Номер провадження: 11-кп/785/1293/15
Номер справи місцевого суду: 520/6412/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2015 року м. Одеса
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 та представника цивільного відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) - ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2015 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Козакове Великомихайлівського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, а також задоволені цивільні позови потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_11 і МТСБУ та на його користь стягнуто:

- з обвинуваченого ОСОБА_11 - матеріальна шкода в сумі 15000 грн та 1309,35 грн і моральна шкода в сумі 200 000 грн;

- з МТСБУ - матеріальна шкода в сумі 22828,1 грн,

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаним вироком ОСОБА_11 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

29.03.2015 року, о 08.40 годині, ОСОБА_11 , керуючи власним технічно справним автомобілем «ГАЗ-З1105», д/н « НОМЕР_1 », рухався в умовах необмеженої видимості по асфальтованому мокрому дорожньому покриттю Люстдорфської дороги в Київському районі міста Одеси, де організований двосторонній рух і проїжджа частина має по дві смуги руху в протилежних напрямках, що позначені дорожньою розміткою та поділені газоном із трамвайними коліями, з боку площі Толбухіна у напрямку Адміральського проспекту, у правій смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 35-40 км/год.

Наближаючись до позначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.2 «зебра» нерегульованого пішохідного переходу, який розташований напроти будинку № 29 по Люстдорфській дорозі, водій ОСОБА_11 уважним не був, не зменшив швидкість руху керованого автомобіля аж до його зупинки, не дав дорогу пішоходу похилого віку ОСОБА_8 , який перетинав проїжджу частину у встановленому місці, рухаючись по пішохідному переходу, з лівого боку направо, за ходом руху автомобіля, внаслідок чого скоїв наїзд передньою частиною керованого автомобіля «ГАЗ-З1105» на останнього.

Внаслідок ДТП пішоходу ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 685 від 16.04.2015, спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_11 порушив п. 1.7; п/п.«б» п.2.3; п/п «а», «в», «д» п. 2.10.; п/п «а» п. 4.16; п. 18.1; п. 18.4 Правил дорожнього руху України і вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

Адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення і правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_11 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами та задоволення цивільного позову і постановити в цій частині новий вирок, яким в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_11 відмовити в повному обсязі.

Адвокат мотивує вимоги своєї апеляційної скарги тим, що, на його думку, суд першої інстанції задовольнив цивільний позов без посилання на докази і без наведення мотивів свого рішення, чим порушив вимоги ст.ст.10, 58, 59 ЦПК України та ст.ст. 370 і 374 КПК України.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_10 просить вирок скасувати в частині задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до МТСБУ і постановити новий вирок, яким провадження в цій частині закрити.

Представник мотивує свої вимоги тим, що, на її думку, суд першої інстанції, розглядаючи цивільний позов у кримінальному провадженні, неправильно застосував норми цивільного та цивільно-процесуального законодавства.

На думку представника, правовідносини, які склались між потерпілим від кримінального правопорушення ОСОБА_8 і МТСБУ не випливають з пред`явленого ОСОБА_11 обвинувачення і регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а отже, відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" №13 від 02.07.2004 року, цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до МТСБУ не підлягає розгляду в рамках даного кримінального провадження.

Також представник вказує, що вищевказаний закон передбачає чітку процедуру отримання потерпілим регламентної виплати від МТСБУ у випадку заподіяння йому шкоди власником наземного транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП не була застрахована.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника-адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити і не заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника МТСБУ; потерпілого ОСОБА_8 та його представника - адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг і просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 і не заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника МТСБУ, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та правильність кваліфікації його дій в апеляційних скаргах не оспорюються і повністю підтверджуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

З вироку Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2015 року вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди і стан його здоров`я, а обтяжуючих обставин суд не встановив.

Крім того, суд врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , а саме: відсутність у нього судимостей та притягнень до адміністративної відповідальності, скоєння необережного кримінального правопорушення невеликої тяжкості, позитивні характеристики.

На підставі аналізу викладених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 та попередження вчинення ним нових злочинів шляхом призначення йому основного покарання у вигляді штрафу.

З урахуванням вчинення обвинуваченим ОСОБА_11 кримінального правопорушення з використанням джерела підвищеної небезпеки автомобіля, пов`язаного з грубим порушенням вимог ПДР України, а також беручи до уваги спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

У зв`язку з викладеним колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_7 про незаконність призначення судом додаткового покарання обвинуваченому.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Оскільки вина ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину була належним чином доведена в суді першої інстанції і в апеляційній скарзі не оспорюється, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення моральної шкоди на користь потерпілого з обвинуваченого.
Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 про невмотивованість визначеного судом розміру моральної шкоди, стягненої з обвинуваченого ОСОБА_11 .

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно з п.9 зазначеної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
З вироку вбачається, що всупереч вищевказаним вимогам суд першої інстанції визначив розмір моральної шкоди в сумі 200 000 гривень без з`ясування обставин, які підтверджують факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру в такому розмірі.
Не знайшли свого підтвердження вказані обставини і в цивільному позові потерпілого до обвинуваченого.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру стягненої з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральної шкоди.
З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_11 , стану його здоров`я та ставлення до скоєного, а також характеру і тяжкості заподіяних потерпілому ОСОБА_8 фізичних страждань, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір стягненої моральної шкоди до 100 000 гривень, а в іншій частині вимоги цивільного позову потерпілого про стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.
Колегія суддів також погоджується з доводами апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 стосовно необґрунтованого задоволення судом цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_11 в частині стягнення заподіяної йому матеріальної шкоди без врахування добровільного відшкодування обвинуваченим збитків в розмірі 10 000 гривень.

В матеріалах кримінального провадження дійсно міститься розписка дочки потерпілого - ОСОБА_12 , з якої вбачається, що остання отримала від обвинуваченого ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень на лікування та реабілітацію її батька (а.с. 75).

Факт отримання грошових коштів в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив і сам потерпілий ОСОБА_8 .

Окрім того, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника МТСБУ стосовно недотримання потерпілим ОСОБА_8 порядку отримання страхового відшкодування, визначеного Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_11 на момент вчинення інкримінованого йому злочину не була застрахована відповідно до вимог даного Закону.

Відповідно до пп. «а» п.41.1 ст.41 вищевказаного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно з п.35.1 ст.35 даного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Після цього страховик МТСБУ, керуючись нормами зазначеного Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Рішення МТСБУ про відмову у здійсненні страхового відшкодування може бути оскаржене до суду.

Суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_11 та МТСБУ вказаних обставин до уваги не взяв, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що вирок суду в цій частині підлягає скасуванню з направленням матеріалів цивільного позову до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 та представник цивільного відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_10 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 та представник цивільного відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 27.08.2015 року відносно ОСОБА_11 в частині стягнення моральної шкоди - змінити і зменшити розмір стягненої з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральної шкоди до 100 000 (ста тисяч) гривень, в іншій частині в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 27.08.2015 року відносно ОСОБА_11 в частині стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого та Моторного (транспортного) страхового бюро України - скасувати та направити до Київського районного суду м. Одеси для розгляду в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4