"13" вересня 2017 р. Справа № 363/1262/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вишгорода обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000751 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Череповець, Вологодської області, РФ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії на посаді першого заступника командира військової НОМЕР_2 начальника штабу, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт складений у кримінальному провадженні № 0000751 за обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання прокурор висловив думку про за можливо призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Захисник та обвинувачений підтримали думку прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не належним чином викладено формулювання обвинувачення.

Так, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частинами 1, 2 статті 91 КПК України встановлюють обов`язкові обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій обвинуваченого в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі об`єктивної сторони, умислу.

А тому формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину.

При дослідженні обвинувального акту судом встановлено, що згідно змісту обвинувального акту, фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими за ч. 1 ст. 366 КК України, викладені поверхово, не конкретно, формулювання обвинувачення в цілому є неконкретним і не містить обставин, що підлягають доказуванню відповідно до статті 91 КПК України, взагалі не визначено даних про подію правопорушення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення. Сам обвинувальний акт містить фактичні обставини кримінального правопорушення, які встановленні досудовим розслідуванням та дублюється в формулюванні обвинуваченні, як досудовим розслідування встановлено.

Отже, відсутність вказаних обставин є недостатньо визначеним з точки зору вищевказаних вимог Закону і свідчить про неналежне встановлення події злочину.

Крім того, як зазначено в обвинувальному акті в частині фактичних обставин кримінального правопорушення, які встановленні досудовим розслідуванням, що ОСОБА_5 вчинив службового підроблення офіційних документів, а саме складання та видачу наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині ) № 13 від 11.08.2014 року, внесення до нього завідома неправдивих відомостей, а саме те, що станом на 11.08.2014 року існував військовослужбовець «капітан резерву» ОСОБА 1; що ОСОБА 1 мав військове звання «капітан резерву»; що підставою призначення ОСОБИ 1 на посаду командира 2-го батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 був рапорт командира 2-го батальйону спеціального призначення «капітана резерву» ОСОБИ 1 від 11.08.2014 року; що наказ в цій частині відповідає вимогам Закону України Про військовий обов`язок і військову службу», знаючи, що 11.08.2014 року накази командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України по особовому складу та по стройовій частині щодо зарахування до військової частини НОМЕР_1 капітана резерву ОСОБУ 1 не складався та не видавався, з метою подальшого підтвердження юридичної легітимізації особи ОСОБИ 1 на посаді командира 2 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 саме з 11.08.2014 року.

Дії ОСОБА_5 , які полягали у вчиненні службового підробленні офіційних документів, а саме у складанні та видачі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 13 від 11.08.2014 року, який містить завідомо неправдиві відомості в частині, та у видачі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 13 від 11.08.2014 року, який містить завідомо неправдиві відомості, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Так, в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 слідчий та прокурор посилаються на не відому особу ОСОБА 1, що є неприпустимим.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Отже, без висунутого формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_5 , у випадку постановлення судом будь-якого виду вироку за результатами розгляду обвинувального акту у даному кримінальному провадженні у тому вигляді, в якому поданий обвинувальний акт до суду, зазначені дії призведуть до порушення гарантованих законом процесуальних прав обвинуваченого, зокрема права на захист, а ухвалення судового рішення буде незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог процесуального права.

Враховуючи вище зазначене та беручи до уваги, що органами досудового розслідування не дотримано вимог ст. 291 КПК України при направленні до суду обвинувального акту, суд вважає що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 369-372, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000751, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1