Справа № 751/299/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/328/2018
Категорія - клопотання Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 січня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування відносно неї ст.6 ЗУ «Про амністію у 2014 році», -

З участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7 ,

представника ЧВК-44 ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджена ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо неї ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» та просила скоротити їй наполовину невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 21.11.2013 року за ч.2 ст. 190, ч.2 ст.15, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 січня 2018 року у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 було відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд зазначив, що вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 21 листопада 2013 року ОСОБА_7 була засуджена до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. засуджена була затримана 30 квітня 2017 року. На час набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», який почав діяти з 19 квітня 2014 року, ОСОБА_7 не відбувала покарання, а тому положення ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» про скорочення невідбутої частини покарання на неї не поширюються.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання засудженої ОСОБА_7 та застосувати до неї ст.6 ЗУ «Про амністію у 2014 році».

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду є протиправною, необґрунтованою, такою, що суперечить принципам кримінального законодавства. Зазначає, що обмеження, які виключають застосування амністії, передбачені ст..4 ЗУ «Про застосування амністії», ст.8 ЗУ «Про амністію у 2014 році» відсутні. Також, зазначає, що згідно ст..12 ЗУ «Про амністію у 2014 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності. Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення до дня набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році», застосування до неї положень ст..6 ЗУ «Про амністію у 2014 році» є можливим, відповідно до якої підлягає скороченню наполовину невідбута частина покарання у виді позбавлення волі, починаючи з 24.01.2018 по 30.10.2019 року (1 рік 9 місяців 6 днів).

Засуджена ОСОБА_7 також звернулася з апеляційною скаргою на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 січня 2018 року, доводи якої зводяться до вимог скасувати ухвалу місцевого суду та застосувати відносно неї положення ст.6 ЗУ «Про амністію у 2014 році», оскільки вона підпадає під дію цього Закону.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, представника ЧВК, засудженої ОСОБА_7 , які просили ухвалу місцевого суду скасувати та звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку з амністією, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прокурор та засуджена ОСОБА_7 в поданих апеляційних скаргах ставлять питання про доцільність застосування відносно ОСОБА_7 ЗУ «Про амністію у 2014 році», наголошуючи, що засуджена вчинила злочин до набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році», тому, на неї поширюються положення ст..6 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_7 засуджена вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 21.11.2013 року, згідно якого її визнано винною у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.190 КК України, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України та призначено покарання: за ч.2 ст.190 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України 2 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 12.09.2013 року, більш суворим, остаточно визначено до відбування ОСОБА_7 покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

У вказаному вироку зазначено, що строк відбуття покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту її затримання. На виконання вироку суду ОСОБА_7 була затримана 30.04.2017 року.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про амністію у 2014 році зазначено скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Згідно ст.11 цього Закону особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом.

Таким чином, зі змісту вказаних статтей випливає, що невідбута частина покарання скорочується засудженим, що вже відбувають покарання, про що вірно вказав суд першої інстанції.

З такою позицією суду першої інстанції погоджується колегія суддів. Отже ОСОБА_7 не може вважатися такою особою, що відбувала покарання на момент набрання чинності Законом України „Про амністію у 2014 році, який почав діяти з 19 квітня 2014 року.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 , а тому подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінально-процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24 січня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування відносно неї ст.6 ЗУ «Про амністію у 2014 році», залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4