Єдиний унікальний номер 341/1943/17
Номер провадження 1-кп/341/56/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Галич

Галицький районний суд Івано- Франківської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галичі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, військовозобов`язаного, не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, суд

встановив:
ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Злочин вчинено при наступних обставинах:

Так, 15.06.2017 р. близько 10 год. ОСОБА_5 зустрівся біля магазину Продукти в с. Бовшів Галицького району з своїм знайомим ОСОБА_6 , з яким заздалегідь домовився піти пошукати металобрухт. У цей час до них приєднався ОСОБА_7 , який, дізнавшись, що його знайомі йдуть шукати металобрухт, вирішив піти з ними і перед початком пошуку металу вся компанія вирішила вжити спиртні напої.

Після спільного розпивання спиртного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 пішли на територію недіючого бурякопункту колишнього цукрового заводу, що у с. Задністрянське Галицького району, де відшукали непридатні для прямого використання металеві вироби та їх частини, які втратили експлуатаційну цінність, і близько 12 год. здали їх на приймальний пункт металобрухту.

Виручивши 30 грн., ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 придбали спиртне і разом спожили його. Після чергового розпивання спиртного вся компанія вирішила продовжити пошуки металобрухту на території недіючого бурякопункту колишнього цукрового заводу, щоб мати кошти на придбання алкогольних напоїв. Однак, у цей час обвинувачений згадав, що раніше бачив на території приватної агрофірми Бовшівська, що у с. Бовшів Галицького району, біля приміщення майстерні, кусок металевого швелера, який він хотів раніше викрасти, але не мав сили його підняти, запропонував ОСОБА_7 і ОСОБА_6 піти на територію агрофірми та допомогти йому винести цей швелер. При цьому ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 та ОСОБА_6 недостовірні дані про те, що отримав дозвіл власника агрофірми на здачу вказаного швелера на металобрухт.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , будучи введеними в оману та не усвідомлюючи злочинні наміри ОСОБА_5 , погодились на його пропозицію, після чого всі разом близько 14 год. 30 хв. пішли до приватної агрофірми Бовшівська. Прибувши до вказаної агрофірми, ОСОБА_5 , а також ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які будучи введеними в оману, не усвідомлювали, що вчиняють крадіжку, безперешкодно зайшли на її територію, де підійшли до місця знаходження згаданого вище швелера і, переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, крім ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, почали піднімати даний металевий виріб довжиною 2,9 м., шириною 0,2 м та вартістю 750 грн. Однак не виконали до кінця усіх дій, які вважали за необхідне для доведення свого злочинного умислу, оскільки у цей час були помічені двома заступниками директора приватної агрофірми Бовшівська ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які припинили злочинні дії ОСОБА_5 та інших осіб і викликали на місце події слідчо-оперативну групу Галицького відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 досягнуто та 26.12.2017 року укладено угоду про примирення. Із змісту угоди про примирення вбачається, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15,ч.1 ст. 185 КК України визнав, підтверджує обставини скоєного злочину, розкаюється у вчиненому. Сторони дійшли згоди, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості; сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України .
Під час судового засідання ОСОБА_5 підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надав згоду на призначення узгодженого сторонами кримінального провадження покарання. Суд переконався, що обвинувачений зрозумів роз`яснені судом права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.
Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив укладену угоду про примирення. Пояснив, що агрофірмі збитків завдано не було, оскільки металевий швелер було повернуто на відповідальне зберігання приватній агрофірмі 'Бовшівська'.
Також судом встановлено, що обвинувачений та представник потерпілого розуміють наслідки затвердження угоди про примирення, визначені стттею 473 КПК України.

Прокурор вважає за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між підозрюваним та представником потерпілим, як таку, що відповідає вимогам закону.
Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Розглянувши угоду, вислухавши сторони, суд вважає, що угода про примирення, укладена між підозрюваним та представником потерпілим, відповідає вимогам ст. 471 КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді. ОСОБА_5 покарання, узгоджена сторонами угоди, є обґрунтованою, відповідає загальним засадам призначення покарання, що визначені ст. 65 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 може виконати зобов`язання за угодою.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому узгодженої міри покарання у виді штрафу і ухвалення обвинувального вироку.
Судових витрат у кримінальному провадженні немає, цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.
Питання щодо речового доказу вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373,374, 376, 394, 468-471, 473-475 КПК України суд,
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 26 грудня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000174 між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання - штраф в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 ( одна тисяча триста шістдесять) гривень.
Визнані по справі речові докази: металевий швелер довжиною 2,9 м., шириною 0,2 м., який повернутий на відповідальне зберігання у приватну агрофірму Бовшівська вважати повернутим.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Галицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:ОСОБА_1