Провадження № 1-кс/344/5139/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , її захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строків тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000074 від 04.04.2016,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000074 від 04.04.2016 за, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2016 року ОСОБА_5 проживала у АДРЕСА_1 , разом із своїми двома малолітніми синами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, близько 00 год. 00 хв. 03.04.2016 ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні зачиненого житлового будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно з метою позбавлення життя двох своїх малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , використовуючи снодійний лікарський засіб «Сонміл» (доксиламін сукцинат) у вигляді таблеток, шляхом їхнього розчинення у воді, надала випити ОСОБА_8 , після чого під приводом надання вітамінів, надала таблетки іншому синові ОСОБА_7 , який їх також вжив.

Від спожитого лікарського засобу, наданого ОСОБА_5 своїм малолітнім дітям, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наступила смерть на місці, тобто ОСОБА_5 , отруївши дітей, умисно вбила їх.

Після надання лікарського засобу дітям ОСОБА_5 , з метою вчинення самогубства, з використанням станка для гоління, перерізала собі вени в області зап`ясть обох рук та ділянки тильної сторони правого колінного суглобу. Надалі ОСОБА_5 спожила отруту, однак покінчити життя самогубством їй не вдалось.

Цього ж дня увечері ОСОБА_9 прийшов до будинку своєї дружини ОСОБА_5 увійшовши в помешкання ОСОБА_9 виявив дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без ознак життя, про що одразу повідомив працівників поліції.

У вчиненні зазанченого кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, освіта повна загальна середня, не працює, раніше не судима.

05.04.2016 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показами потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколом огляду місця події, висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , висновком експерта № 551-2 судово-токсикологічної експертизи, висновком експерта № 231 судово-медичної експертизи підозрюваної ОСОБА_5 , висновком судово-почеркознавчої експертизи, висновками судово-імунологічних та судово-цитологічних експертиз та іншими доказами.

06.04.2016 Івано-Франківським міським судом підозрюваній ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

20.05.2016 для встановлення психологічного стану підозрюваної ОСОБА_5 на час вчинення кримінального правопорушення, призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу.

23.05.2016 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваній було продовжено з метою подальшого її направлення на стаціонарну психіатричну експертизу строком на 60 днів.

19.07.2016, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи, підозрюваній ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку.

28.07.2016 було складено та скеровано до суду було клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

07.09.2016 ухвалою Калуського міськрайонного суду до ОСОБА_5 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, а саме: до Дніпропетровського Державного закладу «Українська психіатрична лікарня із суворим наглядом МОЗ України».

18.09.2017 року до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшла заява лікаря-психіатра Державного закладу «Українська психіатрична лікарня із суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_15 про припинення відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів Державного закладу «Українська психіатрична лікарня із суворим наглядом МОЗ України» № 926 від 30.08.2017 року, відповідно до якого на даний час у ОСОБА_5 завершився депресивний епізод та стан компенсації емоційно-нестійкого розладу особистості, тому продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом ОСОБА_5 потребує припинення.

01.11.2017 ухвалою судді Калуського міськрайонного суду припинено застосування примусових заходів медичного характеру, в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом, відносно ОСОБА_5 із подальшим поверненням матеріалів кримінального провадження до СУ ГУНП в Івано-Франківській області, для проведення досудового розслідування.

08.11.2017 Івано-Франківським міським судом відносно підозрюваної ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 06 січня 2018 року.

26.12.2017 у відповідності до ст. 290 КПК досудове слідство було завершено та матеріали кримінального провадженні було відкрито іншій стороні.

Однак, у відповідності до вимог ст. 291 КПК України скерувати обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження до суду у строк передбачений ухвалою суду щодо застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не представляється можливим, оскільки необхідно надати доступ до матеріалів кримінального провадження іншій стороні для ознайомлення, виконати вимоги ст. 291 КПК України склавши обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Обставинами, які перешкоджали виконати вищевикладене у строк передбачений ухвалою суду є те, що підозрювана ОСОБА_5 , згідно ухвали суду, перебувала на стаціонарній судово-психіатричній експертизі у Львівській обласній державній клінічній психіатричній лікарні, куди була направлено шляхом етапування.

Приймаючи до уваги вищенаведене та те, що підстав для зміни чи скасування підозрюваній ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вчинений проти життя та здоров`я особи, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п.1 можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрювана усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину;

- п.3 незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- п.4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

З викладеного вище вбачається, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, необхідно продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 на строк - 60 днів, тобто до 05.03.2018.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини, просили клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисник підозрюваної щодо задоволення клопотання заперечив, просив застосувати менш суворий запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала думку захисника.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрювану та її захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час згідно з ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а ч. 2 даної статті зазначає про можливість продовження строку досудового розслідування.

Ст. 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

З матеріалів клопотання вбачається, що 05.04.2016 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

06.04.2016 Івано-Франківським міським судом підозрюваній ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

20.05.2016 для встановлення психологічного стану підозрюваної ОСОБА_5 на час вчинення кримінального правопорушення, призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу.

23.05.2016 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваній було продовжено з метою подальшого її направлення на стаціонарну психіатричну експертизу строком на 60 днів.

19.07.2016, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи, підозрюваній ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку.

28.07.2016 було складено та скеровано до суду було клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .

07.09.2016 ухвалою Калуського міськрайонного суду до ОСОБА_5 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, а саме: до Дніпропетровського Державного закладу «Українська психіатрична лікарня із суворим наглядом МОЗ України».

18.09.2017 року до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшла заява лікаря-психіатра Державного закладу «Українська психіатрична лікарня із суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_15 про припинення відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів Державного закладу «Українська психіатрична лікарня із суворим наглядом МОЗ України» № 926 від 30.08.2017 року, відповідно до якого на даний час у ОСОБА_5 завершився депресивний епізод та стан компенсації емоційно-нестійкого розладу особистості, тому продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом ОСОБА_5 потребує припинення.

01.11.2017 ухвалою судді Калуського міськрайонного суду припинено застосування примусових заходів медичного характеру, в умовах психіатричної лікарні із суворим наглядом, відносно ОСОБА_5 із подальшим поверненням матеріалів кримінального провадження до СУ ГУНП в Івано-Франківській області, для проведення досудового розслідування.

08.11.2017 Івано-Франківським міським судом відносно підозрюваної ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 06 січня 2018 року.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Доводи ж захисника підозрюваного фактично зводяться до оцінки зібраних органом досудового розслідування доказів на предмет доведеності його вини, що не стосується питань даного судового розгляду.

В той же час 06.01.2018р. закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваної запобіжного заходу.

Однак стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Прокурором також доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого у провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаних вище злочинів, характеризуючі особу підозрюваної дані, її молодий вік, задовільний стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання та відсутність постійного місця роботи, а також відсутність судимості.

В той же час обставини, які зазначені захисником підозрюваної, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених в судовому засіданні ризиків, а запропонований запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та не буде достатнім для запобігання встановленим в судовому засіданні ризикам.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання слід задоволити продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою на 60 днів - до 25.02.2018р.

Керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта повна загальна середня, не працюючої, раніше не судимої на шістдесят днів - до 25 лютого 2018 року включно.

Тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_16 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1