Справа № 461/2608/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2017 року Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Львова, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судженого, востаннє вироком Франківського районним судом м.Львова від 17.02.2017 року за ст.395 КК України до покарання у виді одного місяця арешту,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України.
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 25 листопада 2016 року, приблизно о 20.15 год., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , повторно, маючи умисел на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки Azimyt AIR темно-зеленого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_8 , чим завдав шкоди потерпілому на загальну суму 6000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_7 19 грудня 2016 року, приблизно о 19.00 год., перебуваючи поблизу будинку №20 по вул. Джерельній у м. Львові, з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, відкрито викрав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_9 марки «Samsung у J510H» вартістю 6896,90 грн. із сім - картками мобільних операторів «Київстар» вартістю 25,00 грн. та «Водафон» вартістю 25,00 грн., завдавши потерпілому збитків на загальну суму 6946,90 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 01 січня 2017 року, приблизно о 02.00 год., перебуваючи на перехресті вулиць Вірменська-Театральна у м.Львові, діючи з корисливих мотивів, застосовуючи до потерпілого ОСОБА_10 насильство, наніс йому удар рукою в обличчя, після чого відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy J1» вартістю 2799,00 грн. із сім - карткою мобільного оператора «Лайфселл» вартістю 20,00 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 70,00 грн., сім - карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 20,00 грн., з картою пам`яті об`ємом 16 Гб вартістю 150,00 грн., в чохлі вартістю 99,00 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3158,00 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 09 січня 2017 року, приблизно о 18.15 год., перебуваючи біля будинку №1 по вул.Шпитальній у м.Львові, діючи з корисливих мотивів, застосовуючи до потерпілого ОСОБА_12 насильство, наніс йому удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівках, після чого відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Nomi i451» вартістю 1800,00 грн. із сім - карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25,00 грн., золотим браслетом вагою 03,39 гр. вартістю 5000,00 грн., годинником вартістю 250,00 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 7075,00 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 09 січня 2017 року, приблизно о 23.15 год., перебуваючи поблизу будинку №8 по вул.Театральній у м.Львові, з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_14 марки «Lenovo F338t» вартістю 1615,00 грн. із сім - карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25,00 грн., в чохлі вартістю 150,00 грн., завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1790,00 грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 органом досудового розслідування звинувачується /повідомлено про підозру 30.03.2017 року/ у тому, що він 14 лютого 2017 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з метою протиправного збагачення, шляхом зловживання довірою, незаконно заволодів автомобілем потерпілого ОСОБА_15 марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , яким на законних підставах користується ОСОБА_16 , чим завдав ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 4000,00 доларів США, що згідно довідки Національного банку України становить 108660,00 грн.

Відповідно ст.129 Конституції України, ст.7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності .
Ухвалення судом вироку Іменем України є свідченням того, що саме держава Україна в особі суду надає правову оцінку особі та вчиненому нею діянню; вирок суду повинен бути ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими під час судового з точки зору їх належності, допустимості і достовірності; cукупність доказів повинна бути достатньою та взаємнозв`язаною для прийняття законного, обґрунтованого вмотивованого судового рішення.

Норма статті 370 КПК України визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Відповідно до ст.373 КПК України, вирок - найважливіше процесуальне рішення суду першої і апеляційної інстанції, результат всієї передуючої його ухваленню процесуальної діяльності органів досудового розслідування в суду, акт правосуддя. Виправдувальний вирок - один із видів остаточного судового рішення, яким вмотивовано проголошується невинуватість обвинуваченого у вчиненні попередньо інкримінованого йому кримінального правопорушення,а також визначаються правові наслідки визнання особи виправданою.
Основною із правових підстав ухвалення виправдувального вироку є недоведеність вчинення кримінального правопорушення, в якому звинувачується особа, тобто, не доказано сам факт кримінального правопорушення.

З врахуванням норм ст.ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, детально пояснив суду про обставини вчинення ним крадіжок та грабежів чужого майна; не оспорює факти та докази свого звинувачення; просить його суворо не карати. У вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.289 КК України, винним себе не визнав та пояснив, що злочину не вчиняв; автомобілем марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 користувався по дорученню від його власника ОСОБА_15 , здійснюючи доставку товарів до ресторану; 14.02.2017р. поїхав на Сихів за продуктами, по дорозі автомобіль поломався, він не зміг його поремонтувати, відтак, залишив на вулиці, про що повідомив власників.
Відповідно до норм ст. 56 КПК України - потерпілий є одним з основних учасників кримінального провадження, від процесуальної активності якого залежить з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення; пояснення потерпілого можуть бути складовою та різновидом доказів, а також використовуватись при здійсненні інших процесуальних прав, як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді для обґрунтування позиції чи думки з питань, які виникають у провадженні .

В судовому засіданні потерпілий - ОСОБА_10 пояснив, що 01 січня 2017 року, приблизно о 02.00 год., перебуваючи на перехресті вулиць Вірменська-Театральна у м.Львові, до нього підійшов ОСОБА_7 і наніс йому удар рукою в обличчя, після чого відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy J1» вартістю 2799,00 грн. із сім - карткою мобільного оператора «Лайфселл» вартістю 20,00 грн., на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 70,00 грн., сім - карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 20,00 грн., з картою пам`яті об`ємом 16 Гб вартістю 150,00 грн., в чохлі вартістю 99,00 грн., всього на загальну суму 3158,00 грн.

В судовому засіданні потерпілий - ОСОБА_14 пояснив, що 09 січня 2017 року, приблизно о 23.15 год., перебуваючи поблизу будинку №8 по вул.Театральній у м.Львові, до нього підійшов ОСОБА_7 і відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Lenovo F338t» вартістю 1615,00 грн. із сім - карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25,00 грн., в чохлі вартістю 150,00 грн., всього на загальну суму 1790,00 грн.

В судовому засіданні потерпілий - ОСОБА_9 пояснив, що 19 грудня 2016 року, приблизно о 19.00 год., перебуваючи поблизу будинку №20 по вул. Джерельній у м. Львові, до нього підійшов ОСОБА_7 і відкрито викрав мобільний телефон марки «Samsung у J510H» вартістю 6896,90 грн. із сім - картками мобільних операторів «Київстар» вартістю 25,00 грн. та «Водафон» вартістю 25,00 грн., на загальну суму 6946,90 грн.
Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Норми ст.91 КПК України визначають обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, т.я. подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, тощо.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України також стверджується заявою потерпілого ОСОБА_9 про вчинення злочину від 19.12.2016 року; заявою потерпілого ОСОБА_14 про вчинення злочину від 10.01.2017 року; заявою потерпілого ОСОБА_10 про вчинення злочину від 02.01.2017 року; заявою потерпілого ОСОБА_17 про вчинення злочину від 09.01.2017 року; листом генерального директора Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» ОСОБА_18 щодо закладу майна, завідомо одержаного злочинним шляхом; листом генерального директора Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» ОСОБА_18 № 95 від 11.01.2017 року щодо закладу майна, завідомо одержаного злочинним шляхом; вироком Галицького районного суду м.Львова від 18.04.2017 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.02.2017 року згідно якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 , який 01.01.2017 року приблизно о 02.00 год. на перехресті вулиць Вірменська-Театральна у м.Львові, заволодів його мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy J1»; протоколом огляду предмету (DVD диска) від 10.01.2017 року на якому міститься відеозапис з камер спостереження по факту пограбування потерпілого ОСОБА_19 ; постановою про визнання предметів речовими доказами і прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 10.01.2017 року; заявою ОСОБА_7 про доручення до матеріалів кримінального провадження мобільного телефону марки «Lenovo F338t»; протоколом огляду предмету (мобільний телефон марки «Lenovo F338t») від 09.02.2017 року; постановою про визнання предметів речовими доказами і прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 09.02.2017 року; розпискою потерпілого ОСОБА_14 про отримання мобільного телефону марки «Lenovo F338t», для належного зберігання; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.02.2017 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_7 , який 10.01.2017 року приблизно о 23.10 год. на вулиці Театральній у м.Львові, заволодів його мобільним телефоном марки «Lenovo F338t»; протоколом проведення слідчого експерименту від 06.04.2017 року; протоколом огляду предмету (CD-R диску) від 10.06.2017 року на якому міститься відеозапис з камер спостереження по факту крадіжки велосипеда, який належить потерпілому ОСОБА_20 ; постановою про визнання предметів речовими доказами і прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 10.06.2017 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 27.06.2017 року.
Оцінюючи показання обвинуваченого, потерпілих в частині скоєння обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються іншими доказами.

Таким чином, аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна /крадіжку/, повторно.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, вчинене повторно.
Щодо звинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, то таке не знайшло свого доведення, виходячи із наступного.

Об`єктивна сторона цього злочину виражається у незаконному заволодінні транспортним засобом; воно може бути вчинене лиш шляхом активної поведінки особи, тобто, вчиненням дій.

Відповідно до п. 1 примітки до ст. 289 КК під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їхній волі. Заволодіння може здійснюватися таємно або відкрито, через обман чи зловживання довірою, угоном або захопленням транспортного засобу тощо.
З суб`єктивної сторони злочин може бути вчинено лише з прямим умислом. Особа розуміє,що протиправно заволодіває транспортним засобом, усвідомлює суспільну небезпеку цього діяння і бажає його вчинити.

Постанова Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» констатує, що суб`єктом злочину, передбаченого ст. 289 КК, не можна визнавати осіб, які є співвласниками або законними користувачами транспортного засобу; працівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, котрі без належного дозволу здійснили поїздку на закріпленому за ними транспортному засобі; а також службових осіб, наділених повноваженнями щодо використання чи експлуатації транспортних засобів.
Як пояснили в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_15 та свідок ОСОБА_16 , що ОСОБА_7 , та його родичі працювали у них в ресторані підсобними робітниками; обвинуваченому було надано у користування транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_1 , яким він доставляв продукти; спеціального доручення на машину йому не видавали, але надали технічний паспорт та ключі, що свідчить про законне користування автомобілем. Визнають, що автомобіль передали у користування обвинуваченого добровільно. Приблизно 14-15.02.2017р. ОСОБА_7 поїхав в черговий раз за товаром, а через деякий час подзвонив та пояснив, що машина поломалась, він не може її поремонтувати і сказав, що знаходиться на вул.Привокзальній. Оскільки в подальшому вони не могли додзвонитись до ОСОБА_7 , то вирішили заявити в поліцію. Машина дійсно в подальшому була виявлена в районі вул.Привокзальної, їм повернута, відтак, претензій до ОСОБА_7 вони не мають.
Обвинувачений ОСОБА_7 , заперечуючи свою вину у вчиненні даного злочину, пояснив ці ж самі обставини, зокрема, що працював водієм-експедитором у ОСОБА_21 і в його користуванні була вказана машина, яка була дуже стара і часто ламалась. 14.02.2017р. він поїхав за товаром і по дорозі сталась чергова поломка, він не міг завести мотор, про що повідомив власника і сказав де знаходиться машина. Будь-якого наміру заволодіти машиною в нього не було і не могло бути.
Слідством доводи ОСОБА_7 не спростовані; доказів його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, не надано, відтак, його слід виправдати за відсутністю діях складу злочину. При цьому, як суд вже зазначав, вказаний транспортний засіб Онурджан Такмаз надав ОСОБА_7 добровільно для здійснення підприємницької діяльності, а саме доставки продуктів харчування до кафе; суб`єктивна сторона злочину слідством не доведена.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини, що обтяжують покарання не встановлено; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_7 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, не працює, характеризується за місцем проживання задовільно, на обліку в наркологічному диспансері та психоневроголоічному диспансері не перебуває.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд з врахуванням особи винного, обставин справи, вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_7 засуджений 17.02.2017 року Франківським районним судом м.Львова за ст.395 КК України до 1 місяця арешту, покарання повністю не відбув.
Принцип обрання остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ст.70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, слід призначити шляхом повного складання призначених покарань.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу, враховуючи особу та тяжкість злочинних діянь, слід залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - 30.03.2017 року.
Речовий доказ: автомобіль марки «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_2 слід залишити Онурджан Такмазу; оглянутий 10.06.2017 року CD-R диск із записом з камер відео спостереження, DVD диск із записом камер відео спостереження з будівлі на вулиці Театральній ум.Львові слід залишити при матеріалах; мобільний телефон марки «Lenovo F338t» IMEI НОМЕР_3 слід повернути ОСОБА_14 .
Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373-376 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - 2 /два/ роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.186 КК України - 5 /п`ять / років позбавлення волі;
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_7 призначити 5 /п`ять/ років позбавлення волі.
Відповідно до ст.70 ч.4 КК України остаточно, за сукупністю злочинів, шляхом повне складання призначених покарань згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 07.11.2017 року та Франківського районного суду м.Львова від 17.02.2017 року обрати ОСОБА_7 - 5 /п`ять/ років 1 /один/ місяць позбавлення волі..
ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України - виправдати.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - 30.03.2017 року.
Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21063» д.н.з. НОМЕР_2 залишити Онурджан Такмазу; оглянутий 10.06.2017 року CD-R диск із записом з камер відео спостереження, DVD диск із записом камер відео спостереження з будівлі на вулиці Театральній ум.Львові залишити при матеріалах; мобільний телефон марки «Lenovo F338t» IMEI НОМЕР_3 повернути ОСОБА_14 .
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом тридцять днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .