Провадження № 11-сс/782/343/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«26» грудня 2017 року м.Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
з участю прокурора - ОСОБА_5
адвоката - ОСОБА_6
підозрюваного - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 листопада 2017 року про арешт майна,-
В С Т А Н О В И Л А :
-лист державної служби управління на транспорті № 1798/28/26-17 на 11 аркуші;
-телефонограма зі списком перевізників на 2 аркушах;
-наказ №443 про затвердження положення про управління превентивної діяльності на 6 аркушах ;
-копія паспорта, довідки внутрішньо переміщеної особи, посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_7 на 4 аркушах;
-запит про надання інформації № 6/д-2490 на 3 аркушах;
-таблиця маршруту перевізників з чорновими записами на 5 аркушах;
-матеріали адміністративної практики на 9 аркушах;
-пояснення Подбельського від 31.08.2017 на 1 аркуші;
-матеріали адміністративної практики стосовно Гордова на 9 аркушах;
-матеріали адміністративної практики ОСОБА_10 на 8 аркушах;
-пояснення ОСОБА_11 на 1 аркуші;
-пояснення ОСОБА_12 на 1 аркуші;
-матеріали адміністративної практики на 6 аркушах;
-матеріали адміністративної практики на 10 аркушах;
-матеріали адміністративної практики стосовно ОСОБА_13 на 6 аркушах;
-пояснення від 29.08.2017 на 1 аркуші;
-копії тендерної документації з прикріпленим чеком на 32 аркушах;
-чек Приватбанку від 13.11.2017 на 1 аркуші;
-чек Приватбанку від 11.11.2017 на 1 аркуші;
-грошові кошти в сумі 3200 гривень які мають наступні серії та номери: купюри номіналом по 500 гривень: ФЖ3318127, ВФ 1712837, купюри номіналом 200 гривень: ПД9075014, КЄ1399937, УП5133073, ЕУ0314753, СМ9381775, УГ0976516, УЛ5253137, К33878821, КЙ3485011, ЗЄ8815232, УГ2871661;
-грошові кошти в сумі 2425 гривень, які мають наступні серії та номери: купюри номіналом по 500 гривень: ВИ0843050, купюри номіналом 200 гривень: У32952972, ЗА 1847394. ЕИ2925433, КЗ 9579831, ТЕ 2707502, купюри номіналом 100 гривень : ГА 4770695, КА 1731891, СЄ5441444, КК9766459, КГ8310744, ЗИ4526376, СД2505801, КБ5854956, КРЗ165708, купюри номіналом 20 гривень: ПГ3929163, купюри номіналом 5 гривень ПД4325138;
-грошові кошти в сумі 8500 гривень, які мають наступні серії та номери: купюри номіналом по 500 гривень: ХГ9639526, ХА 9628115, ХГ9639378, ХГ 3211641, ХА 5041896, ХА3501396. ХГ 6153791, ХЖ5585488, ХГ9923674, ХБ8868503, ХА3307747, МВ1337493, У33763634, У33763607, МВ7232886, УБ7134057, ЛД0734135.
На вказану ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій порушується питання про її скасування у зв`язку з неповнотою судового розгляду, порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт просить апеляційний суд зобов`язати слідчого та прокурора зняти арешт на документи та кошти що були вилучені під час обшуку службового кабінету ОСОБА_7 , розташованого в адміністративному приміщенні відділу автомобільно-технічної інспекції Управління превентивної діяльності ГУНП в Луганській області за адресою: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Богдана Ліщини,35.
В обгрунтування своїх доводів захисник зазначає, що вилучені грошові кошти ніякого відношення до скоєного злочину не мають, а законність находження цих грошей у ОСОБА_7 було підтверджено у судовому засіданні, але, як зазначається у скарзі, суд проігнорував усі аргументи та докази сторони захисту. При цьому захисник зазначає, що грошові кошти у сумі 3200 грн. це сума, яка була знята з банківських карток батьків, що призначені для пенсії, яку в подальшому ОСОБА_7 повинен був повернути, та це підтверджується наданими у судовому засіданні копіями банківських карток.
Грошові кошти у сумі 8500 грн. це запозичені ОСОБА_7 у своєї рідної сестри кошти на потребу своєї родини для покупки малолітнім дітям зимових речей, та це підтверджується поданою у судовому засіданні заявою сестри підозрюваного про повернення грошей.
Грошові кошти у сумі 2425 грн. це особисті кошти ОСОБА_7 . При цьому, як зазначається захисником в апеляційній скарзі, дружина ОСОБА_7 не працює та вони мають двох спільних неповнолітніх дітей, а також ОСОБА_7 доводиться матеріально допомагати своїх батькам та батькам дружини.
Також захисник зазначає, що під час обшуку були вилучені документи, які взагалі не мають ніякого відношення до кримінального провадження, оскільки обшук проводився у службовому кабінеті ОСОБА_7 , тому всі ці матеріали є частиною його роботи. В більшості вилучені документи містять особисту інформацію взагалі непричетних до даної справи людей.
Крім того, захисник у свій скарзі посилається на те, що зазначені в ухвалі слідчого судді про арешт документи та грошові кошти не відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, тому не можуть бути речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_6 підозрюваного ОСОБА_7 , які частково підтримали доводи апеляційної скарги, та просили скасувати арешт лише грошових коштів, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до положень п.9 ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо законності оскаржуваного судового рішення та порушення слідчим суддею під час розгляду клопотання органів досудового розслідування про арешт майна норм матеріального та процесуального закону колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно вимогам ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна та обгрунтовуючи своє рішення слідчий суддя, з посиланням на положення ст.131 та ст.170 КПК України, зазначив, що існує ймовірність відчуження зазначеного в клопотанні майна та накладення арешту на вказане майно забезпечить його схоронність до винесення судового рішення у кримінальному провадженні, з метою подальшої можливості забезпечення конфіскації майна. Крім того слідчий суддя зазначив, що слідчим доведено факт того, що вилучені під час обшуку інші предмети мають значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, як речові докази, та можуть містити в собі відомості щодо вчинення підозрюваним протиправної діяльності.
У судовому засіданні апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 не заперечували проти законності накладення слідчим суддею арешту на документи, вилучені під час обшуку 23.11.2017 року.
З такими висновками слідчого судді погоджується колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.
Положеннями статті 170 КПК України передбачено:
1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що вилучені під час проведення обшуку 23 листопада 2017 року документи та грошові кошти (а.с.16-24) постановою слідчого від 24.11.2017р. визнані речовими доказами (а.с.25-34).
Крім того, згідно частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що необхідність такого арешту була обумовлена необхідністю збереження речових доказів у кримінальному провадженні та забезпеченням можливої конфіскації майна, передбаченої санкцією ч.3 ст.368 КК України.
За таких умов апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність правових підстав, визначених п.1,3 ч.2 та ч.3,5 ст.170 КПК України, для накладення арешту на вищезазначене майно, оскільки воно має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні та узгоджується з положеннями абз.2 ч.10 ст.170 КПК України, за змістом якої не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Як зазначено у ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
В контексті зазначеної норми закону апеляційний суд вважає, що слідчим належним чином у своєму клопотанні та прокурором у судовому засіданні доведено необхідність такого арешту майна.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , які були підтримані під час апеляційного розгляду підозрюваним ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_6 , про приналежність зазначених в ухвалі слідчого судді грошових коштів в сумі 3200 грн., 8500 грн. та 2425 грн. родичам підозрюваного ОСОБА_7 та посилання захисника на їх письмові заяви надані суду першої інстанції, як доказ (а.с.35,36,37-43), колегія суддів вважає неспроможними з огляду на те, що всі вони є зацікавленими особами щодо повернення грошових коштів. При цьому сторона захисту не надала доказів того, що вилучені під час обшуку в службовому кабінеті підозрюваного ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3200 грн. були зняті саме з банківських карток його батьків. Тому доводи захисника не спростовують наведених в клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді висновків щодо наявності правових підстав для накладення арешту на вказані грошові кошти.
Відповідно до положень ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити ухвалу без змін;
2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 листопада 2017 року про арешт майна апеляційний суд вважає законною та обґрунтованою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 та ст.ст.404, 405, 407, та 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 листопада 2017 року про арешт майна залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3