Ухвала
Іменем України

22 січня 2018 р.

м. Київ
справа № 180/1669/16-к
провадження № 51-551 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року в межах кримінального провадження № 0000384 про обвинувачення:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Марганець, Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК,
Суть питання
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 171 КК і виправдано за відсутності в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_4 посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені у кримінальному провадженні судові рішення щодо ОСОБА_5 , і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Суду
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому, слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак, всупереч наведеним положенням процесуального закону у поданій скарзі потерпіла, обмежилась лише загальними фразами про порушення допущенні на її думку судами першої та апеляційної інстанцій, вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, при цьому не конкретизувала в чому саме полягали такі порушення й неправильне застосування та як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених щодо ОСОБА_5 судових рішень, та були б безумовною підставою відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК для їх скасування касаційним судом з огляду на положення статей 404, 412, 413, 419 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Доводи касаційної скарги потерпілої ОСОБА_4 фактично зводяться до посилань на неповноту судового розгляду, надання власної оцінки доказам та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, в порушення ч. 5 ст. 427 КПК потерпіла ОСОБА_4 до поданої нею касаційної скарги не долучила копії оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_5 .
У зв`язку з цим, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 залишити без руху і встановити їй строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3