Провадження № 11-кп/780/1038/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 28.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
28 вересня 2017 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Цим же вироком за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, кожний , засуджені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 домовились вчинити крадіжку грошей з квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_11 , 1932 р. н., та яка, за наявною у них інформацією, повинна була бути відсутньою за своїм місцем проживання.

Для реалізації свого злочинного наміру, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, вони в ніч на 20 червня 2014 року близько опівночі приїхали на невстановленому досудовим слідством автомобілі до АДРЕСА_3 та зупинили його неподалік будинку ОСОБА_11 , щоб мати можливість спостерігати за навколишньою обстановкою.

Близько 5 годин того ж дня, ОСОБА_7 направився до домоволодіння ОСОБА_11 , а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишились чекати його неподалік від місця скоєння злочину щоб попередити один одного в разі виявлення сторонніми особами їхніх злочинних дій.

ОСОБА_7 , маючи намір пересвідчитись у відсутності ОСОБА_11 за її місцем проживання, подзвонив у дзвінок біля хвіртки і після того, як двері даного будинку ніхто не відчинив, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний намір, переліз через паркан на територію вказаного домоволодіння та, підійшовши до вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , почав відчиняти замок за допомогою спеціальних пристосувань.

Під час спроби відчинити замок, вхідні двері квартири відчинила потерпіла ОСОБА_11 , яка запитала у ОСОБА_7 , що він робить. Будучи викритим потерпілою, ОСОБА_7 , виходячи за межі попередніх домовленостей з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , направлених на таємне викрадення грошей з квартири потерпілої, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, діючи відкрито, схопив ОСОБА_11 рукою за обличчя та штовхнув, внаслідок чого потерпіла впала на підлогу кухонної кімнати.

Після цього ОСОБА_7 протиправно проник до будинку потерпілої, штовхнув на підлогу, де схопив її за руки, заломив їх їй за спину і змотав рушником та прозорою липкою стрічкою, та почав вимагати у неї гроші, погрожуючи при цьому застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_11 , та яке виразилось в погрозі застосування електрошокера, який ОСОБА_7 мав при собі, та про наявність якого не було відомо іншим учасникам злочину - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

При цьому ОСОБА_7 наніс потерпілій декілька ударів руками та ногами по тілу та голові.

Потерпіла ОСОБА_11 , усвідомлюючи небезпеку для свого життя та здоров`я, сприймаючи погрози ОСОБА_7 як реальні, бажаючи припинити його неправомірні дії, віддала ОСОБА_7 з гаманця гроші в сумі 700 грн. та золоті сережки вагою 4 гр., вартістю 1997 грн. 15 коп., які зняла з себе.

Однак ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати злочинний намір, направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в цей час знаходилися в автомобілі неподалік будинку потерпілої та спостерігали за навколишньою обстановкою, переслідуючи корисливі мотиви, почав оглядати будинок і в спальній кімнаті вказаного будинку знайшов медалі, значки та пам`ятні знаки з часів Великої Вітчизняної війни.

Продовжуючи вимагати у ОСОБА_11 гроші, ОСОБА_7 застосував щодо неї електрошокер, від чого потерпіла відчула фізичний біль.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у виді синців на верхніх кінцівках, синець на обличчі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричинили тривалий розлад здоров`я та значну стійку втрату працездатності.

Після вказаних протиправних дій ОСОБА_7 залишив місце злочину, а викраденими грошима та майном ОСОБА_11 , на загальну суму 8072 грн. 25 коп., разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпорядились на власний розсуд.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції, та призначити новий судовий розгляд.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при розгляді справи були допущенні істотні порушення вимог КПК України щодо можливості по першій вимозі мати захисника, викликати необхідних свідків, під час процесуальних дій задавати питання, давати свої пояснення та зауваження відносно порядку ведення дій, що заносяться в протокол. На думку обвинуваченого до нього необґрунтовано була застосована ст. 187 КК України, так як не було вилучено знаряддя злочину ( ніж чи електрошокер).

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Оскільки, апеляційна скарга надійшла лише від обвинуваченого ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції лише щодо винуватості ОСОБА_7 ..

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 за описаних у вироку обставин злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України ґрунтуються на сукупності допустимих, достовірних та достатніх для цих висновків доказів, які повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено досліджені в судовому засіданні. Зокрема, винуватість ОСОБА_7 підтверджується показами потерпілої , обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , письмовими доказами, а саме: заявою потерпілої ОСОБА_11 до Білоцерківського МВВС, даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 20.06.2014 року, висновком судово-криміналістичної експертизи №531 від 25.06.2014 р., висновком дактилоскопічної експертизи №811 від 17.09.2014 року, даними, які містяться в акті застосування розшукової собаки від 20.06.2014 року, висновком судово-медичної експертизи №184 від 21 червня 2014 pоку, даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання, проведеного 28.06.2014 року в присутності понятих, заявою ОСОБА_14 від 28.06.2014 року про добровільне надання для приєднання до матеріалів провадження 22 медалей часів Великої Вітчизняної війни та колодки для кріплення медалі, які були надані їй сином ОСОБА_7 21.06.2014 року на зберігання, заявою ОСОБА_15 від 28.06.2014 року про добровільне надання для приєднання до матеріалів провадження Георгіївського хреста 4-го ступеню та ордена №4976143, наданих йому ОСОБА_16 , ксерокопіями посвідчень викрадених в будинку потерпілої нагород, висновком судової товарознавчої експертизи від 16 липня 2014 року, довідкою про вартість грама золота 585 проби станом на 20.06.2014 року, рапортом начальника СКР 2-го МВМ Білоцерківського MB ГУ МВС України в Київській області капітана міліції ОСОБА_17 , протоколом огляду речей, постановою про визнання оглянутих предметів речовими доказами, розпискою потерпілої ОСОБА_11 від 16.09.2014 року про отримання на відповідальне зберігання належних їй нагород та пам`ятних знаків в кількості 18 шт., роздруківкою телефонних дзвінків в період часу з 02 год. до 07 год. 20.06.2014 року та випискою, складеною на підставі вказаної роздруківки, протоколами огляду місця події, проведених 18.09.2014 року, а також показами самого обвинуваченого ОСОБА_18 , який частково визнав вину.

Дії ОСОБА_18 , який з метою заволодіння чужим майном, з проникненням в житло, вчинив напад поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої судом правильно кваліфіковані за ст.. 187 КК України.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_18 про істотні порушення вимог кримінально-процесуального законодавства під час досудового та судового слідства, то вони не знаходять підтвердження і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_18 просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, однак підстав, передбачених ч. 1 ст. 415 КПК України колегія суддів не вбачає і в апеляційній скарзі вони не наведені.

Що стосується призначеного ОСОБА_18 покарання, то суд першої інстанції при призначенні покарання дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, їх наслідки, думку потерпілої щодо покарання для обвинуваченого, дані, що характеризують особу, ставлення винного до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Також враховано судом, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, вчинив злочин, віднесений до категорії тяжких, як особа за місцем фактичного проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання судом визнано, що ОСОБА_7 у вчиненому розкаюється, частково відшкодував потерпілій завдані збитки. Обставинами, що обтяжують покарання визнано вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочину.

З врахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і вважав доцільним призначити йому покарання у виді позбавлення волі і з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого. З врахуванням пом`якшуючих обставив покарання призначено судом у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 187 КК України з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Порушень кримінально - процесуального законодавства, які б були достатньою підставою для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_18 є законним і обґрунтованим, а подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає

Керуючись ст..ст. 376, 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_18 залишити без задоволення.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_18 , засудженого за ч. 3 ст. 187 КК України - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим в той же строк з дня її отримання.

Головуючий ОСОБА_2

ОСОБА_19

ОСОБА_4