Дата документу 08.09.2017 Справа № 554/6937/17
Провадження № 1-кс/554/6016/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2017 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що в період часу з 17.07.2017 року по 05.08.2017 року, невстановлена особа, шляхом підбору ключа шпуги, проникла до гаражу, що по проспекту Вавілова, 2 в м. Полтава, звідки таємно викрала акумулятор марки «Mutlu 60», акумулятор марки «ВАК 13»пусковий пристрій для автомобіля, два електроподовжувачі, пилосос марки «Ракета», самовар, спричинивши своїми діями ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 2300 грн.
Попередня правова кваліфікація кримінальних правопорушень: ч. 3 ст. 185 КК України.
В ході досудового слідства було встановлено, що у своїй власності ОСОБА_4 має гараж, що розташований неподалік будинку № 2 по проспекту Вавілова в м. Полтава. У вказаному гаражу вона зберігає автомобіль, побітову техніку, інструменти та господарські речі. 05.08.2017 року ОСОБА_5 пішов до гаражу та виявив, що відсутні деякі речі, а саме акумулятор марки «Mutlu 60», акумулятор марки «ВАК 13»пусковий пристрій для автомобіля, два електроподовжувачі, пилосос марки «Ракета», самовар.
Опитаний з даного приводу ОСОБА_6 пояснив, що в липні 2017 року, у нічний час доби, він перебував в мікрорайоні «Левада». По АДРЕСА_1 , від помітив гараж та вирішив скоїти крадіжку, викрутивши шпугові замки, проник у середину, звідки викрав акумулятор, пилосос, зарядний пристрій.
На підставі наведеного слідчий просить задовольнити заявлене клопотання.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд клопотання без її участі і якій не заперечувала з приводу накладення арешту.
Суд, вислухавши думку слідчого, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно з ч.7 ст.237 КПК України вилучені в ході огляду речі і документи вважаються тимчасово вилученим майном.
Вищевказане майно вилучене протоколом огляду місця події від 04.09.2017 року, згідно з ч.7 ст.237 КПК України вважається тимчасово вилученим майном.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст.132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду від 04.09.2017 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу огляду від 04.09.2017 року, майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1