Справа № 136/884/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2017 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125 від 09 травня 2017 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллінці, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
08.05.2017 року біля 23 години 50 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи на вул. Грушевського 30, в м. Липовець, Вінницької області, діючи з умислом на крадіжку бензину, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_1 , який був знаходився на узбіччі дороги, та власником якого являється ОСОБА_5 . У подальшому, ОСОБА_3 шляхом відкриття баку автомобіля та за допомогою гумового шлангу, який він приніс із собою, почав зливати бензин у власну полімерну 20 літрову каністру. Зливши 12 літрів бензину марки А-92, ОСОБА_3 не зміг розпорядитись викраденим, оскільки був затриманий на місці скоєння кримінального правопорушення потерпілим ОСОБА_5 та його братом ОСОБА_6 , таким чином не довівши свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, чим вчинив замах на крадіжку бензину марки А-92 об`ємом 12 л. вартістю 311,88 грн.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.1 ст.185КК України, а саме: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся. При цьому вказав, що він є батьком неповнолітньої дитини стосовно якої не позбавлений батьківських прав, тому надав згоду на застосування статті 1 п."в" Закону України "Про амністію у 2016 році", тобто звільнення від відбування покарання у зв`язку з амністією.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185КК України, а саме: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винного, а саме: ОСОБА_3 раніше не судимий; за місцем проживання характеризується задовільно, на що вказує довідка видана Липовецькою міською радою Липовецького району; одружений; на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті на обліку не перебуває.
Судом також враховано досудову доповідь органу пробації, за висновками якого виправлення обвинуваченого можливе у громаді.
Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в розмірі визначеному санкцією частини статті, за якою кваліфіковано його діяння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив суд застосувати до нього амністію, мотивуючи тим, що він є батьком неповнолітньої дитини стосовно якої не позбавлений батьківських прав.
Відповідно до статті 1 п. "в" Закону України "Про амністію у 2016 році" звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, які не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, які не заперечували щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з вказаних вище підстав, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», від 22.12.2016, № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 року, оскільки на день набрання чинності цим Законом він не був позбавлений батьківських прав стосовно своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази та процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.100, 124 КПК України.
В ході досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65, 66, 67 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Речовий доказ 12 л. бензину, що переданий власнику на зберігання залишити в його розпорядженні.
Речові докази: каністру на 20 л., чорний шланг, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфіскувати.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 99 грн.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1