АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1443/17 Номер провадження 11-кп/786/264/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.153 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження №0000502, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.04.2017, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 вересня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Коротичі Харківської області, громадянина України, без постійного місця проживання, освіта неповна середня, непрацюючого, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого, -

визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.152 КК України, ч.2 ст.153 КК України, ч.1 ст.309 КК України та засуджено до покарання:

- за ч.1 ст.152 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі,

- за ч.2 ст.153 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

- за ч.1 ст.309 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_8 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та засуджено останнього на п`ять років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання вказано рахувати з моменту затримання 09.04.2017 року.

Зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк перебування його під вартою, з моменту затримання 09.04.2017 року до 21.06.2017 року, коли набрав чинності ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 527 грн. 76 коп. витрат на проведення експертизи.

По справі вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 09.04.2017 року близько 01 години 20 хвилин ОСОБА_8 прибув до господарства ОСОБА_11 , розташованого по АДРЕСА_1 , та представившись товаришем її сина, попросив переночувати. ОСОБА_11 погодилася надати нічліг ОСОБА_8 та добровільно впустила його до будинку.

В подальшому ОСОБА_11 пригостила ОСОБА_8 їжею та горілкою.

Близько 03 години 30 хвилин, знаходячись в будинку за вказаною адресою, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, підійшов до ліжка, де відпочивала ОСОБА_11 , з метою зґвалтування останньої. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , долаючи волю до опору ОСОБА_11 , завдав їй один удар тильною стороною кисті правої руки по обличчю. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , здійснюючи психологічний тиск у вигляді погроз застосування фізичного насильства, які ОСОБА_11 сприймала реально, всупереч волі потерпілої, підняв її сорочку, силою розвів руками її ноги та вступив з нею в статеві зносини.

Таким чином, ОСОБА_8 зґвалтував ОСОБА_11 із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді двох поруч розташованих синців овальної форми на внутрішній поверхні лівого стегна в нижній третині, які могли утворитись під час розведення ніг в сторони руками, та які згідно висновку судово-медичної експертизи №75 від 26.04.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 09.04.2017 року близько 03 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , продовжуючи злочинну поведінку, у спальні ОСОБА_11 , долаючи волю до опору останньої, яка знаходилась на ліжку, здійснюючи психологічний тиск у вигляді погроз застосування фізичного насильства, які ОСОБА_11 сприймала реально, всупереч волі потерпілої, задовольнив статеву пристрасть з нею неприродним способом.

Своїми діями, які виразились у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.153 КК України, оскільки раніше вчинив злочин передбачений ч.1 ст.152 КК України.

Крім того, 09.04.2017 року близько 17 години 20 хвилин ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, та в ході його особистого обшуку виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані, яка згідно висновку судової хімічної експертизи №1193 від 21.04.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 10,057 г. Вказану речовину ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав у кишені своєї дублянки без мети збуту.

ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпіла ОСОБА_11 померла, а тому за заявою її сина, ОСОБА_9 , останнього залучено до кримінального провадження в якості потерпілого.

В апеляційній сказі потерпілий ОСОБА_9 , не погодившись з вироком суду в частині призначеного судом покарання обвинуваченому, просить вирок суду змінити та призначити останньому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Не оскаржуючи фактичні обставини провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор ставить питання про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості просить ухвалити новий вирок, яким визнати винним та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.152 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст.153 КК України у вигляді 7 років позбавлення волі, за ч.1 ст.309 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. Згідно з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі.

Також на вирок суду захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду стосовно ОСОБА_8 у зв`язку з не доведенням його вини та закрити дане кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості у суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Твердження обвинуваченого щодо добровільності статевих зносин з потерпілою без жодного фізичного та психологічного насильства чи погрози його застосування належним чином не спростовані.

Зазначає, що суд прийняв до уваги показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , як докази вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованих злочинів, проте, на переконання сторони захисту, жоден із них не був очевидцем вказаної події.

Наголошує на тому, що згорток з наркотичним засобом обвинуваченому в карман куртки підкинули працівники поліції 09 квітня 2017 року в день його затримання в помешканні потерпілої.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вказували, що виїхали в складі оперативної групи близько 07 год. ранку 09 квітня 2017 року та затримали обвинуваченого. Тоді як в реєстрі досудового розслідування вказано, що затримання особи в порядку ст. 208 КПК України проведена о 20-25 год. 09 квітня 2017 року.

Вказує на факт жорстокого побиття обвинуваченого працівниками поліції після затримання та медичного освідування 09 квітня 2017 року.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу, вислухавши прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу прокурора, та заперечив проти апеляційної скарги захисника, потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив призначити обвинуваченому більш суворе покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Свій висновок щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.1 ст. 309 КК України, суд першої інстанції належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8 .

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.1 ст. 309 КК є правильною. Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про відсутність достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого у скоєних злочинах, передбачених ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України, то вони є безпідставними.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, факт вчинення ОСОБА_8 статевих зносин із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, та в подальшому задоволення ОСОБА_8 статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства, вчиненого повторно підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, в основу вироку суд обґрунтовано поклав покази потерпілої ОСОБА_11 , яка на момент розгляду кримінального провадження померла, проте під час досудового розслідування детально розповідала про обставини зґвалтування, свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , які повідомляли про те, що їх матір ОСОБА_11 по телефону стверджувала про те, що невідомий чоловік, який представився знайомим її сина, через що напередодні впустила його переночувати, після її зґвалтування природним способом із застосуванням фізичного насилля вчинив відносно неї статевий акт неприродним способом.

Причетність ОСОБА_8 до скоєних злочинів також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які пояснювали, що будучи працівниками поліції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, виїжджали у складі оперативної групи на виклик про скоєння злочину за фактом зґвалтування в с. Литвяки, де по приїзду їх зустріла потерпіла ОСОБА_11 , яка перебувала у схвильованому стані та провела їх до свого будинку де й вказала на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила щодо неї зґвалтування, при цьому останній спав оголеним.

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу даного обвинувачення показання потерпілої, оскільки вони узгоджуються з даними висновку експерта №75 від 26.04.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_11 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: синця навколо лівого ока, синця по внутрішній поверхні правого передпліччя в нижній третині, синця по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, які утворилися від дії тупого предмету або при ударі об такі в строк 7-10 діб до обстеження і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, 2 поруч розташованих синця овальної форми по внутрішній поверхні лівого стегна в нижній третині, які утворились від дії тупого предмету, можливо в указаний в постанові строк і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох поруч розташованих синців овальної форми по внутрішній поверхні лівого стегна в нижній третині могли утворитися під час розведення ніг в сторони руками.

Наведені докази беззаперечно спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_8 та твердження сторони захисту про добровільність статевих зносин з потерпілою, без жодного фізичного та психологічного насильства чи погрози його застосування.

Апеляційний суд вважає надуманими твердження обвинуваченого про те, що він не вчиняв такий статевий акт з потерпілою, зважаючи на те, що по справі відсутні будь-які дані, які б свідчили про наявність у потерпілої підстав обмовляти обвинуваченого, таких підстав до обмови не зміг чітко навести й сам обвинувачений.

Крім цього, оцінюючи поведінку потерпілої ОСОБА_11 , яка одразу після злочину, ранком, коли ОСОБА_8 заснув, зателефонувала до поліції та своїм синам, повідомивши їм про зґвалтування, на переконання колегії суддів, свідчить про вчинення стосовно неї статевих злочинів.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції і в частині встановлення та повної доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого не викликають сумнівів у правильності судового рішення та спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Зокрема, у ході затримання ОСОБА_8 у нього вилучений паперовий згорток з речовиною рослинного походження, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 09.04.2017 року.

Відповідно до висновку експерта №1193 від 21.04.2017 року надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого у висушеному стані становить 10, 057 г.

Крім цього, свідок ОСОБА_16 підтвердив той факт, що будучи понятим при особистому огляді ОСОБА_8 , у останнього працівниками поліції був виявлений згорток з речовиною рослинного походження. При цьому, жодних заяв чи повідомлень з приводу того, що згорток обвинуваченому підкинули працівники поліції не надходило.
Більше того, у день вчинення злочину ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що підтверджується даними висновку ЛКЦМЛ від 09.04.2017 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного сп`яніння.
Твердження захисника про те, що свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вказували, що виїхали в складі оперативної групи близько 07 год. ранку 09 квітня 2017 року та затримали обвинуваченого. Тоді як в реєстрі досудового розслідування вказано, що затримання особи в порядку ст. 208 КПК України проведена о 20-25 год. 09 квітня 2017 року та те, що обвинуваченого жорстокого побили працівники поліції після затримання та медичного освідування 09 квітня 2017 року було предметом розгляду під час досудового слідства і не є тими обставинами які б свідчили про невинуватість обвинуваченого. Із матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ніяким чином не оговорював себе та не давав показань, які б свідчили про недопустимість таких показань.

З наведених підстав апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

У відповідності до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Призначена міра покарання, на переконання колегії суддів, є такою, що відповідає скоєному правопорушенню, необхідною та достатньою для виправлення ОСОБА_8 , а тому твердження прокурора, потерпілого ОСОБА_9 в апеляційних скаргах про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість не відповідає дійсності.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд в достатній мірі врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, які у порядку ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, зловживає наркотичними засобами та алкогольними напоями, не працює, не має утриманців, вину у вчиненні злочину не визнав, скоєному не кається.

Тому наведені в апеляційних скаргах прокурора та потерпілого обставини, якими вони обґрунтовували свої доводи з приводу невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок його м`якості районним судом у вироку враховані в повному об`ємі, як того вимагає стаття 65 КК України.

Таким чином, вирок суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування не вбачається.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення колегією суддів не встановлено.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг захисника обвинуваченого та прокурора.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 вересня 2017 року стосовно ОСОБА_8 без зміни.
Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4