з пішоходом ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину вул. Херсонське шосе зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2, додатку 1 та дорожньою розміткою 1.14.1 білого кольору 2 ПДР України.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді перелому таранної кістки лівої ступні, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу).
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 2.3 "б", 12.1, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження. Його дії кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_11 , представника цивільного відповідача ОСОБА_10 , які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_7 , який просив вирок в частині вирішення цивільного позову скасувати, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є правильними. Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Що стосується рішення суду у частині вирішення цивільного позову суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, цих вимог закону при розгляді цивільного позову не дотримано.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що цивільний позов пред`явлено ОСОБА_5 (а.с. 17-19), яка є потерпілою у даному кримінальному провадженні, і яка зазначена як позивач. Однак, цивільний позов позивачкою не підписаний, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Отже, пред`явлений цивільний позов за своєю формою не відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції визнано доведеним заподіяння КП ММР «Миколаївелектротранс» на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн.

Виходячи з вимог, зазначених у цивільному позові, суд першої інстанції позов задовольнив частково, оскільки позивачкою ставилося питання про стягнення на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 000 грн.

Однак, прийняте судом першої інстанції рішення в цій частині взагалі не мотивоване.

Крім того, визначивши обсяг фізичних та душевних страждань потерпілої ОСОБА_5 , заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції фактично не дослідив докази щодо цих обставин і, відповідно, не навів їх у вироку.

Зазначені вище порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо цивільного позову потерпілої, відповідно до приписів ч. 1 ст. 412 КПК України.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Однак, положеннями КПК України не врегульовані питання кримінального провадження, які полягають у вищенаведених порушеннях судом норм кримінального процесуального Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Враховуючи наведені положення ч. 6 ст. 9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальних засад кримінального провадження законності (п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України), ухвалений вирок в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в порядку цивільного судочинства у суді першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга потерпілої підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 404, 407,424,425, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2017 року у відношенні ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 скасувати, та в цій частині призначити новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3