11-кп/775/517/2017(м)

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, працюючого у ФЛП ОСОБА_10 , вантажником, з середньою освітою, раніше не судимого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. Стягнувши з ОСОБА_9 у відшкодування витрат в установу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_11 22693,14 гривень, на користь Маріупольської міської ради. Стягнувши з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду у сумі 200000 гривень. Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_9 в частині стягнення матеріальної шкоди у сумі 8663,89 гривень залишено без розгляду. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що він 15.09.2016 року приблизно о 14.00 годині, знаходячись на території лісоторгівельної бази ФЛП « ОСОБА_10 », розташованої за адресою: пл. Правобережна, буд. 16 в Центральному районі м. Маріуполя, на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, підійшов ззаду до раніше знайомого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який стояв біля задніх воріт зазначеного підприємства, після чого наніс йому один удар дерев`яним брусом, який заздалегідь взяв у руку з метою скоєння злочину, в праву половину голови потерпілого, який перебував у вертикальному положенні і був звернений задньою поверхнею тіла до нього, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми - перелому кісток склепіння та основи черепу, епідурального та субарахноїдального крововиливів, крововиливів у речовину головного мозку, у м`які покриви голови, яка стосовно до живих осіб відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння, та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, після чого пішов з місця скоєння злочину.

Смерть ОСОБА_11 настала від набряку головного мозку з вклиненням його стовбурового відділу у великий потиличний отвір, зумовленого відкритою черепно-мозковою травмою, що супроводжувалася переломом кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, у м`які покриви голови, 22.09.2016 року о 08.25 годині.

Органом досудового розслідування зазначене кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч.2 ст. 121 КК України, а саме, як умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, в частині призначення покарання, застосувати закон про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Призначити ОСОБА_9 покарання за ст. 121 ч.2 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. В іншій частині вирок стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та відповідно кваліфікував дії останнього.

Висновки суду в частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_9 внаслідок суворості, являються безпідставними та необґрунтованими, з таких підстав.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступень тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який за місцем роботи та мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у психіатричній лікарні та наркодиспансері не перебуває, одружений. Також враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини, щире каяття, відшкодування матеріальної шкоди, обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

На підставі наведеного судом першої інстанції було правильно враховано особливу тяжкість злочину, який потягнув за собою смерть потерпілого, враховано принципи індивідуалізації покарання та призначив необхідне і достатнє покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, передбачене санкцією ч.2 ст. 121 КК України.

Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції обрано дуже сурове покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого, являються безпідставними, оскільки при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції було прийнято до уваги та враховано всі обставини, необхідні для правильного та законного розгляду кримінального провадження.

Також колегія суддів не знаходить підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_9 більш м`якого покарання ніж передбачене санкцією інкримінованої статті, а саме на підставі ст. 69 КК України.

Крім того, призначати покарання на підставах ст.. 69 КК України це ні є обов`язком для суду. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції привільно прийшов до висновку, що обставини передбачені ст. 66 КК України пом`якшують покарання, та не є такими що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, істотнмх порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 вересня 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: