Справа № 369/3248/17
Провадження №1-кп/369/56/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Березані Київської області, з вищою освітою, одруженого, працюючого лікарем-хірургом ЦРЛ Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, -
установив:
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити провадження до судового розгляду. Захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він, на думку захисника, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України щодо конкретності пред`явлення особі обвинувачення.
Вислухавши думку ОСОБА_5 який підтримав клопотання захисника, прокурора, який вважав що провадження підлягає призначенню до розгляду по суті на підставі обвинувального акту, а клопотання захисника не підлягає задоволенню, суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України підлягає поверненню прокурору з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Аналіз положень п.13 ч.1 ст. 3, ст.20, ст. 277, ст. 291 КПК України дає підстави стверджувати те, що обвинувачення у вчиненні злочину вважається сформульованим, якщо у ньому викладене твердження про вчинення особою діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України із викладенням у ньому ознак цього діяння, зазначених у диспозиції відповідної статті Особливої частини КК України і посиланням на обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному процесі. Тільки обвинувачення, яке є конкретним і зрозумілим для обвинуваченого вважається належно сформульованим і породжує відповідні наслідки, в тому числі необхідність та можливість захисту обвинуваченого від даного обвинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 2008 року у справі Абрамян проти Росії в п.34 вказано, що «у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення»

Наведених вище вимог закону у обвинувальному акті при формулюванні щодо ОСОБА_5 обвинувачення у повній мірі не дотримано.

Так, згідно формулювання обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, а саме в неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки за наступних обставин:

При цьому, далі за текстом цього ж формулювання обвинувачення зазначено, що « ОСОБА_5 , будучи переведеним згідно наказу № 112-к від 01.10.2014 на посаду лікаря-хірурга ургентного ОВХП з 06.10.2014, являючись медичним працівником, неналежно виконуючи свої професійні обов`язки, внаслідок недбалого до них ставлення, допустив настання тяжких наслідків для хворого».

Проте, які саме свої професійні обов`язки були порушені, чи неналежно виконувались, та у чому саме такі порушення полягають та, як саме вони пов`язані із настанням тяжких наслідків для хворого, в обвинуваченні не вказано.

Так обвинувачення посилається на ОСОБА_6 згідно посадової інструкції лікаря-хірурга об`єднаного відділення хірургічної патології, затвердженої головним лікарем Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району, при цьому чітко на вказує, який пункт, інструкції з перелічених в обвинуваченні порушив ОСОБА_5 .

Крім того в формулюванні обвинувачення є посилання на «ст. ст. 34,78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 року. Згідно зазначеного Закону на думку обвинувачення лікар-хірург об`єднаного відділення хірургічної патології Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району ОСОБА_5 !? був зобов`язаний своєчасно і кваліфіковано провести обстеження та лікування пацієнта». Як вбачається з цієї частини обвинувачення органом досудового розслідування не тільки не конкретизовано в чому виявились порушення зазначеного Закону ОСОБА_5 , а і допустили вільне тлумачення зазначеного Закону в частині того, що останній стосується виключно ОСОБА_7 .

Водночас в обвинувальному акті, як на доказ винуватості ОСОБА_5 є посилання на довідку № 5494 від 19.12.2015 у якій визначені дані обстеження, діагноз та рекомендації лікаря, а також міститься підпис ОСОБА_5 .

При цьому в обвинувальному акті не наведено, яким саме нормативним документом передбачено ведення та оформлення саме таких довідок, а також у який саме спосіб оформлення цієї довідки та внесення у неї підпису безпосередньо ОСОБА_5 пов`язується із вчиненням останнім інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

Крім того в формулюванні обвинувачення вказано, що ОСОБА_5 проводив огляд і обстеження пацієнта, який є потерпілим у провадженні, установив вірний діагноз, але неповністю (згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи 3 22/К) далі по тексту приводиться цитата зазначеної експертизи : обстеження хворого ОСОБА_8 «в умовах Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району м. Боярка було проведено» не в повному обсязі. При цьому в обвинуваченні не вказано ким проводилось таке обстеження

Далі обвинувачення не розкриваючи та не конкретизуючи зміст викладеного вказує, «Таким чином, під час проведення огляду і встановлення діагнозу лікарем хірургом були допущені недоліки в своїх діях, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 », хоча відповідальність за ч. 1 ст. 140 КК України настає унаслідок невиконання чи неналежного виконання медичним або фармацевтичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення.

Наведена неконкретність обвинувачення указує на відсутність факту належно сформульованого обвинувачення, що є порушенням п.5 ч.2 ст. 291 КПК України і підставою для повернення обвинувального акту.

На думку суду, призначення судового розгляду із належно не сформульованим обвинуваченням буде указувати на порушення права обвинуваченого на захист і призведе до порушення положень ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині розгляду справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти особи кримінального обвинувачення, оскільки лише належно сформульоване і конкретне обвинувачення може бути предметом розгляду у суді.

Наведене у своїй сукупності указує на недотримання вимог закону, що визначає вимоги до обвинувального акту (п.5 ч.2 ст.291 КПК України) у зв`язку із чим обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК Українипідлягає поверненню прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001028 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України - повернути прокурору Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд, Київської області на протязі семи днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1