Справа № 520/2531/16-к
Провадження № 1-кп/520/285/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.09.2017 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в м.Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000458 від 27 вересня 2015 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Харків, громадянина України, українця, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, командира 3-го відділення 1-го взводу 1-ої штурмової роти батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

01.06.2017 року прокурором змінено обвинувачення на ч.1 ст.415 КПК України, -

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

захисники: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілий ОСОБА_7 ,

представник потерпілого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
27 вересня 2015 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, та перебуваючи у штаті військової частини НОМЕР_1 на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 19.08.2015 року № 248, керуючи технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованим за підрозділом Міністерства оборони України, на підставі шляхового листа № 670/8 дійсного до 29.09.2015 року, здійснював рух по проїзній частині по проспекту Григор`ївського Десанту з боку проспекту Леніна в напрямку вулиці Хіміків у місті Южне Одеської області зі швидкістю приблизно 82/90 км/год., в правій смузі проїзної частини, що має дві смуги для руху транспортних засобів у вказаному напрямку, в умовах темного часу доби, при штучному освітленні проїзної частини світлом ліхтарів міського електроосвітлення.

На шляху прямування, наближуючись до ділянки проспекту поблизу будинку №26, яка розташована в зоні дії дорожнього знаку 3.29 ПДР «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год.», де є нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР «Зебра» та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 ПДР «Пішохідний перехід», водій ОСОБА_3 , маючи об`єктивну та реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, діючи з необережності, в порушення вимог п.п.1.5, 2.3 «б», 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, якими передбачено: зокрема, відповідно до п.1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; відповідно до п.2.3 «б» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі; відповідно до п.18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; відповідно до п.18.4 якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; відповідно до дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год» забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові; грубо проігнорував вимоги зазначених пунктів Правил та дорожнього знаку 3.29 ПДР, проявляючи злочинну самовпевненість, не приділив належної уваги зміні дорожньої обстановки, а саме тому, що перед нерегульованим пішохідним переходом в лівій смузі попутного напрямку зупинився автомобіль «VOLKSWAGEN KADDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не зменшив швидкість руху керованого ним транспортного засобу та не зупинив його, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, продовжив рух через нього, внаслідок чого скоїв наїзд передньою лівою частиною кузову автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , 2004 року народження, який перетинав проїзну частину по вказаному пішохідному переходу зліва-направо відносно напрямку руху автомобіля в темпі бігу.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди малолітньому пішоходу ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження, від яких він помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в Комунальному закладі «Южненська міська лікарня», а саме: закрита травма грудної клітини та живота: садна на лівій бічній поверхні грудної клітини внизу, на правій бічній поверхні грудної клітини внизу та на лівій бічній поверхні живота, багато осколкові переломи 1-6 правих ребер, множинні вогнищеві крововиливи з розривами тканини печінки, розрив верхньої частки правої легені по задній поверхні; закрита травма шиї: синець на задній поверхні шиї в нижній третині, розрив між хребцевого диска між 6 та 7 шийними хребцями, осколковий перелом тіла 3 шийного хребця; закрита внутрішньочерепна травма: садна в лобній області зліва, вогнищеві крововиливи в м`яких тканинах лобної ділянки зліва та правої потилично-скроневої області, вогнищеві субарахноїдальні крововиливи на верхній поверхні лівої тім`яної частки, на верхній поверхні правої тім`яної частки, на верхньо-зовнішній поверхні правої потиличної частки; закритий осколковий перелом правої плечової кістки; садна в області правого колінного суглобу по передній поверхні, на внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині, в області лівого колінного суглобу по зовнішній поверхні, на тільній поверхні лівої стопи, в області лівого променово-зап`ясткового суглобу по передній поверхні в області лівого лігтьового суглобу по передній поверхні в області лівого лігтьового суглобу по передній поверхні; синці на передній поверхні лівої гомілки в верхній третині, на задньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в верхній третині, на задній поверхні правого плеча в верхній третині, на передній поверхні лівого стегна в верхній третині; різані рани в області правого лігтьового суглобу по внутрішній поверхні, в області правого лігтьового суглобу по задній поверхні, на задній поверхні правого плеча в нижній третині, на задній поверхні правого плеча в середній третині, на задній поверхні правого передпліччя в нижній третині (дві).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-326/2015 від 26.11.2015 року, спричинені ОСОБА_9 ушкодження по критерію небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими при ДТП ушкодженнями і наступила в результаті шоку, на що вказують: порушення гемодинаміки мікроциркуляторного русла, нерівномірне кровонаповнення та дистрофія внутрішніх органів, жирова емболія судин легень середнього ступеню, гостра крайова емфізема та набряк легень, набряк головного мозку.

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи по дослідженню обставин наїзду автомобіля на пішохода від 14.12.2015 року за № 7407 в дорожньо-транспортної ситуації, що характеризувалась рухом в зоні дії дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год.», 1.33 «діти» і наближенням до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками і розміткою «Зебра», на якому знаходився пішохід і перед яким зліва зупинився інший попутний транспортний засіб (автомобіль «VOLKSWAGEN KADDY») водій автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» повинен був відповідно до вимог п.п.2.3 «б», 1.7, 12.1 Правил для забезпечення безпеки дорожнього руху бути особливо уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі, а також забезпечувати контрольований режим руху (швидкість, траєкторію, прийоми керування) свого транспортного засобу у відповідності з розвитком дорожньої обстановки, приділяючи особливу увагу до можливої появи на дорозі дітей. Крім того, відповідно до вимог п.18.4 Правил забезпечити перевагу в русі пішоходу (дитині), який перетинав проїзну частину пішохідним переходом, перед яким зупинився інший транспортний засіб зменшити швидкість свого транспортного засобу, а при необхідності зупинитися і продовжити рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Належна реалізація зазначених вище вимог Правил дорожнього руху забезпечували водієві автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» технічну можливість вчасно виявити пішохода, що перебував на пішохідному переході задовго до під`їзду транспортного засобу і гарантувала водієві автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» технічну можливість запобігти наїзду на пішохода.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.415 КК України.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не визнав та пояснив, що він приїздив до військового шпиталю для передачі особистих речей військовослужбовцям. В ОСОБА_10 він прибув за проханням військовослужбовців які були звільненні, та які попросили його завести їх в місто Южне. Ніч в місті Южне він не проводив. З ним було 4 військовослужбовці його роти, ще 4 не з його підрозділу, чиїх імен він не знає. Автомобіль, що рухався перед ним «Кадді» був на відстані 5 метрів. Водій автомобілю не гальмував, перестроївся зі швидкістю 40-45 км/год., після чого він почав прискорюватись. Після проїзду пішохідного переходу він почув удар. Відстань, яку він проїхав не можу зазначити, але він проїхав пішохідний перехід кабіною автомобіля. Чи проїхав він його повністю, він не знає. З якою швидкістю він пересікав пішохідний перехід він не знаю, але це не була швидкість 80 км/год. Пішохідний перехід він чітко бачив, а удар почув в лівій передній частині в районі переднього крила автомобіля. До моменту зіткнення він не бачив хлопчика. Шляхових лист виписується на 10 днів, а не на окрему поїздку, таким чином його шляховий лист був дійсний до 29 вересня 2015 року. В шляховому листі маршрут не визначається. Місто Южне не зазначається в шляховому листі, але воно знаходиться між містами де він міг їздити. До ДТП на автомобілі була розбита ліва фара. Слідів крові на фарі не було. На капоті була невеличка вм`ятина біля скла зліва. В даний момент він є військовослужбовець в 24-ому окремому штурмовому батальйоні на посаді командиру 3-го відділення, як і на момент ДТП. Усі військовослужбовці цього батальйону є добровольцями, через мобілізацію, через Сватівський військовий комісаріат. Він керував автомобілем на підставі розпорядження їх підрозділу. На автомобіль був виданий технічний талон, номери. На нього оформлений шляховий лист, де був вказаний маршрут Полігон " ІНФОРМАЦІЯ_4 ". Це військовий автомобіль для перевезення особового складу. Кольор хакі, з камуфляжем. Номер чорний з білими цифрами. На автомобілі встановлене броньоване скло, в бокових дверях пластини. Маршрут був узгоджений з командиром. Його стаж керування близько 25 років. За трудовою книгою він має 7 спеціальностей, одна з яких автомеханік, близько десяти років. Автомобіль обслуговується і був технічно справний. Військовослужбовці, які були з ним не заважали керувати автомобілем, ніяких інших обставин не було, що могли йому заважити, однак лобове скло у нічний час має інший формат у порівнянні з іншим склом. По краю скла 3-4 см мається чорна смуга. На передодні та під час руху він не вживав ні алкоголь, ні медичні препарати. Під час слідчого експерименту автомобіль, який застосовувався був зовсім іншого формату, про що він казав слідчому, але той не відреагував. Вважає що слідчий експеримент проведено не коректно. На його думку місце зіткнення було за 5-6 метрів за пішохідним переходом, де є доріжка якою люди часто переходять дорогу. На місці скоєння ДТП, коли він повернувся, на дорозі були лише уламки фари та повороту які прибрали в пакет. Осип скла був за 6-7 метрів за пішохідним переходом по ходу руху. До моменту удару він потерпілого не бачив. Було вже темно, на дорозі було штучне освітлення. Одразу після ДТП він з пасажирами оглянули хлопця, штучне дихання ніхто не робив. Обережно взяли того на руки і по дорозі в лікарню тримали на руках. Під час перебування в реанімації вони запропонували та перевели грошові кошти для лікування. Позов від медичного закладу він сплатив. Під час оформлення ДТП він був присутній, та ним було вказано на деякі неточності, які слідчий виправляв. Під час експерименту іншої версії не розглядалось, крім однієї версії що було розглянуто. Вимоги правил керування авто ним не порушувались. Кваліфікацію даного кримінального правопорушення він не визнає оскільки він є військовослужбовцем. Вважає що має бути інша кваліфікація відповідно до нього.

Відповідаючи на питання учасників судового провадження обвинувачений додав, що кабіна автомобілю перетнула пішохідний перехід. Довжина автомобілю становить приблизно 5 метрів. Під час оформлення ДТП він зазначав приблизну відстань зіткнення. До моменту зіткнення він хлопчика не бачив. На пішохідному переході нікого не було. При швидкості 50 км/год. автомобіль проїжджає приблизно 13,8 метрів на секунду. Він рухався по правій полосі, маневру ніякого не робив, хлопчика не бачив. Ширина однієї полоси дороги десь 3,5 метрів. Він вважаю, що хлопець пробіг за 1 секунду 3,5 метрів по дорозі. Наказ зарахування його до військової служби є. Військовий квиток зазначає про його призив, мобілізацію, проходження служби. Також на нього записана зброя. На стадії досудового розслідування одразу після ДТП він нагадував неодноразово слідчому щодо зустрічі з капітаном батальйону, до того часу поки вони перебували на місці ДТП. Лікування хлопчика оплачували та квитанції було надано, вони є в справі.

Після зміни обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_3 , вину свою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України не визнав, зазначивши, що до раніше наданих показань йому додати нічого.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд оцінює критично, так як вони спростовуються показаннями свідків, експерта та документальними доказами кримінального провадження, які були досліджені судом під час судового слідства, та якими підтверджується вина обвинуваченого в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.415 КК України.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 27.09.2015 року він був на зміні. Приблизно в 19:32 йому зателефонував невідомий чоловік та повідомив, що його сина збила машина. Він попросив свого батька поїхати до лікарні, а сам направився з порту в м.Южне, та через хвилин 15-20 був в лікарні. Там його зустрів батько та пояснив, що ОСОБА_11 збили та він у реанімації. Там він побачив обвинуваченого з товаришами, товариши були п`яні, але обвинувачений був тверезий. Жукотський пояснив, що вони з товаришами їхали, а хлопчик вискочив на дорогу та вони збили його, зробили йому штучне дихання, та привезли до лікарні. Обвинувачений розповідав, що їхали повільно, не швидко, та той не бачив як хлопчик вискочив. Вибачення ОСОБА_12 не просив, не пропонував відшкодування збитків, та переконав його, що все буде добре. Через два дні приїхав представник військової прокуратури і сказав, що все буде залагодженно. Вночі вийшов лікар та сказав, що дитина впала в кому 3 ступеню. До тями йго син більше не приходив, а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Через місяць дзвонила дружина обвинуваченого та пропонувала гроші. В нього це була єдина дитина, йому на момент події було 10 років та 11 місяців, займався спортом та танцями. Дитина гарно знала правила дорожнього руху. В той день його син повертався зі стадіону. Він оглядав місце події після складання протоколу з місця ДТП. Було багато крові, а на пішохідному переході було скло фари, більше скла було на лівій стороні, маленькі частини скла залишилися. Він, як автомобіліст може впевнено сказати, що це скло від фари. Він дійсно отримав речі дитини під зберігальну розписку, але на теперішній час речі ОСОБА_11 викинула мати, бо зберігати такі речі вдома не в кожного серце витримає.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що в кінці вересня 2015 року вони їхали відпочивати на море. Було вже темно. В машині Volkswagen Т4 за кермом був обвинувачений. Всього було в машині близько 8 чоловіків. Він сидів у задній частині автомобіля справа по ходу руху. За рухом автомобіля він не слідкував, та не почув навіть зіткнення, а почув тільки, що обвинувачений сказав, що хлопця збили. Хлопчик знаходився по ходу руху автомобіля з лівої сторони дороги. Він лежав за 5-10 метрів від автомобіля по діагоналі. Автомобіль з`їхав на праву сторону, а хлопець вдарився з ліва. Метрів за 30 від хлопчика був пішохідний перехід. В одну сторону було мабуть 3 полоси. У автомобіля була пошкоджена фара та ліхтар повороту. В автомобілі лобове скло не броньоване, не посилене, як він вважає триплекс. Біля хлопця було щось насипано, можливо це був осип скла. В цілому розмовляли з чоловіками, хтось з них бачив момент зіткнення і сказав, що хлопець вискочив з кущів. Він виходив з автомобіля, дивився, дорога була пуста та було темно. Сторонніх на місці ДТП не було. Кущі були зліва за бордюром, там розподільча алея, кущі десь метр. Йому знається, що тропок між кущів було декілька. Відрізок часу з моменту зіткнення до моменту початку транспортування дитини в районі хвилини. У когось спитали, де знаходиться лікарня, не пам`ятає. З місця ДТП вони не збиралися зникати. Хлопчика відвезли до лікарні. Міліцію викликав хтось з їх товаришів. Слідчий експеримент з ним не проводили. Він спілкувався з батьком хлопчика, та йому здалося що батько був байдужим, мабуть був у шоковому стані. Він підтверджує, що ОСОБА_12 є добровольцем, був в зоні АТО з літа 2015 року.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що з обвинуваченим знайомий, вони товариші по службі. Вони відпочивали на пляжі з товаришами, а обвинувачений приїхав за ними, але він з ними не відпочивав. В м.Южне вони потрапили, бо їм надали вихідні. З полігону вони виїхали з ранку. Подія сталася не в той день, коли вони виїхали з полігону в м.Южне, а наступного дня, бо вони ночували на пляжі. Виїхали 29.09.2015 року в день. Коли вони їхали в м.Южне, було темно. Він сидів спереду, але боком, бо розмовляли з товаришами в салоні. Швидкість руху автомобіля була 45-50 км/год. В автомобілі було чоловік 9. Мельком щось відбулось, та почули удар. Це було долі секунди, їх обігнала машина, вони одразу зупинилися, через пару метрів. Коли вийшли, побачили що хлопчик вдарився, він перебігав дорогу, той вибіг із-за кущів (що саме за рослина він не знає). Дорога 4 полоси, 2 в одну, 2 в іншу сторону. Вони їхали у крайній правій стороні, смуги розділені кущами (висота кущів десь метр з чимось), відстань від кущів до машини одна полоса. Ширина проїзної частини в тому напрямку йому не відома. Коли автомобіль зупинився він був паралельно до бордюру, на якій відстані від порога до бордюру не можу сказати. Місце де відбулося ДТП, це місце розвороту, знаків та розмітки пішохідного переходу не було. Коли виходив з машини то місце ще було до бордюру. Чоловіки занесли дитину до машини та відвезли до лікарні. Були ще якісь автомобілі. На місці події він не бачив пішохідний перехід. Позначка пішохідний перехід була спереду, там перехрестя далі, а за автомобілем не бачили. Щодо тропки між кущами, то він її не бачив. Від автомобіля не відходив. Коли визвали швидку, вона не їхала, вони занесли дитину до машини, машина не заводилась, почали штовхати, про те, де лікарня розповіли люди. Автомобіль конструктивних особливостей не мав, механічна коробка передач. Обвинуваченого він характеризує як воїна, у якого можливо повчитися, знайомі біля 3 місяців на момент події, поганого нічого не було. Вони з обвинуваченим знаходились в м.Щастя Луганської області. Його не запрошували на проведення слідчого експерименту.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що дату події він не пам`ятаю, це могло бути у вересні 2015 року, був вихідний день, вони поїхали на море, так як командир роти, де він проходив службу надав їм відпустку. Місце проходження служби - Широкий Лан на полігоні в Миколаївській області, там були навчання. Подія відбулась біля 19:00 20:00 години ввечері, було темно, освітлення не було. Поверталися назад, він був в задній частині автомобіля, там знаходились лавочки які вздовж салону стояли. Він лежав в салоні, за рухом автомобіля не спостерігав. Рядом з водієм перебувало двоє чоловіків, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , прізвище якого не пам`ятає. Рухались не швидко. Перед тим як сталося ДТП автомобіль не зупинявся. Яка передача була увімкнена він не знаю. Лобове скло в автомобілі було звичайне прозоре скло. Вага автомобіля та спеціальне обладнання цього автомобіля йому не відомо. Гальмував автомобіль та зупинився нормально. Йому сказали хлопці, що збили дитину - хлопчика, що він вибіг їз-за кущів. Як хлопець вибігав із-за кущів він не бачив. За кермом був обвинувачений. В машині знаходилось 6-8 чоловіків. Хлопчик вибіг з кущів, кущі були більше метра, він вибіг з них та вдарився об машину. Зіткнення автомобіля з потерпілим відносно пішохідного переходу десь метрів 30-35 за переходом. Хлопчик лежав за пішохідним переходом з лівої сторони на зустрічній смузі. Була одна полоса, дитина лежала на другій. Дорога там пряма була, не було перехрестя. Кущі він бачив з лівої сторони від них. Щодо тропки серед кущів, не звертав на це уваги. У автомобіля була розбита фара та поворот. Скло від фари осипалось, небагато, за метрів 30 від пішоходу. Автомобіль зупинився від пішохідного переходу на відстані десь 30 метрів. Інших автомобілів він не бачив. Потім десь через 5 хвилин після зіткнення вони відвезли хлопчика до лікарні та викликали швидку. З обвинуваченим він служив в одній частині, він був їх командиром в Миколаївській області. Обвинувачений був в зоні АТО, з 2014 року напевно там був.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що подія відбулась біля десятої години вечора, дату не пам`ятає. Він тоді працював в такси, їхав із гаража в м.Южне по проспекту Григорівського Десанту. Його зупинили працівники міліції, сказали, що сталося ДТП. При складанні схеми ДТП він був присутній. Працівники міліції встановили напрямок руху пішохода, хлопчика вже там не було. На відстань не звертав уваги та не перевіряв. На пішохідному переході був осип скла фари, кольору він не пам`ятає. Автомобіль обвинуваченого він не бачив. Від осколку він тримав рулетку. Рулетка будівельницька була, метрів 5, похибка см.5 може бути. Він схему не оглядав. Чим був зайнятий інший понятий він не звертав уваги. Дорогу розподіляє клумба, вона є розділовою частиною. В районі пішохідного переходу кущів не має. На клумбі в цієї частині не має насаджень. Він часто проїжджає по цій дорозі, кущів там не було. Там стовпи, освітлення та знаки дорожнього руху. Окрім співробітників міліції, його та іншого понятого ще були люди. Порушень з боку співробітників міліції він не бачив.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що в вересні минулого року на день міста Южне, він йшов на зміну десь о 19:00-19:30 годин, по проспекту Григорівського Десанту, почув гучний удар (в цей момент він знаходився на відстані від місця події метрів 30-40), та він подумав, що збили сміттєвий бак, потім дізнався, що збили дитину. Побачив через декілька хвилин зупинилася машина біля обочини, вийшов водій, чоловік у формі, (в загальній кількості було 5 чоловік військових паніки серед військових не було), водій підбіг до дитини, узяв її на руки, відніс у машину, люди викликали швидку, він казав, що дитину скоріше відвезти у швидку ніж чекати швидку. Від водія перегару не було, а від людей у військовій формі був. Машина обвинуваченого спочатку не заводилася, він та військові її штовхали, потім машина завелася та машина поїхала, після цього хвилини через 3 приїхала швидка. На місці удару лежав телефон хлопчика, його знайшов другий хлопець. Він подзвонив мати, але вона не відповідала, потім батькові подзвонив той відповів, та він сказав що його дитина у лікарні. Самого удару він не бачив, перешкоджав гозорозподілюючий пункт. Машина стояла на обочині, дитина головою лежала до бардюра по напрямку руху, ногами на проїзній частині, позаду машини, по відношенню до пішохідного переходу (на відстані не менш 10 метрів). В той час освітлення було увімкнено. Він безпосередньо до дитини не підходив. До машини дитину забрав водій. На пішохідному переході крім телефону ще були осколки фари (трохи далі на відстані 1,5-2 метрів), на місці знаходження дитини скла не було, там була калюжа крові. Скло він бачив коли підійшов до пішохідного переходу, де він вважаю і було зіткнення. Там він побачив розбиту фару, це було десь через 10-15 хвилин. Він не був присутній при проведенні огляду місця ДТП. Коли він почув звук удару в полі зору не було транспортних засобів, біля пішохідного переходу був водій, у лівому ряді була машина. Коли збили хлопчика той кричав. З моменту коли він почув зіткнення до моменту коли машина поїхала в напрямку до лікарні пройшло десь 10 хвилин. Ніяких позначок водій не залишав на місці зіткнення. У транспортного засобу який збив пішохода були військові номери.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні показала, що 27 вересня 2015 року вони з чоловіком поверталися по АДРЕСА_2 . Побачили хлопчика, який починав рухатися по пішохідному переходу. Хлопчик зупинився на розподільній полосі, побачивши, що вони його пропускають, той почав рухатися, та пройшов мимо них. Вона почула, як рухається машина, десь 80-90 км/год. Машина збила хлопчика. Той йшов по діагоналі з першого ряду полетів на поворот, удар був дуже сильний, у дитини вилетіла рука повністю. Впав хлопчик на праву сторону. Машина проїхала метрів 15 та зупинилась з правої сторони по своїй частині дороги. Чоловіки вийшли бистрим шагом, подивились на дитину, взяли дитину та понесли до машини. Машина заглохла та чоловіки її штовхали. Вона підійшла до водія, спитала щодо швидкої, якої не було. Водій попросив провести до лікарні, та вони провели їх. Мимо їхала швидка. Водій швидкої сказав, що вони окажуть допомогу. Чоловік завіз її додому та поїхав на місце ДТП. Вона в транспортному засобі перебувала на пасажирському сидінні ОСОБА_21 , а за кермом був її чоловік. Вона не керую транспортним засобом, а за фахом вона економіст. Там було дві полоси руху в одному напрямку. Вони їхали по другій полосі, Жукотський рухався в першій крайній полосі. Машину Жукотського вона побачила безпосередньо перед зіткненням. Дитину вона побачила коли під`їзджали до пішохідного переходу. Дорога не булла завантаженою, не жодної машини. Дитина переходила швидким кроком. Вона візуально може визначити швидкість, так як працювала дорожнім майстром. Дуже швидко неслася машина. Вона пролетіла мимо них. На відстані від пішохідного переходу, метрів 40-45, вони плавно скинули швидкість. Першими до дитини підійшли військові. Відносно до машини військових дитина знаходилась на відстані метрів 20. Вони не забирали дитину з автомобіля. При неї переклали дитину один раз. Далі не бачила, що відбувалось з дитиною. Де саме хлопчик знаходився у машині вона не знає. Освітлення тоді було штучне, були сумерки. Дитину гарно було видно. Зіткнення сталося лівою стороною, передньою частиною, точніше не може сказати. Кут, на який відносно автомобіля відкинуло хлопчика десь 30-40 градусів. Вона не булла присутня під час огляду місця події, тільки брала участь на слідчому експерименті. Осип скла був під ногами, був скрип скла на пішохідному переході. Чи було скло за пішохідним переходом вона не пам`ятає, вся увага була на дитину. В момент зіткнення вони з чоловіком були в автомобілі. З моменту коли побачили автомобіль в русі і до моменту зіткнення були секунди. Вона не може сказати, чи були включені фари у них та у Жукотського. В її полі зору автомобіль Жукотського до зіткнення був десь 5-6 секунд. Перший раз побачила хлопчика на протилежній стороні дороги, тільки коли хлопчик почав переходити дорогу. Хлопчик відлетів на лежав на праву сторону головою в сторону повороту, в напрямку до полоси зустрічного руху та розподільчої дільниці. Під час слідчого експерименту показувала де лежала дитина. Хлопчика від удару підняло приблизно на рівні криши, не вище. Удар до машини прийшовся на закруглення, де покажчик повороту.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні показав, що з обвинуваченим у нього добрі стосунки. В день події він разом з іншими перебував в військовому автомобілі, де було багато людей, з них він знав пару чоловіків. Він знаходився на задньому сидінні спиною до водія, а машиною керував обвинувачений. Швидкість була не велика, удар був, самого удару він не бачив. Час з моменту наїзду на пішохода та до повної зупинки автомобіля був пару секунд. Він подумав, що вони автомобіль зачепили. Гальмівного шляху не було, швидкість була 40-50 км/год, не більше. Після ДТП він виходив з машини, бачив, що хлопчик лежав за пішохідним переходом, вдалі від перехрестя. Осип скла на місці ДТП він не бачив. На місце ДТП він не повертався, а був в реанімації. Потім десь через 3-5 годин їх запросили до райвідділу. Конфлікту біля лікарні з батьками потерпілого хлопчика не було, вони були дуже спокійні. Що вони казали він не пам`ятає. Автомобіль може і повертався на місце ДТП. Вони дитину самостійно відвезли до лікарні. Хлопчика він оглядав у машині, перевіряв пульс, в нього був розрив на лівій руці. У машини була розбита ліва фара. Щодо наслідків зіткнення, він їх не бачив. На місці ДТП він бачив ще один автомобіль, але точно сказати не можу зупинявся той, чи ні. На місці ДТП кущі бачив, там алея, декоративні маленькі деревця, йому по плече, а його зріст 168 см. На стежку між кущами не звернув уваги. В автомобілі, яким керував Жукотський він їхав перший раз. З обвинуваченим до події він був знайом 2 місяці, разом проходили службу. Обвинувачений всім допомагав, він нормальний водій. Чому обвинувачений перебував в Одесі йому не відомо. Жукотський перебував в зоні АТО. В м.Южне він опинився, так як я їхав з Мирного, а обвинувачений їхав до ОСОБА_23 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що вони з дружиною їхали додому на автомобілі Фольцваген Кадді, в лівій смузі зі швидкістю 40 км/год, доїхавши до пішохідного переходу, побачили як рухається дитина, яка стояла біля стовпа. Він дитину пропустив, зупинився від пішохідного переходу десь за 1,5-2 метри. Дитина почала переходити дорогу по середині переходу швидким кроком, але не бігла. Далі він побачив момент зіткнення, дитину відкинуло. В дзеркала він не дивився, хто їде позаду. Удар прийшовся машиною лівим ребром, де ліва фара. Момент зіткнення був на пішохідному переході. Після зіткнення дитина лежала в ліву сторону до повороту. Автомобіль проїхав далі, зупинився 30 метрів десь за пішохідним переходом, екстреного гальмування не було. Швидкість руху автомобіля на перший погляд була 80-90 км/год. Автомобіль зупинився, вийшов водій, підійшов до дитини, вийшов ще хтось з машини. Він рухався в першому правому ряді. Сам не підходив до дитини. З ОСОБА_12 безпосередньо не спілкувався. Яке було освітлення не пам`ятаю. Були сумерки, увімкнений ближній світ фар. Зір у мене -1,75, але в окулярах він бачить стовідсотково. Розподільна смуга мала насадження (кущі), вони не перешкоджали обзору. Проблем з обзором не було. Щодо пошкоджень автомобіля, то був осип скла, усі деталі не пам`ятаю, ліва фара була розбита. При огляді місця події його не було. Одразу після зіткнення ОСОБА_12 не гальмував. Він на досудовому слідстві надавав такі ж покази. В автомобілі було три, чотири чоловіка разом із водієм. Дитину взяли, почали двигатися, жінка розповідала де лікарня. Коли їхала швидка, дружина просила надати медичну допомогу дитині. До місця пригоди він повернувся приблизно через 20 хвилин, там була поліція та люди. Щодо повернення Жукотського на місце події він не пам`ятає.

Слідчий ОСОБА_25 в судовому засіданні показав, що з обвинуваченим він знайомий через професійні обов`язки, та приймав участь в слідчих діях. Був дзвінок на лінію 102, він виїхав з групою на місце події, там було багато обломків машини, зробили схему ДТП, допитали свідків, схему складали зі співробітниками ДАІ. Не пам`ятає, щодо проведення слідчих дій з обвинуваченим. Зі слів свідків, обвинувачений відвіз дитину в лікарню. Автомобіля на місці події не було, його оглядали потім. Які саме були пошкодження на автомобілі не пам`ятає. Номери були чорні, це була військова машина. Відомо, що у машині було десь 4-6 чоловіків військовослужбовців. На якої відстані була дитина від пішохідного переходу він не пам`ятає. Схему підтверджує. Перетин дороги є на перехресті за пішохідним переходом, там були плями крові. Від пішохідного переходу кров була десь метрів за 7. Було пошкодження фари та підфари були пошкоджені. На схемі не має скла. Він декілька разів дивився, скла не було. Відстань скла від пішохода десь з початку перехрестя, в бік від пішохідного переходу. Дорожня розмітка була, дві смуги. Ще був газон. Під час огляду були сумерки, штучне освітлення. Освітлення було достатньо. Необхідності повторного огляду не було. З чого вони виходили, коли встановлювали рух пішохода не може відповісти. Час коли приїхали не пам`ятає. Місце події з ним оглядали співробітники ДАІ, також наші співробітники. На цьому місці раніше не було дорожніх пригод, потім були. Скло вони не все зібрали, так як осколки були дуже маленькі. До початку заміру, не пам`ятає де були уламки жовтого скла. Заміри робили рулеткою. Він не пам`ятаю була чи ні кров на проїжджий частині. Огляд машини проводився у його присутності. Хто робив виправлення у схемі точно вже сказати не може, почерк його, можливо і він, із-за того, що були сумерки. Видимість під час огляду ДТП не було виявлено. Дані для експерта надавались іншим слідчим. Що пояснював обвинувачений він не пам`ятаю. Яким чином було встановлено місце наїзду на пішохода він не пам`ятаю. Очевидців ДТП встановлювали інші співробітники. Деяких людей опитував він, але кого не пам`ятає. Як встановили, де стався наїзд на пішохода, зараз не пам`ятає. Згідно схеми встановлював за допомогою співробітників ДАІ. Відомо, що за кермом був обвинувачений. Правову кваліфікацію робив він, це була первинна кваліфікація.

Експерт ОСОБА_26 в судовому засіданні показав, що у своєму висновку він зробив усі необхідні посилання та зауваження на данні що були йому надані. Метою його дослідження була версія із наїздом на пішохода саме на пішохідному переході, він згідно закону не має права досліджувані інші версії, які не потребує від нього слідство, за власною ініціативою, і відповідає лише на ті питання, що були йому поставленні слідством. Слідчий посилався на свідчення, не роблячи слідчої оцінки, де вказано що місцем зіткнення є пішохідний перехід, та він не може розглядати інші версії без вказівки слідчого. В експертизі, як він вже зазначив, він спирався на розташування фари, її висоти, швидкості автомобіля, деформування. За цих умов при зіткненні з пішоходом за типових умовах швидкості автомобіля в населеному пункті, відстань розльоту фрагментів фари може досягати 5-10 метрів від місця зіткнення, розрахунок він не робив, це оціночний розрахунок, тому те, що осип починається після пішохідного переходу не свідчить, що зіткнення відбулося після пішохідного переходу. Транспорт він оглядав, в висновку є перелік та характер ознак, що відображує деформацію автомобіля після зіткнення з людиною, а саме пошкодження, що свідчить про зіткнення з пішоходом. Оскільки це фронтальна поверхня, частково цей контакт міг поєднувати блокуючи частину та елементи ковзання тіла. В першу чергу був блокуючий удар, для повноти оцінки слід зазначити обстановку на місці події, кінцеве положення тіла, автомобіля. Інформація стосовно пошкодження бокової частини автомобіля не є пріоритетною з технічної точки зору. Тіло мало було відкинути вперед і в бік. Кут можна встановити, якщо відомо місце наїзду і місце пішохода. Швидкість була встановлена зі слів слідства близько 90 км/год. Дані щодо відстані, на яку могло відлетіти тіло, можливо встановити лише знаючи місце наїзду на місце падіння. Дані що він отримав не суперечать висновку. Іншу версію розглядати не мало сенсу результати не були б суттєво різними. При швидкості 90 км/год тіло могло пролетіти 12 метрів, при швидкості 50 км/год - за певних умов. Якщо б він мав можливість встановити місце зіткнення, він би встановив, але він виконував розрахунки на основі даних що надало слідство. Існує практика, слідчий передав на аналіз експерту данні, тому він виконав розрахунки на основі даних слідчого, та відобразив те, що від нього вимагало слідство. Він склав технічний аналіз стосовно ДТП, саме з технічної точки зору.

Типова наявність 2-х версій які завжди пропонуються для дослідження, але з технічної точки зору, висновок буде однаковим. В процесі наближення автомобіля, пішохід рухається через пішохідний перехід. Висновок після обробки даних за 2-ма версіями буде одним і тим самий. Підстав для того щоб відміняти версії слідства не було. Водій мав згідно правил дорожнього руху надати перевагу пішоходу.

Він має досвід з дослідженням військової техніки, що стосується ДТП за участю військових автомобілів. В даному випадку він вважає, що керування броньованого автомобіля ускладнюється вагою, параметри керування інші, якщо провести експеримент можливо з`ясувати наслідки, при умові іншої ваги автомобіля. Під час слідчого експерименту він не пам`ятає який транспорт застосовувався. Особливості внутрішнього обладнання не мають визначного сенсу.

Висновок він зробив з тих даних, які отримав від слідства. Для встановлення висновку експерту, в першу чергу, необхідні технічні матеріали, протокол огляду місці події, схема ДТП, протокол огляну транспорту, протоколи допиту свідків. Все необхідні документи були надані, якщо є відсилки у висновку, то ці данні мали значення для встановлення результату. При нестачі матеріалів він може звернутися до слідства, але йому було достатньо інформації для висновку, який він зробив дослідивши усі покази та протоколи що були йому надані.

Версію набігання, з точки зору фізики, розглядати не має сенсу. Фактично пішохід знаходився перед автомобілем, інші розрахунки не застосовувались через непотребу їх дослідження. В рамках його обов`язків він виконав свою роботу та висновок підтримує.

Тормозна та рульова система автомобіля працювали справно, що описано ним у висновку технічного стану автомобіля. Для встановлення цього існує методика щодо здійснення перевірки на працездатність автомобіля, зовнішній огляд, наявність необхідних рідин, по-елементне дослідження транспорту, коліс, гальмівної системи, кожне колесо окремо було перевірено, потім зміна умов гальмування, а саме повертається кермо і контролюється в якому діапазоні працює гальмівна система. В даному випадку ознак непрацездатності не виявлено, що стало основою для висновку. Часткового контролю системи управління т/з не було, те що автомобіль є більш важким, для дослідження не має значення. Теоретично, маса не впливає, це можливо встановити після розрахунків. Броньоване скло автомобіля не має значення. Технічний стан автомобіля має перевіряти водій перед початком руху і обирати безпечний вид руху за певних умов технічних характеристик його транспорту. На його погляд, нічого незвичайного у пошкодженнях не має, та в нього немає підстав вважати швидкість недостовірною. Не було надано таких даних які б він вважав необ`єктивними. В даному випадку дані, надані слідством, не мають сумнівів. В умовах даної події автомобіль що рухався поруч зупинився.

Крім показань свідків та експерта, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується документальними доказами в кримінальному провадженні.

Виписками ЄО № 2495 та № 2496 від 27.09.2015 року підтверджено, що 27 вересня о 20 годині 25 хвилин надійшло повідомлення від лікаря ШД ЮМЛ про надання допомоги ОСОБА_9 при діагнозі: полі травма, закрита черепно-мозкова травма, мозкова кома, відкритий перелом правого плеча; та повідомлення від невідомої особи на лінію «102» 27 вересня 2015 року о 19 годині 55 хвилин про те, що в м.Южне по вул.Григорівського Десанту напроти будинку № 26 сталося ДТП з потерпілим(т.2, а.с.113, 114).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27.09.2015 року з план-схемою та фото-таблицями зафіксовано обстановку на місці ДТП в м.Южне по вул.Григор`ївського Десанту напроти будинку № 26. Відповідно до протоколу огляду заяв та зауважень від присутніх не надходило (т.2, а.с.115-126).

Протоколом огляду транспортного засобу від 28.09.2015 року зафіксовано наявні зовнішні пошкодження, які утворились внаслідок ДТП (т.2, а.с.127-131).

Довідкою відносно потерпілого ОСОБА_9 підтверджено наявність ушкоджень, отриманих ним під час ДТП (т.2, а.с.133).

Відповідно до виписки ЄО № 2537 від 01.10.2015 року смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15 годині 45 хвилин (т.2, а.с.162).

Протоколом огляду трупа ОСОБА_9 зафіксовано зовнішні пошкодження на тілі (т.2, а.с.163-167).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 326 від 02 жовтня 2015 року причиною смерті ОСОБА_9 зазначено травмування пішохода при зіткненні з легковим автомобілем (т.2, а.с.168).

Відповідно до довідки КП «Міський житлово-комунальний центр» 27.09.2015 року о 19.30 та в період з 19.00 по 20.00 годин вуличне освітлення дорожнього покриття проспекту Григорівського Десанту міста Южне Одеської області, поблизу з будинком № 26 було включене (т.2, а.с.170).

Висновком експерта № 12-326/2015 від 26.11.2015 року доведено, що при дослідженні трупа ОСОБА_9 були виявлені наступні ушкодження: закрита травма грудної клітини та живота: садна на лівій бічній поверхні грудної клітини внизу, на правій бічній поверхні грудної клітини внизу та на лівій бічній поверхні живота, багато осколкові переломи 1-6 правих ребер, множинні вогнищеві крововиливи з розривами тканини печінки, розрив верхньої частки правої легені по задній поверхні; закрита травма шиї: синець на задній поверхні шиї в нижній третині, розрив між хребцевого диска між 6 та 7 шийними хребцями, осколковий перелом тіла 3 шийного хребця; закрита внутрішньочерепна травма: садна в лобній області зліва, вогнищеві крововиливи в м`яких тканинах лобної ділянки зліва та правої потилично-скроневої області, вогнищеві субарахноїдальні крововиливи на верхній поверхні лівої тім`яної частки, на верхній поверхні правої тім`яної частки, на верхньо-зовнішній поверхні правої потиличної частки; закритий осколковий перелом правої плечової кістки; садна в області правого колінного суглобу по передній поверхні, на внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині, в області лівого колінного суглобу по зовнішній поверхні, на тільній поверхні лівої стопи, в області лівого променово-зап`ясткового суглобу по передній поверхні в області лівого лігтьового суглобу по передній поверхні в області лівого лігтьового суглобу по передній поверхні; синці на передній поверхні лівої гомілки в верхній третині, на задньо-внутрішній поверхні лівої гомілки в верхній третині, на задній поверхні правого плеча в верхній третині, на передній поверхні лівого стегна в верхній третині; різані рани в області правого лігтьового суглобу по внутрішній поверхні, в області правого лігтьового суглобу по задній поверхні, на задній поверхні правого плеча в нижній третині, на задній поверхні правого плеча в середній третині, на задній поверхні правого передпліччя в нижній третині (дві). Спричинені ОСОБА_9 ушкодження по критерію небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими при ДТП ушкодженнями і наступила в результаті шоку, на що вказують: порушення гемодинаміки мікроциркуляторного русла, нерівномірне кровонаповнення та дистрофія внутрішніх органів, жирова емболія судин легень середнього ступеню, гостра крайова емфізема та набряк легень, набряк головного мозку (т.2, а.с.171-175).

Висновком №6575/6576 від 09 грудня 2015 року доведено, що автомобіль VW Transporter в лівій передній частині, по фронту зліва в області головної фари на фарі, покажчику повороту, капоті, лівому передньому крилі зі слідами впливу об`єкта без рівноміцних виступаючих кромок, із залишенням у місцях контакту пологих деформацій металу, руйнувань пластмаси, засклення, - характерних для утворення при контакті з тілом, предметами приналежності людині, в умовах ДТП (наїзду на пішохода). На момент ДТП гальмова система, рульове керування автомобіля VW Transporter були працездатні, дозволяли водію здійснювати рух по наміченій траєкторії, ефективно знижувати швидкість аж до зупинки, за відсутності несправностей, які б раптово для водія могли обумовити відмову систем, втрату керованості, або відведення автомобіля від заданого водієм напрямку руху (т.2, а.с.176-179).

Протоколом огляду в лікарні речей потерпілого від 28.09.2015 року та протоколом огляду слідчим речей потерпілого від 09.12.2015 року зафіксовано наявність пошкоджень речей та наявність на речах речовини бурого кольору (т.2, а.с.184-185).

Висновком судової транспортно-трасологічної експертизи об`єктів з місця ДТП № 7279 від 09 грудня 2015 року доведено, що осколки пластмаси оранжевого кольору, виявлені слідством на місці ДТП, є частинами розсіювача лівого переднього покажчика повороту автомобіля Volkswagen Transporter р/н НОМЕР_2 , до руйнування становили з них єдине ціле. Осколок безкольорового прозорого скла з фарбовою речовиною бежевого кольору по гладкій поверхні, виявлений слідством на місці ДТП, є частиною розсіювача лівої головної фари автомобіля Volkswagen Transporter р/н НОМЕР_2 , до руйнування становив з ним єдине ціле (т.2, а.с.190-193).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.12.2015 року за участю ОСОБА_3 на місці дорожньо-транспортної пригоди зафіксовано пояснення останнього щодо обставин наїзду на пішохода ОСОБА_9 (т.2, а.с.195-206);

Висновком судової автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля Volkswagen Transporter на пішохода від 14 грудня 2015 року доведено, що в дорожньо-транспортній ситуації, що характеризувалась рухом в зоні дії дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/г», 1.33 «Діти» і наближенням до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками і розміткою «Зебра», на якому знаходився пішохід, і перед яким зліва зупинився інший попутний транспортний засіб ( автомобіль VW Caddy) водій автомобіля Volkswagen Transporter повинен діяти в такий спосіб: по перше, відповідно до вимог пп. 2.3.б), 1.7, 12.1 Правил для забезпечення безпеки дорожнього руху бути особливо уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі, а також забезпечувати контрольований режим руху ( швидкість, траєкторію, прийоми керування) свого транспортного засобу у відповідності з розвитком дорожньої обстановки, приділяючи особливу увагу до можливої появи на дорозі дітей. По-друге відповідно до вимог п. 18.4 Правил-забезпечити перевагу в русі пішоходу (дитині), який перетинав проїзну частину пішохідним переходом, перед яким зупинився інший транспортний засіб зменшити швидкість свого транспортного засобу, а при необхідності зупинитися і продовжити рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Належна реалізація зазначених вище вимог Правил дорожнього руху забезпечувати водієві автомобіля Volkswagen Transporter, як водієві-оператору, технічну можливість вчасно виявити пішохода, що перебував на пішохідному переході задовго до під`їзду транспортного засобу, і гарантувала водієві автомобіля Volkswagen Transporter, як водієві-оператору, технічну можливість запобігти наїзду на пішохода. З технічної точки зору, дії водія автомобіля Volkswagen Transporter не відповідали зазначеним вище вимогам Правил дорожнього руху оскільки фактично в умовах події наїзд на пішохода мав місце, і при цьому, по-перше, зі свідчень водія випливають ознаки його неуважності до найважливіших компонентів розвитку дорожньо-транспортної ситуації ( щодо наявності зліва перед пішохідним переходом попутного автомобіля VW Caddy: «…зупинявся, рухався, або стояв вказаний автомобіль під час заїзду на пішохода водій…вказати не зміг із-за швидкості події, також не зміг вказати відстань розташування автомобілю Фольцваген Кадді від пішохідного переходу…», щодо пішохода: …Вказати місце наїзду на пішохода…водій…утруднився, із-за швидкості події…». Під час виявлення пішохода, його автомобіль знаходився передніми колесами на порожній розмітці пішохідного переходу…»), коли, по-друге, швидкість автомобіля ( 50 км/г за свідченнями водія, 82…90 км/г за свідченнями свідків ДТП) не відповідала навіть вимогам дорожнього знаку 3.29 « Обмеження максимальної швидкості 40 км/г). Встановлення причинних зв`язків між настанням ДТП і діями учасників в даному випадку здійснюється слідством самостійно після оцінки дій пішохода ( що не входить у компетенцію судової авто технічної експертизи оскільки не потребує спеціальних знань в області авто техніки), дій водія, їх відповідності вимогам Правил дорожнього руху, - на підставі повнооб`ємного юридичного аналізу всіх виявлених у ході розслідування доказів ( у тому числі й висновків судових експертиз) (т.2, а.с.207-212).

Актом та Висновком щодо результатів медичного огляду обвинуваченого на стан сп`яніння № 59 від 27 вересня 2015 року доведено, що у водія ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено (т.2, а.с.215-217).

Довідкою з Одеського обласного наркологічного диспансеру відносно ОСОБА_3 доведено, що у нього наркотичних засобів в крові не виявлено (т.2, а.с.218).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.11.2015 року за участю свідка ОСОБА_27 , протоколом проведення слідчого експерименту від 05.11.2015 року за участю свідка ОСОБА_20 та протоколом проведення слідчого експерименту від 01.12.2015 року за участю свідка ОСОБА_24 на місці дорожньо-транспортної пригоди, зафіксовано пояснення свідків щодо обставин наїзду на пішохода ОСОБА_9 автомобілем під керуванням ОСОБА_3 (т.2, а.с.219-220, 221-228, а.с.229-236).

Довідкою з Южненсько міського комунального підприємства «ЮЖТРАНС» № 7 від 08.01.2016 року надано інформацію щодо розмірів автомобільної дороги, її ширини, розмірів смуг, відстані пішохідного переходу до дільниці розвороту транспортних засобів тощо (т.3, а.с.32).

Крім того, в судовому засіданні було досліджено характеризуючий матеріал щодо ОСОБА_3 , яким підтверджено, що останній за місцем проживання та проходження служби характеризується позитивно (т.3, а.с.33, т.4, а.с.6), до кримінальної відповідальності раніше не притягався (т.4, а.с.4), у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває (т.4, а.с.5).

В ході судового розгляду, а саме після отримання підтвердження статусу обвинуваченого ОСОБА_3 станом на 27 вересня 2015 року як військовослужбовця, прокурор змінив обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України на ч.1 ст.415 КК України.

Суд, виконавши вимоги ч.3 ст.338 КПК України, роз`яснив потерпілому та його представнику право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

Потерпілий та його представник підтримали обвинувачення за первісною кваліфікацією та вважали, що вина обвинуваченого доведена в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і просили призначити максимальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України.

У відповідності до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд вважає, що правова кваліфікація кримінального правопорушення, яка містилась в первісному обвинувальному акті і яка підтримана потерпілим та його представником в судовому засіданні, не знайшла свого доказового підтвердження, між тим правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.1 ст.415 КК України, яка міститься в зміненому прокурором обвинувачені, в повному обсязі доведена під час судового розгляду, виходячи з наступного.

Так, під час судового розгляду було встановлено та належними доказами підтверджено статус обвинуваченого, як військовослужбовця.

Згідно відповіді начальника управління оборонного планування заступника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_5 . Сивоконя, військова частина польова пошта НОМЕР_1 входить до складу Сухопутних військ Збройних Сил України та підпорядковано військовій частині польова пошта НОМЕР_4 (т.4, а.с.78).

Копією поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_6 від 16.07.2015 року підтверджено відправлення ОСОБА_3 в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 (т.4, а.с.81-82).

Службовим листом 1711/1 від 28.03.2017 року підтверджено, що ОСОБА_3 станом на 27.09.2015 року мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та автомобіль Volkswagen Transporter, р/н НОМЕР_2 , мав статус військового з обмеженим правом його використання поза межами зони проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (т.4, а.с.168-169).

Відповідно листа № 564 від 06.05.2017 року та листа №116/9/4/4151 від 27.05.2017 року солдат ОСОБА_3 відповідно до наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 капітана ОСОБА_28 від 19.08.2015 року №248 призначений снайпером 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти (т.4, а.с.201-204).

Суд зазначає, що при конкуренції загальної і спеціальної норми у кримінальному праві застосовується спеціальна норма, тому саме ч.1 ст.415 КК України підлягає застосуванню при визначенні правової кваліфікації діяння ОСОБА_3 як військовослужбовця, який керував спеціальним транспортним засобом.

В свою чергу стороною захисту під час судового розгляду було заявлено про недопустимість всіх доказів у кримінальному провадженні у зв`язку із тим, що на момент скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_3 мав статус військовослужбовця та керував спеціальним транспортним засобом, який використовувався для перевезення особового складу.

Суд, дослідивши доводи сторони захисту про визнання недопустимими всіх документів і доказів, отриманих під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, зазначає наступне.

Саме постановою в.о.прокурора області молодшого радника юстиції ОСОБА_29 від 12.10.2015 року, в межах його повноважень, було доручено проведення досудового розслідування за правовою кваліфікацією за ч.2 ст.286 КК України слідчому управлінню ГУМВС України в Одеській області (т.2, а.с.14).

Під час досудового розслідування правова кваліфікація кримінального правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27.09.2015 року на АДРЕСА_2 , внаслідок якої 01.10.2015 року ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер, не змінювалась.

Тривалий час, як впродовж досудового розслідування так і судового розгляду, отримувались різні відомості щодо статусу ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП.

Так, відповідно до відповіді начальника управління персоналу заступника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_30 від 29 вересня 2016 року № 116/9/5 11864, громадянин ОСОБА_3 військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 не проходив (т.3, а.с.160).

Крім того, відповідно до відповіді начальника управління персоналу заступника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_30 від 13.12.2016 року № 116/9/5/15006, документи які засвідчують ОСОБА_3 , як військовослужбовця Збройних Сил України посадовими особами військової частини офіційно не надавались та їх походження командуванню військової частини польова пошта НОМЕР_1 не відомо (т.4, а.с.99).

Тому, до отримання відповідних даних, що підтверджували би статус ОСОБА_3 як військовослужбовця, законних підстав для зміни кваліфікації кримінального правопорушення так і зміни підслідності не було.

Лише після підтвердження статусу обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження, прокурором було змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення, інкримінуємого обвинуваченому ОСОБА_3 .

Таким чином, суд вважає, що проведення досудового розслідування слідчим управлінням ГУМВС України в Одеській області не перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, оскільки докази були здобуті законним шляхом уповноваженими на те особами.

Відповідно до ст.412 КПК України, порушення правил підслідності, якого в даному випадку не було, не є підставою для скасування судового рішення.

Також, захист вказував на те, що судову авто технічну експертизу було проведено лише за однією версією подій версією сторони обвинувачення, тому така експертиза не може бути визнана належним доказом.

Таким твердженням сторони захисту суд дає критичну оцінку. Судом встановлено, що експертиза була проведена відповідно до ст.101 КПК України, на підставі матеріалів, які було надано слідчим для проведення експертизи, даних, які містились в матеріалах кримінального провадження, та експертом було надано відповіді на поставленні питання. Тому суд вважає висновок № 7407 від 14 грудня 2015 року судової автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля VW Transporter на пішохода допустимим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи обставини, встановлені саме під час судового слідства та даючи юридичну оцінку всебічно, повно та неупереджено дослідженим в судовому засіданні доказам, суд вважає їх належними, допустимими та достовірними. Так, досліджені по кримінальному провадженню докази свідчать про те, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України за ознаками порушення правил водіння транспортної машини, що спричинило загибель потерпілого, та обвинувачений дійсно винен в інкримінуємому йому кримінальному правопорушенні.

Невизнання своєї вини обвинуваченим суд оцінює як вибраний ним спосіб свого захисту та намагання уникнути покарання.

Визначаючи обвинуваченому покарання, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_3 характеризується позитивно, після скоєння кримінального правопорушення з місця ДТП не знак, вчинив дії з надання медичної допомоги потерпілому ОСОБА_9 та забезпечив його доставку до медичного закладу, однак як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду не усвідомив суспільну небезпеку свого діяння, суд вважає, що покарання, необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, слід призначити в межах санкції ч.1 ст.415 КК України у виді позбавлення волі.

Пом`якшуючих або обтяжуючих покарання обставин, згідно ст.ст.66, 67 КК України судом не встановлено.

В кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 000 гривень, посилаючись на те, що протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_3 йому було завдано моральну шкоду, а саме: втративши сина, він втратив сенс життя, відчув почуття безвиході, душевний біль та страждання, його нормальний уклад життя було змінено.

Відповідно до п.2, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілому, суд враховує характер кримінального правопорушення, ступінь вини обвинуваченого, глибину душевних страждань потерпілого, керуючись принципами розумності та справедливості, вважає, що цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково в сумі 150 000 гривень.

Крім того, прокурор разом із обвинувальним актом подав позовну заяву в інтересах КЗ «Южненська міська лікарня» про стягнення з обвинуваченого витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 в сумі 2043 гривні 00 копійок.

Суд дійшов висновку, що позовна заява прокурора відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України повинна бути залишена без розгляду, оскільки заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. Так, на відмову від КПК України (в редакції 1960 року) чинний КПК України не передбачає обов`язку прокурора заявляти позов в інтересах лікувального закладу для відшкодування витрат на лікування потерпілого. Згідно ст.128 КПК України позивачем у справі повинна виступати сама лікарня через представника. Згідно обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування лікувальний заклад КЗ «Южненська міська лікарня» не є учасником кримінального провадження, оскільки під час досудового розслідування лікувальний заклад не був визнаний ні потерпілим, ні цивільним позивачем, яким надані відповідні процесуальні права і обов`язки, щодо реалізації яких слідчий і прокурор мають відповідні зобов`язання.

Крім того, не можна вважати подану прокурором позовну заяву, як подану в інтересах держави, оскільки лікувальний заклад КЗ «Южненська міська лікарня» є не державною установою, а комунальною установою і в такому випадку, як самостійний суб`єкт господарювання, наділена правоздатністю і дієздатністю, які вправі реалізовувати самостійно.

Постановою про приєднання предметів до кримінального провадження в якості речових доказів від 28.09.2015 року речовим доказом визнано автомобіль Volkswagen Transporter 1996 року випуску, зеленого кольору, д/н НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_5 (т.2, а.с.183).

Постановою про визнання речовим доказом та залучення до кримінального провадження від 14.12.2015 року речовим доказом визнано осколки пластмаси, що є частками розсіювача лівого переднього покажчика повороту автомобіля «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.4, а.с.1).

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.

Ухвалою слідчого суді від 29 вересня 2015 року на автомобіль «Volkswagen Transporter», д/н НОМЕР_2 накладено арешт (т.2, а.с.88).

Відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України, накладений арешт підлягає скасуванню.

Відповідно до Акту здачі приймання висновку судового експерта № 6575/10.4 від 09.12.2015 року, Акту здачі приймання висновку судового експерта № 6576/10.2 від 09.12.2015 року, Акту здачі приймання висновку експерта № 7279/10.4 від 09.12.2015 року та Акту здачі приймання висновку експерта № 7407/10.1 від 14.12.2015 року витрати на залучення експертів складають 2 457 гривень 60 копійок (т.2, а.с.180-181, 194, 213).

Вирішуючи питання щодо оплати процесуальних витрат, суд вважає за необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373-376 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним за ч.1 ст.415 КК України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі, абз.1 ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року), зарахувати строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 , з 28 вересня 2015 року по 08 грудня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_3 невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого суді від 29 вересня 2015 року на автомобіль «Volkswagen Transporter», д/н НОМЕР_2 .

Речовий доказ автомобіль Volkswagen Transporter 1996 року випуску, зеленого кольору, д/н НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_5 , після набрання вироком законної сили передати останньому відомому володільцю військовій частині НОМЕР_1 .

Речовий доказ осколки пластмаси, що є частками розсіювача лівого переднього покажчика повороту автомобіля «Volkswagen Transporter», після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Позовну заяву, подану прокурором в інтересах Комунального закладу «Южненська міська лікарня» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 залишити без розгляду. Роз`яснити, що залишення без розгляду позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду з тими ж вимогами уповноваженою особою.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз в розмірі 2 457 гривні 60 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1