Справа № 396/128/18
Провадження № 1-кс/396/79/18
УХВАЛА
29.03.2018 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Новоукраїнка Кіровоградської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю, не працюючому, освіта початкова вища, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, інвалідом не являється, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,
Слідчий СВ Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .
Із змісту клопотання вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, будучи раніше підозрюваним за ч.1 ст.121 КК України. Посилається на те, що 30.01.2018 року в м.Новоукраїнка Кіровоградської області, а саме в тому, що 30 січня 2018 року, близько 23 год. 30 хв., точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_6 разом із своїм товаришем ОСОБА_7 вживав спиртні напої в квартирі АДРЕСА_2 та в цей час почув телефонну розмову ОСОБА_7 з матір`ю, яка повідомила, що на вулиці Курчатова, біля приміщення кафе «Соняшник» в неї виник конфлікт з невідомими особами. Після цього ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 вибігли з квартири, при цьому ОСОБА_6 зхопив із собою кухонного ножа.
Прибігши до кафе-бару «Соняшник», що по вулиці Курчатова №10-а в м. Новоукраїнка, ОСОБА_6 побачив двох незнайомих йому чоловіків та жінок, серед яких була мати ОСОБА_7 ОСОБА_8 та знайома ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_6 , перебуваючи в нетверезому стані, підійшов до одного з чоловіків, яким виявився ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і маючи умисел на заподіяння смерті та реалізовуючи його, наніс правою рукою один удар ножем в область живота ОСОБА_10 , внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки зліва із пошкодженням нисхідного відділу товстого кишківника, внутрішньочеревною кровотечею, каловим перетонітом, заочеревиною гематомою, які відносяться до категорії тяжких ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Вважає, що ОСОБА_6 не довів свій злочин до кінця, однак вчинив усі дії, які вважав необхідними для цього, у зв`язку з чим його повідомлено про зміну підозри з ч.1 ст.121 на ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, оцінивши в сукупності всі обставини, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_5 , слідчий суддя, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, за наступних обставин.
Під час розгляду клопотань про застосування чи продовження запобіжного заходу слідчий суддя встановлює, чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також, чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У поданому клопотанні слідчий вказує, що метою і підставами застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- переховуватись від органів слідства та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 років;
- незаконно впливати на потерпілого, свідків, з метою зміни їх показів;
- можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, так як останній має статус обвинуваченого в інших кримінальних провадженнях.
Суд враховує міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання та мешкає із батьками, де він характеризується задовільно, утриманців не має.
Оцінюючи наведені ризики, суд виходить із наступного.
Слідчим суддею проаналізовано ряд ухвал Апеляційного суду Кіровоградської області, в яких, у подібних кримінальних провадженнях, визнавалося помилковим застосування суворого запобіжного заходу із обранням, натомість, домашнього арешту, а тому суд не вбачає доцільності брати до уваги рекомендації суддів апеляційної інстанції, й приймає рішення, керуючись виключно нормами закону та внутрішнім переконнням.
З моменту взяття під варту ОСОБА_6 були проведено ряд основних слідчих дій, які дають можливість прийняття остаточних процесуальних рішень.
Таким чином, ризик незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків чи потерпілого належним чином не вмотивований і не доведений, а має лише форму припущення. Крім цього, в протоколах допиту потерпілого і свідків, ці особи не вказували на те, що ОСОБА_6 чи інші особи намагалися на них впливати, навпаки потерпілий ОСОБА_10 повідомив, що захисник ОСОБА_5 і родичі ОСОБА_6 намагалися вирішити питання щодо відшкодування завданих йому збитків, що не являється неправомірним.
Можливість ОСОБА_6 переховуватися від слідства чи суду нічим не підтверджується, як вбачається із показань останнього, він сам зателефонував на 102 і повідомив про вчинене, не намагався втекти, добровільно очікував прибуття працівників поліції, а тому суд розцінює вказаний ризик лише як можливість із незначним ступенем ймовірності.
Вирішуючи питання про обгрунтованість висунутої підозри, суд враховує практику ЄСПЛ, згідно якої, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення».
При цьому, суд не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину.
Як вбачається із повідомлення про змінену підозру, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.
Порівнюючи первісну та змінену підозру, суд не вбачає кардинальної зміни обставин кримінального правопорушення. Не роблячи передчасних висновків щодо винуватості ОСОБА_6 , суд враховує, що у попередній підозрі слідчий вважав і переконував суд в тому, що в діях ОСОБА_6 маються ознаки кримінального правопорушення за ч.1 ст.121 КК України, з чим погоджувався і сам підозрюваний. На даний момент відбулася зміна підозри, але суд вважає таку підозру належним чином невмотивованою, в наданих суду матеріалах провадження не зазначено, на підставі яких доказів чи доводів слідчий робить висновок про наявність умислу ОСОБА_6 саме на вбивство потерпілого ОСОБА_10 . Умисел на вбивство обгрунтовується способом нанесення тілесного ушкодження, їх кількістю і характером, а також тим, що життя ОСОБА_10 було врятовано завдяки реанімаційним медичним заходів. При цьому не враховано, що ОСОБА_6 наніс лише один удар, крім цього цей удар не був спрямований у життєво важливий орган, і як вбачається із висновку СМЕ, складеного на основі медичної документації потерпілого, не зазначено, що для життя ОСОБА_10 була якась загроза.
Крім цього, висновок про кваліфікацію вчиненого ОСОБА_6 діяння може бути зроблено на підставі показань насамперед самого підозрюваного, проте останній не стверджував про наявність умислу на вбивство, а лише про умисел на заподіяння тілесних ушкоджень.
За таких обставин, суд вважає підозру за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України належним чином не обгрунтованою.
Згідно п.п. 6.7 узагальнення від 03.12.2014 р. ВССУ « Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» зазначено:
Під час розгляду клопотань про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальних провадженнях, у яких такий запобіжний захід застосовано протягом тривалого часу (як правило, по обвинуваченню у вчиненні особливо тяжких злочинів), суд має право враховувати обставину фактичного тривалого строку тримання під вартою для прийняття законного рішення.
Суд враховує вимоги ст.5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». Також суд вказав, що п.3 ст.5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Суд також враховує правову позицію в справі ЄСПЛ «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 §1(с) Конвенції. Тобто цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Сама по собі тяжкість кримінальних првопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою.
Суду також надані докази, що позитивно характеризують обвинуваченого.
Суду не надані докази того, що підозрюваний хоча б раз ухилився від явки до слідого, прокурора чи суду, або намагався незаконно впливати на свідків чи потерпілих, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні корисливих кримінальних правопорушеннях, проте вирок суду відносно нього ще не винесений, а тому наведені слідчим ризики суд вважає безпідставними.
Зважаючи на те, що основні слідчі дії вже проведені, враховуючи наявність у ОСОБА_6 соціальних зв`язків, суд не вбачає необхідності у подальшому обмеженні волі, та вважає за необхідне застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,193-194, 202 КПК України,
Клопотання - задовольнити частково.
Змінити обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, захід забезпечення кримінального провадження, із тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого фактичного постійного проживання АДРЕСА_1 , за винятком участі в слідчих діях та участі в судових засіданнях по кримінальних провадженнях, в яких він являється учасником.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним викликом;
- не відлучатися із м. Новоукраїнка Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;
- здати, при наявності, на зберігання до Новоукраїнського ВП ГУНП особисті документи, які дають право виїзду з України та в"їзду в Україну.
Надати можливість працівникам органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою ОСОБА_6 з`являтися в житло за адресою: АДРЕСА_1 , із вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Строк дії ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту встановити до 30 квітня 2018 року до 14.00 год.
Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням обраних ОСОБА_6 обов"язків покласти на Новоукраїнський ВП ГУНП України у Кіровоградській області.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня його проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1