Номер провадження 1-кс/643/2137/17
УХВАЛА
18.09.2017 року м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
заявника власника майна ОСОБА_3 ,
представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 посилається на те, що 06.09.2017 р. слідчим суддею Московського районного суду м. Харкова було винесено ухвалу про накладення арешту на нерухоме майно у кримінальному провадженні, а саме, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності. Заявник вважає накладення арешту на квартиру незаконним та необґрунтованим, оскільки прокурором не була доведена необхідність накладення такого арешту; не надано доказів протиправного набуття ним вказаної квартири, оскільки заявник є законним власником вищезазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2017 року, укладеному між ним та ОСОБА_6 , та вищезазначена квартира перебувала у власності ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину; вищезазначена квартира не є речовим доказом у кримінальному провадженні, а ОСОБА_3 не є підозрюваним у зазначеному кримінальному провадженні; злочин, передбачений ч.3 ст. 190 КК України не відноситься до кримінальних правопорушень, за вчинення яких, відповідно до ст.. 96-1 КК України, може бути застосована спеціальна конфіскація; слідчий не довів, що ОСОБА_3 має намір не відчуження цього майна та слідчим суддею не наведено жодних фактів та обставин, що підтверджують ризик відчуження майна та можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В судовому засіданні заявник та його представник клопотання про скасування арешту підтримали, просили задовольнити, посилаючись на те, що накладення арешту порушує права ОСОБА_3 , як власника, оскільки він є добросовісним набувачем квартири, договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири не визнаний недійсним та чинний, у кримінальному провадженні цивільний позов нікому не заявлявся.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що квартира, з якої заявник просить зняти арешт, є доказом кримінального правопорушення, кримінальне провадження триває, досудове розслідування не закінчено.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до п.2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заявником та його представником в судовому засіданні не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Ухвалаоскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1