Справа № 482/1151/17
Провадження № 1-кп/482/106/2017
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Одеса Миколаївської області кримінальне провадження № 0000441 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кишинів, Молдова, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, заміжньої, не працюючої, не судимої в силу ст. 89 КК України, зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника Новоодеського РВ

з питань пробації Південного

міжрегіонального управління

з питань виконання кримінальних покарань

та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_6 21 червня 2017 року, близько 15 год. 30 хв., діючи умисно, шляхом обману, з метою незаконного заволодіння майном, належним потерпілому ОСОБА_7 , домовившись через свого знайомого, особу якого органами досудового розслідування не встановлено, щодо поставки кондиціонерів до приміщення Новоодеської Центральної районної лікарні за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Шкільна, 58, одягнувши білий халат, представившись працівником вказаної лікарні, незаконно заволоділа кондиціонерами «Liberton-LAC-09» та «Liberton-LAC-12 LE», якими розпорядилася на власний розсуд.

В результаті зазначених дій обвинувачена ОСОБА_6 незаконно заволоділа майном приватного підприємця ОСОБА_7 на загальну суму 11414 грн.

Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні винною себе у викладеному судом обвинуваченні визнала повністю та пояснила, що дійсно, 21 червня 2017 року, прибула в першій половині дня до м. Нова Одеса. Вийнявши таксі на автовокзалі приїхала близько 15 год 30 хв. на територію Новоодеської центральної районної лікарні за адресою: м. Нова Одеса, вул. Шкільна, 58, куди мали бути доставлені за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 два кондиціонери. Вдягнувши заздалегідь приготовлений білий медичний халат, зустріла осіб, що привезли кондиціонери, оглянула після вивантаження їх з машини комплектність та запропонувала двом чоловікам, що їх привезли, самостійно проїхати до бухгалтерії лікарні, де і отримати розрахунок. Після від`їзду осіб, що доставили кондиціонери, загрузила їх в вийняте таксі та виїхала з території лікарні. На виїзді з м. Нова Одеса передала кондиціонери покупцям, отримавши гроші. Щодо марки кондиціонерів, якими заволоділа, та їх вартості, будь-яких заперечень не мала.

Потерпілий ОСОБА_7 суду підтвердив, що дійсно, отримавши за телефоном замовлення на придбання кондиціонерів «Liberton-LAC-09» та «Liberton-LAC-12 LE», загальною вартістю 11414 грн., 21 червня 2017 року, надав доручення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 доставити замовлений товар до Новоодеської центральної районної лікарні та отримати їх вартість. Отримавши кондиціонери «Liberton-LAC-09» та «Liberton-LAC-12 LE» вони виїхали до місця призначення, проте повернувшись без кондиціонерів, оплату за них не отримали, повідомивши, що дівчина у білому халаті, яка приймала кондиціонери, повідомила про необхідність отримання розрахунку в бухгалтерії лікарні, куди вони і направилися. Не отримавши очікуваного розрахунку за поставлений товар, повернулися до лікарні, біля якої вже не було ані тієї дівчини, ані кондиціонерів.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що в червні 2017 року за дорученням ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 доставляв кондиціонери «Liberton-LAC-09» та «Liberton-LAC-12 LE» до Новоодеської центральної районної лікарні. Біля входу в лікарню їх зустріла дівчина, одягнена в білий медичний халат, яка прийняла вивантажені кондиціонери та направила їх до приміщення бухгалтерії лікарні для отримання розрахунку в сумі близько 12000 грн. Бухгалтерія була зачинена та вони через 7-8 хвилин безпідставного очікування повернулися до лікарні. Проте дівчина, яка їх зустрічала, зникла разом із доставленими двома кондиціонерами. Підтвердив, що в ході досудового розслідування цієї події він здійснював упізнавання тієї дивчини за запропонованими слідчим фотокартками, серед яких упізнав саме ту особу, яка обманувши їх заволоділа двома кондиціонерами, що належали ОСОБА_7 та яка зараз є обвинуваченою в суді.

Свідок ОСОБА_10 надав суду аналогічні показання.

Даними протоколу прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 21 червня 2017 року, за якими 22 червня 2017 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0000441 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України підтверджується, що 21 червня 2017 року, близько 15 год 30 хвилин в АДРЕСА_2 невстановлена особа внаслідок шахрайських дій заволоділа двома кондиціонерами: «Liberton-LAC-09», вартістю 5175 грн. та «Liberton-LAC-12 LE», вартістю 6239 грн.

Даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 липня 2017 року підтверджується, що свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , серед чотирьох пред`явлених до впізнання фотознімків як особу, що представилася 21 червня 2017 року медичним працівником та вказала місце вивантаження кондиціонерів біля будівлі Новоодеської ЦРЛ, впізнано особу, зображену на фотокартці №2 та №3 відповідно.

Даними рапорту ДОП Дніпровського ВП ГУНП в Херсонській області підтверджується, що ОСОБА_6 проживає разом зі своїм сином, інвалідом за психічним та фізичним здоров`ям, який не може самостійно рухатися у двокімнатній квартирі, сусідами та жителями будинку за місцем проживання обвинуваченої охарактеризована позитивно.

За інформацією, що міститься в довідці про звільнення, та довідці про судимість та звільнення від 20.07.2017 року, ОСОБА_11 востаннє засуджувалася вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 16.11.2009 р. за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з вказівкою про звільнення 24.10.2011 р. згідно зі ст..3-А ЗУ „Про амністію та вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2012 р. за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців з вказівкою про звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання 17.01.2014 р.

Показання обвинуваченої ОСОБА_6 щодо фактичних обставин заволодіння нею двома кондиціонерами 21 червня 2017 року, потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та досліджені у судовому засіданні письмові докази узгоджуються між собою, відповідають фактичним обставинам справи, а тому суд вважає їх достовірними.

В ході судового слідства обвинувачена ОСОБА_6 суду стверджувала, що дії по заволодінню чужим майном шляхом обману, викладені в обвинуваченні, вчинила не за власною ініціативою, а погодившись, у зв`язку із нагальною потребою в грошах на утримання повнолітнього сина - інваліда, прикутого до ліжка, на пропозицію свого давнішнього знайомого на ім`я ОСОБА_12 , який і домовлявся щодо поставки кондиціонерів до певного об`єкту, а їй лише повідомляв мобільним телефоном куди саме та в який час їй потрібно прибути з метою заволодіння кондиціонерами, представившись працівником Новоодеської районної лікарні.

Вказані твердження суд вважає неспроможними, оскільки стороною обвинувачення доведено, що саме обвинувачена, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, будучи вдягненою у білий медичний халат, отримувала від ОСОБА_9 та ОСОБА_10 біля приміщення Новоодеської Центральної районної лікарні за адресою: Миколаївська область, м. Нова Одеса, вул. Шкільна, 58, кондиціонерами «Liberton-LAC-09» та «Liberton-LAC-12 LE», направляла доставивших кондиціонери осіб до бухгалтерії лікарні за розрахунком, та саме вона заволоділа ними, зникнувши з місця зустрічі, та в подальшому розпорядилася чужим майном на власний розсуд.

Оцінивши досліджені докази у їх сукупності суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 скоїла заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) і її дії правильно кваліфікувати за ч.1 ст. 190 КК України.

Проте, дії обвинуваченої ОСОБА_6 органом досудового розслідування в обвинувальному акті та прокурором в ході судового слідства кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченої суд вважає безпідставною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону.

Так, формулюючи обвинувачення ОСОБА_6 , слідчим, яким зазначено в обвинувальному акті про вчинення ОСОБА_6 злочину шляхом обману, не вказано обставин, що свідчили би про вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених ч.1 ст. 190 КК України, повторно, та дій, вчинених шляхом зловживання довірою. З вищевказаним формулюванням обвинувачення погодився і прокурор, затвердивши складений слідчим обвинувальний акт.

Зі змісту ж викладу фактичних обставин кримінального правопорушення (що є відмінним від формулювання обвинувачення згідно з вимогами п.5 ч.2 ст. 291 КПК України) у обвинувальному акті, які прокурор вважав встановленими під час досудового розслідування, вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 вважається такою, що має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не стала, та повторно вчинила злочин за викладених у обвинувальному акті обставин.

В обвинувальному акті зазначено про наявність у ОСОБА_6 двох судимостей: вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 16.11.2009 р. за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з вказівкою про звільнення 24.10.2011 р. згідно зі ст..3-А ЗУ „Про амністію та вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2012 р. за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців з вказівкою про звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання 17.01.2014 р.

При цьому органом досудового розслідування не враховано вимоги ст.ст. 88, 89, 90 КК України щодо строків погашення судимості. Так, вказані судимості є погашеними, оскільки ОСОБА_6 була засуджена за злочин середньої тяжкості та після звільнення 17.01.2014 р. за відбуттям покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2009 р., протягом трьох років (до 17.01.2017 р.) з дня відбуття покарання нового злочину не вчиняла.

Доказів іншого суду не надано та в обвинувальному акті такі обставини не вказані.

Таким чином, відсутні підстави для кваліфікації дій обвинуваченої, вчинених 21 червня 2017 року, за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, в судовому засіданні прокурором надано копії довідок щодо ОСОБА_6 з Херсонської міської психоневрологічної поліклініки (на запит слідчого СВ Новоодеського ВП ГУНП України в Миколаївській області від 20.07.2017 р.), Херсонської міської протитуберкульозної поліклініки (на запит фахівця з соціальної роботи із суб`єктами пробації Дніпровського ХМВ з питань пробації ОСОБА_13 від 11.08.2017 р.), характеристику на ОСОБА_6 від 07.08.2017 р., та інформацію з КУ „Обласний наркологічний диспансер Херсонської обласної ради від 07.09.2017 р. (запит слідчого СВ Новоодеського ВП ГУНП України в Миколаївській області від 20.07.2017 р.)

Зі змісту вказаних документів встановлено, що дії по їх отриманню, всупереч вимогам діючого кримінального процесуального закону, здійснювалися стороною обвинувачення після направлення обвинувального акту до суду самостійно.

Так, п.5 ст.3 КПК України визначає, що досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта.

Згідно з вимогами ст.ст. 91 - 93 КПК у кримінальному провадженні доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для справи, підлягають в тому числі і обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Згідно обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , він затверджений прокурором 18.07.2017 р. та направлений до суду 19.07.2017 р.

Таким чином, будь-які слідчі та інші дії по збиранню доказів та інформації щодо обвинуваченої у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування мали б бути завершені до направлення обвинувального акту до суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що надані до суду вищевикладені документи не можуть бути визнані допустими доказами, а відтак, суд не може врахувати викладену у них інформацію щодо характеристики особи обвинуваченої ОСОБА_6 .

Також не може бути визнано допустимим та належним доказом наданий суду вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2009 р., роздрукований з Єдиного державного реєстру судових рішень України, що стосується ОСОБИ_3 та ОСОБИ_1, оскільки він не завірений належним чином та не доведено яким чином він стосується саме обвинуваченої ОСОБА_6 .

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу винної, яка є не судимою в силу ст. 89 КК України, згідно рапорту ДОП Дніпровського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області, проживає разом зі своїм сином, інвалідом за психічним та фізичним здоровям, який не може самостійно рухатися у двокімнатній квартирі, сусідами та жителями будинку за місцем проживання обвинуваченої охарактеризована позитивно, за місцем проживання громадський порядок не порушує, у зловживанні алкогольними напоями та спілкуванні з з особами, які ведуть асоціальний спосіб життя не помічена, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, висловлення жалю з приводу вчиненого, оцінку органом пробації ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення та ризику небезпеки для суспільства, як високого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне з метою виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Керуючись ст.ст. 370, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_14 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на строк 2 (два) роки.

Строк покарання засудженій ОСОБА_15 рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Інші учасники процесу мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1