АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2017 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючих в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та змінити запобіжний захід на не пов`язаний з позбавленням волі та постійним перебуванням за місцем мешкання, або зменшити розмір застави.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що в клопотанні слідчого не наведено жодного ризику, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує на те, що прокурор та слідчий не довели належним чином обґрунтованість тримання ОСОБА_8 під вартою. Звертає увагу на те, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що ОСОБА_8 вперше вчинив злочин, має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей та дружина. Зазначає, що визначена сума застави є завідомо непомірною для підозрюваного та його родини, оскільки дружина доглядає за дитиною, а сам ОСОБА_8 лише влаштувався на стажування для подальшої роботи.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та відсутність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах шістдесяти днів починаючи, з 07 години 19 вересня 2017 року та до 00 годин 01 хвилини 17 листопада 2017 року. Заставу визначено у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатної особи 128 000 грн.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що прокурор довів про існування ризиків, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та просили задовольнити їх, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційних скарг та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.289 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого.

Посилання захисників на відсутність обґрунтованої підозри колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПА у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 19 вересня 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України.

З фактичних обставин кримінального провадження вбачається, що 19 вересня 2017 року ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку №23 по вул.Гладкова у м.Дніпрі, разом іншими особами намагався незаконно заволодіти автомобілем марки «Оpel Astra g», який належить громадянину ОСОБА_10 , але був затриманий співробітниками поліції.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 19 вересня 2017 року; протоколом огляду від 19 вересня 2017 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання;
Що стосується доводів захисників про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком 10 років, офіційно не працевлаштований, лише проходив стажування на підприємстві «Биформ», усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності провини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
З огляду на викладене зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_8 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
Втім, слідчий суддя, визначаючи заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатної особи 128 000 гривень, взагалі не обґрунтував розмір даної застави з урахуванням дійсних обставин вчиненого кримінального правопорушення та положень ст.182 КПК України.
У зв`язку з чим колегія суддів, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, матеріальний стан підозрюваного та знаходження на його утриманні дружини та двох малолітніх дітей, вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 64 000 грн.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисників підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали Апеляційного суду.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючих в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду, якою клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 листопада 2017 року.

Визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 64 000 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4