Номер провадження 1-кс/643/2967/17
УХВАЛА

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 25.12.2017 біля будинку № 103-Г по пр. Ювілейному, 103-Г в м. Харкові виявлено автомобіль «Опель Омега», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , в якому відсутня табличка з номером кузова.
25.12.2017 в ході огляду місця події, проведеного по вул. Халтуріна, 30 в м. Харкові вказаний автомобіль та ключі від нього вилучено.
Посилаючись на те, що вилучений автомобіль і ключі є тимчасово вилученим майном, засобами та знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберігли на собі його сліди і можуть бути використані у кримінальному провадженні як речові докази, з метою позбавлення можливості їх приховування, пошкодження, знищення, переховування чи відчуження, а також для дослідження в ході криміналістичної експертизи, припинення подальших злочинних дій з використанням вказаних речей слідчий просить накласти арешт на вилучене майно.
До суду слідчий не з`явився, причини неявки не повідомив, що не є перешкодою для розгляду клопотання.
Особа, у якої вилучено транспортний засіб надав письмові пояснення з приводу обставин справи, проти клопотання заперечував, просив розглянути клопотання за його відсутності.
Суд, розглянувши клопотання, дійшов наступного: згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданнями арешту, згідно абз. 2 ч. 1 ст. 170 КППУ України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а метою арешту, згідно ч. 2 вказаної статті, є, крім іншого, забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, крім іншого, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Частина 4 вказаної статті застерігає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Пункт 4 ч. 5 ст. 173 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді у разі задоволення клопотання зазначити в ухвалі заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
Частина 11 ст. 170 КПК України вказує, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Викладені норми закону та обставини справи дають суду підстави для висновку, що накладення арешту на вилучений автомобіль в даному випадку переслідує єдину мету збереження речових доказів, разом з тим слідчим, не надано жодного об`єктивного доказу, який би свідчив, що транспортний засіб перебуває у володіння ОСОБА_4 незаконно та має будь-які ознаки знищення, підроблення або заміни номерів вузлів та агрегатів.
Такими доказами, в даному випадку, могли б бути дані щодо викрадення транспортного засобу, та, насамперед, висновок фахівця (який мав бути залучений слідчим під час огляду та вилучення транспортного засобу) про наявність ознак знищення, підроблення або заміни номерів вузлів та агрегатів автомобіля.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що необхідність в накладенні арешту на автомобіль наявна, разом з тим, беручи до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, вважає за необхідне обрати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме заборонити розпорядження та відчуження вказаного транспортного засобу, без позбавлення ОСОБА_4 користуватися арештованим майном.
При цьому суд враховує, що ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження слідчим не доведені.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 170-173, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -
Клопотання про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на транспортний засіб «Опель Омега», р.н. НОМЕР_1 , коричневого кольору, номер кузова відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу VIN- НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_5 , та ключі від вказаного транспортного засобу шляхом заборони розпорядження та відчуження вказаного транспортного засобу, без позбавлення володільця ОСОБА_4 права володіння та користування арештованим транспортним засобом.
Негайно повернути вказаний транспортний засіб та ключі від нього особі, у якої його вилучено ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1