Дата документу Справа № 321/313/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 321/313/17 Доповідач у 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1180/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 4 ст. 309 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_9 на ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 травня 2017 року, якою
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, який має середню освіту, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з ухвалою суду ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 11 лютого 2017 року під час проведення санкціонованого обшуку на території домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_7 , в приміщенні житлового будинку в спальній кімнаті у шафі виявлено та вилучено - картону коробку, в якій містилися поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору. Згідно висновку експерта № 7-206 від 15 лютого 2017 року, надана на дослідження речовина рослинного походження сіро-зеленного кольору масою 73,437 г, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 65,726 г.
В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України визнав в повному обсязі, просив закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, захисник підтримав клопотання обвинуваченого.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 травня 2017 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України як особу, яка добровільно звернулася для лікування від наркоманії та не ухилялася від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, та закрито стосовно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 309 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд не обґрунтовано застосував ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки судом не перевірено, в якому порядку ОСОБА_7 пройшов лікування (добровільно чи примусовому), та з якою метою він його пройшов і від чого лікувався.
Крім того, як випливає із змісту апеляційної скарги, прокурор вважає, що клопотання про звільнення можливо вирішити лише після дослідження доказів в ході судового розгляду, а не під час підготовчого судового засідання. На думку прокурора, суд, прийнявши рішення на стадії підготовчого судового засідання, взагалі не розглядав провадження щодо вчиненого обвинуваченим злочину, не встановив, чи були данні події взагалі, чи винний обвинувачений в інкримінованому злочині, чи дійсно є обставини, передбачені ч. 4 ст. 309 КК України.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вказали на те, що обвинувачений добровільно вилікувався від наркоманії, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Задовольняючи клопотання обвинуваченого, суд першої інстанції керувався тим, що з довідки № 50 від 3 травня 2017 року, наданої КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР встановлено, що ОСОБА_7 у період з 12 квітня 2017 року по 3 травня 2017 року добровільно пройшов курс лікування від наркоманії.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що посилання суду на вказану довідку як на підставу для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 309 ч. 4 КК України не ґрунтується на матеріалах провадження з огляду на наступне.

В матеріалах справи міститься довідка № 47, видана вказаною спеціалізованою лікувальною установою 27 квітня 2017 року, згідно якої ОСОБА_7 знаходиться на стаціонарному лікуванні в нарковіддліленні № 4 з 12 квітня 2017 року по 27 квітня 2017 року та потребує в продовженні стаціонарного лікування (а.с. 26).

З довідки, на яку посилається суд першої інстанції в своєму рішенні, вбачається лише, що ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в нарковідділенні з 12 квітня 2017 року по 3 травня 2017 року (а.с. 32).

Таким чином, а ні довідка № 47 від 27 квітня 2017 року, а ні довідка № 50 від 3 травня 2017 року не підтверджують висновків суду першої інстанції з приводу того, що ОСОБА_7 саме добровільно пройшов курс лікування від наркоманії, з вказаних довідок вбачається лише те, що ОСОБА_7 певний період часу знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні № 4 КУ «ОКНД» ЗОС без вказівки на те, що він дійсно страждає на наркоманію, потребує лікування цього захворювання та що звернувся він за медичною допомогою добровільно.

Суд першої інстанції не врахував роз`яснень судової практики з приводу застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України, викладених п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», згідно яких вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування він неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватись від наркоманії, а не ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами прокурора з приводу того, що суд першої інстанції рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 309 ч. 4 КК України під час проведення підготовчого судового засідання прийняв передчасно, не з`ясувавши всіх фактичних обставин кримінального провадження, необхідних для прийняття рішення про закриття кримінального провадження з огляду на наступне.

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справі і можливо лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК.

Частина 4 ст. 309 КК України передбачає певні обставини звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Таким чином рішення про звільнення особи від такої відповідальності можливо лише після встановлення, чи дійсно в її діях є склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а без дослідження доказів під час проведення підготовчого судового засідання встановлення цих обов`язкових обставин судом є неможливим.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з доводами прокурора з приводу того, що рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, а висновки суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою у відповідності до ст. 409 КПК України для скасування судового рішення.

Оскільки рішення про закриття кримінального провадження судом першої інстанції було прийнято під час підготовчого судового засідання, ухвала суду підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду з тієї ж стадії судового провадження в суді першої інстанції.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Михайлівського районного суду Запорізької області від 30 травня 2017 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та закрито стосовно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 309 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляді в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4