Справа №: 343/357/18
Провадження №: 1-кп/0343/70/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2018 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Долина ІваноФранківської області матеріали кримінального провадження №1-КП/0343/70/18 про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має середню освіту, тимчасово непрацюючого, одруженого, раніше судимого: 26.07.2016 року Долинським районним судом за ч.1 ст.286 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 2 роки,

в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 ч.1ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:
Обвинувачений ОСОБА_5 , у жовтні 2017 перебуваючи в лісовому масиві, що у кв. 32 вид.13 Витвицького лісництва ДП «Болехівське ЛГ», виявив колоди дерев породи «бук», які вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 , 02.11.2017 року , приблизно о 14.00 год., на гужовому транспорті належному ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_7 , який не був обізнаний з злочинними намірами останнього, приїхав в лісовий масив, що в кв. 32 вид.13 Витвицького лісництва ДП «Болехівське ЛГ».

Прибувши на вказане місце, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно так, як ОСОБА_7 не розумів злочинний характер дій останнього, за допомогою сили рук, почав навантажувати частини колод дерев породи «бук» в гужовий транспорт.

Завантаживши частину деревини, ОСОБА_5 не зміг завершити свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, через обставини, що не залежали від його волі так, як його протиправні дії були припинені працівниками ДП «Болехівське ЛГ».

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах на крадіжку майна, належного ДП «Болехівське ЛГ», сортименту «дрова паливні» загальною кубомасою 1,5м3,, вартістю 1022 гривні 99 копійок.
Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним від 27.02.2018 року, згідно якої сторони дійшли згоди щодо примирення та
узгодили, що за скоєння даного злочину ОСОБА_5 призначається покарання в межах санкції ч.3 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 65 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 1105 гривень. В тексті угоди передбачено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю, просив затвердити угоду про примирення, яка укладена між ним та представником потерпілого ДП «Болехівське лісове господарство». Наслідки затвердження угоди йому відомі.
Представник потерпілого ДП «Болехівське лісове господарство» - ОСОБА_4 , в підготовчому судовому засіданні також просила затвердити угоду про примирення, укладену між ДП «Болехівське лісове господарство» та ОСОБА_5 , зазначивши, що наслідки укладення цієї угоди їй відомі.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечила проти затвердження угоди про примирення яка досягнута між обвинуваченим та представником потерпілого.
Заслухавши думки сторін, суд вважає, що угоду про примирення між представником потерпілого та підозрюваним від 27 лютого 2018 року слід затвердити, виходячи з наступного:
Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 даного кодексу, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Згідно ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3ст.15 ч.1 ст.185 КК України, який згідно ст. 12 КК України відносить до злочинів середньої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Також судом з`ясовано, що представник потерпілого ДП «Болехівське лісове господарство» - ОСОБА_4 , повністю розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом встановлено, що умови угоди про примирення відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Відповідно до п.п. 11,12,20 Постанови Пленуму ВССУ України від 11.12.2015р. №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися у будь-який момент після повідомлення особі про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди).
Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи:
- положення пунктів 1-2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто: 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає
відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК;
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України.
Якщо ж підозрюваний чи обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами статей 71, 72 КК України.
Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3ст.15 ч.1 ст. 185 КК України, сторони угоди лише визначають міру покарання щодо даного кримінального правопорушення, як це передбачено КПК України, та відповідно до ст. 471 КПК України не зобов`язанні зазначати остаточну міру покарання. Отже, якщо обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами статей 71, 72 КК України.
Згідно з ч. 4 ст. 72 КК України додаткові покарання різних видів у всіх випадках виконуються самостійно.
Оскільки невідбута частина покарання ОСОБА_5 за вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.07.2016 року становить у вигляді додаткового покарання, позбавленням права керувати транспортними засобами , то, відповідно до положень ч.4 ст.72 КК України, воно виконується самостійно.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження в підготовчому судовому засіданні згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним від 27.02.2018 року та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 , узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 27 лютого 2018 року, укладену між представником потерпілого ДП «Болехівське лісове господарство» та підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні за № 0000128 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 1 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі 65 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить 1105 (одна тисяча сто п`ять) гривень.
Вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області в справі №343/1269/16-к від 26.07.2016 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - виконувати самостійно відповідно до положень ч.4 ст.72 КК України.
Речові докази по справі :
- 11 частин колод дерев породи «бук» , розмірами: діаметр 25x27см., довжина 187см.; діаметр
28,5x28 см., довжина 212см.; діаметр 53x57см., довжина 98 см.; діаметр 25x23см., довжина 193см.; діаметр 26,5x27см., довжина 212см.; діаметр 22x24см., довжина 207см.; діаметр 49x51см., довжина 111см.; діаметр 21x23см., довжина 191см.; діаметр 20x20,5см., довжина 218см.; діаметр 51x47см., довжина 91см.; діаметр 20x22см., довжина 189см., які передано на відповідальне зберігання ДП «Болехівське ЛГ», після набрання вироком законної сили, вважати повернутими їх законному володільцю;
- гужовий транспорт (фіру) який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим законному володільцю;
- жорсткий диск СD-R з відеозаписом з місця вчинення лісопорушення зберігати при матеріалах кримінального провадження .
Запобіжний захід, не обирався.
Судових витрат по справі не має .
Цивільний позов не заявлявся.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Суддя: