11-кп/775/297/2017(м)
221/2952/16-к

Єдиний унікальний номер 221/2952/16-к Головуючий суддя у суді 1-ої інст.: ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/775/297/2017(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000389 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 08 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старогнатівка Волноваського району Донецької області, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, непрацюючого, неодруженого, судимого:

1) 31 березня 2010 року Тельманівським районним судом Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням на 3 роки,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення полі на строк 7 років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у період з 18 березня 2016 року по день винесення вироку Волноваського районного суду Донецької області від 08 вересня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

В с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 17 березня 2016 року приблизно о 18.00 год., знаходячись у себе вдома за місцем фактичного проживання по АДРЕСА_2 , спільно вживав спиртні напої разом з потерпілим ОСОБА_9 і під час спільного вживання спиртних напоїв між ними виникла сварка на ґрунті особистих неприязних стосунків, під час якої обвинувачений, будучи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних стосунків, які у нього склалися з останнім, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи умисел спричинити ОСОБА_9 тілесні ушкодження почав наносити останньому удари кулаками і ногами в голову і по тулубу, а коли той впав, продовжував наносити йому удари ногами в голову та по тілу в різні частини тіла, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді сочетанної травми тіла, тупої травми грудної клітини з закритим переломом ІV і V ребер праворуч, та з ІІ по Х включно ребер ліворуч без зміщення, закритого перелому нижньої щелепи справа, забійних ран обличчя, саден волосистої частини голови, синців обличчя, грудної клітини, верхніх та нижніх кінцівок, травматичного шоку, ускладненими нерівномірними кровонаповненнями судин внутрішніх органів, ділянок емфіземи та крововиливами у легені, дистрофічними змінами внутрішніх органів, набряком легенів та головного мозку, які утворились від не менш 20-22 ударів тупим предметом з обмеженою травматичною поверхньою, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, від яких потерпілий помер там же в будинку на місці.

Не погодившись із судовим рішенням, прокурором і захисником в інтересах обвинуваченого надані апеляційні скарги.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказав на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, щодо непричетності обвинуваченого до вчинення відносно потерпілого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, кількості тілесних ушкоджень, часу смерті потерпілого. Крім того, захисник вказав на недопустимість доказів через те, що вони були отримані під впливом фізичного та психологічного примусу.

Під час апеляційного провадження прокурор, який подав апеляційну скаргу, у порядку, передбаченому ст.403 КПК України, відмовився від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Оскільки вирок суду першої інстанції був оскаржений захисником ОСОБА_7 , який не відмовився від своєї апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції продовжив апеляційний розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, який просив її задовольнити, вирок суду - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання; прокурора, який відстоював законність і обґрунтованість судового рішення, просив його залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення; перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги захисника в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст.404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Перевіривши висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, колегія суддів уважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у встановленому законом порядку доказами, ретельно перевіреними та дослідженими в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, не визнав та пояснив наступне.

Так, 17 березня 2016 року він за місцем свого мешкання разом із потерпілим ОСОБА_9 , який проживав разом із ним, розпивали спиртні напої. Приблизно о 18.00 год. зайшов у кімнату, де за столом сидів потерпілий, останній окликнув його, на що він обернувся і одразу відчув удар у чоло та втратив свідомість. Хто його вдарив і чим він не бачив, але це був не потерпілий. До тями він прийшов лише під ранок і побачив, що потерпілий лежить на підлозі, який вже не дихав.

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 суд обґрунтовано послався на наступні докази.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим він був понятим, де разом із іншим понятим та захисником, обвинувачений детально розповів і показав про обставини вчинення кримінального правопорушення, механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

Показання свідка ОСОБА_10 узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи, із якого вбачається, що смерть потерпілого настала через сочетану (поєднану) травму тіла, тобто тілесні ушкодження в різних анатомічних областях - тупої трамки грудної клітини з множинними переломами ребер, які могли викликати травматичний шок, тобто тяжкі тілесні ушкодження, будь-які з них могли спричинити набряк легенів, головного мозку і смерть (а.с. 58-61т.1).

Допитаний в судовому засідання експерт ОСОБА_11 підтримав свій висновок експертизи і зазначив, що пояснення ОСОБА_8 на слідчому експерименті відповідають механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Так, під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_8 показав, що 17 березня 2016 року приблизно о 18.00 год. він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем проживання в буд. АДРЕСА_3 , вживав спиртні напої зі своїм знайомим ОСОБА_9 , який також мешкав за вказаною адресою, в ході сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, став наносити безліч ударів правою рукою стиснутою в кулак і правою ногою, взутою в жорстке взуття в ділянку життєво важливих органів обличчя та тулуб, заподівши потерпілому тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 18 березня 2016 року № 62 у ОСОБА_8 виявлені садна лобної області праворуч, правої кисті, правого колінного суглоба. Можливість утворення тілесних ушкоджень при падінні з положення стоячи виключається. Садно на тильній поверхні правої кисті у ОСОБА_8 , могло утворитися, як внаслідок удару тупим предметом, так і внаслідок удару кисті о тупий предмет, що у свою чергу підтверджують показання ОСОБА_8 на слідчому експерименті у той частині, що він отримав удар від потерпілого під час сварки у лобну область та наносив безліч ударів правою рукою стиснутою в кулак, оскільки у обвинуваченого були виявлені садна лобної області справа, правої кисті (а.кп.63).

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, допитаний в якості свідка слідчий СВ Волноваського ВП ГУНП України в Донецькій області ОСОБА_12 показав, що здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України. Коли останнього було доставлено він побачив, що на ньому біли тілесні ушкодження у вигляді синця в області лоба, а також збиті кисті пальців на кулаках обох рук. Як пояснив обвинувачений, вказані тілесні ушкодження він отримав під час сварки з потерпілим. Інших тілесних ушкоджень на ньому не було (а.с.124-125).

Показання свідка ОСОБА_10 логічно узгоджуються із поясненнями слідчого ОСОБА_12 , який проводив слідчий експеримент і відповідно до ч.7 ст.97 КПК України, показання свідка ОСОБА_12 не бере до уваги, оскільки він є співробітником правоохоронних органів. Однак, дані які надали свідок ОСОБА_10 та слідчий ОСОБА_12 ґрунтуються на обставинах справи і не суперечить показанням обвинуваченого щодо механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що версія обвинуваченого ОСОБА_8 про присутність в будинку останнього когось стороннього та його непричетність до вчиненого злочину є способом захисту ОСОБА_8 від пред`явленого йому обвинувачення. Вказані доводи спростовані належно отриманими та детально дослідженими в судовому засідання доказами.

Також спростовуються матеріалами кримінального провадження доводи захисника в частині невідповідності часу смерті потерпілого. Зокрема, експерт ОСОБА_11 в судовому засідання пояснив, що смерть ОСОБА_9 настала в ніч на 18 березня 2016 року в проміжок часу з 23.00 год. до 01.00-01.30 год., не більш ніж за добу до ростину тіла і не більш ніж за 12 год. до нього (розтин робився 18 березня 2016 року о 15.10 год.). Вказані висновки експертизи не містять суперечностей.

Також не найшли свого підтвердження під час судового слідства доводи апелянта, що до ОСОБА_8 з боку працівників міліції застосовувався психологічний та фізичний тиск. З цього приводу обвинувачений звертався з відповідною заявою до прокуратури Донецької області. За результатами її розгляду та перевірки встановлено, що заходи фізичного та психологічного впливу до нього не застосовувалися, кримінальне провадження за фактом перевищення службових повноважень працівниками міліції закрито у зв`язку з відсутністю в діях останніх складу кримінального правопорушення.

Вивченням матеріалів справи не виявлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності та перешкодили постановити законний і обґрунтований вирок. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо їх допустимості, достовірності й достатності.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та спростовуються доказами, які були перевірені в суді першої інстанції та наведені у вироку.

Всі досліджені докази в своїй сукупності свідчать про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, оскільки на це вказує характер застосованого насильства, яким потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження, внаслідок яких він помер.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, при цьому суд врахував тяжкість вчиненого ним злочину, дані про його особу, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Тому, на думку колегії суддів, призначене покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Будь-які дані, які б свідчили про необ`єктивність, упередженість органів досудового слідства або суду, істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які б перешкоджали або могли б перешкоджати повно і всебічно розглянути справу, у тому числі і ті, про які йде мова в апеляційній скарзі, не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину 5 статі 72 КК України викладено в іншій редакції та визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Таким чином, в строк відбування покарання ОСОБА_8 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 08 вересня 2016 року по 02 листопада 2016 року, з 26 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року втратила чинність, і з 21 червня 2017 строк попереднього ув`язнення зараховується у строк покарання день за день.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 08 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 08 вересня 2016 року по 02 листопада 2016 року, 26 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4