Справа № 496/2624/17
Провадження № 1-кп/496/265/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2017 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 29 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 12.01.2017 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самарканд Середня Азія р. Узбекистан, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 313, ч. 3 ст. 311 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшов обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості від 29 червня 2017 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021 від 12.01.2017 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 313, ч. 3 ст. 311 КК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором, оскільки укладення угоди було добровільним, свою вину у вчинені злочинів визнає повністю.
Захисник у судовому засіданні підтримав думку обвинуваченого та прокурора.
Суд, дослідивши обвинувальний акт, угоду про визнання винуватості, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, дійшов до висновку, що в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити з наступних підстав.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Зі змісту угоди про визнання винуватості, укладеної 29 червня 2017 року між прокурором відділу прокуратури та підозрюваним ОСОБА_5 вбачається, що сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке останній повинен понести за вчинені злочини, передбачені ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 313 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування основного покарання звільнити з іспитовим строком на три роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Згідно положень ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. До основного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені судом за злочини, у вчиненні яких особу було визнано винною.
Так, відповідно ч. 1 ст. 309 КК України незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
Згідно ч. 3 ст. 311 КК України, дії, передбачені частиною першою, вчинені організованою групою або в особливо великих розмірах - караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 313 КК України викрадення, привласнення, вимагання обладнання, призначеного для виготовлення наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, чи заволодіння ним шляхом шахрайства, а також незаконне виготовлення, придбання, зберігання, передача чи продаж іншим особам такого обладнання - караються штрафом від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Згідно позиції ВССУ, відображеної у п. 12 Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. У випадку вчинення особою декількох кримінальних правопорушень сторони угоди попередньо мають узгодити (визначити) міру покарання за кожне вчинене суспільно небезпечне діяння, остаточну (сукупну) міру покарання і лише після цього звільнення її від відбування покарання з випробуванням.
Однак, в угоді про визнання винуватості, укладеної 29 червня 2017 року між прокурором відділу прокуратури та підозрюваним ОСОБА_5 не було узгоджено покарання за кожною статтею кримінального кодексу України окремо.
А тому на переконання суду, в цій частині умови угоди, з урахуванням положення п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», не відповідають вимогам КПК України та закону в частині погодженого покарання.
Крім того, аналізуючи зміст угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства, оскільки при узгодженні покарання сторона обвинувачення не врахувала ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, обставини справи, а тому прийшла до передчасного висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
За таких обставин суд, враховуючи той факт, що обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, у затвердженні якої суд відмовляє, а тому виходячи з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, кримінальне провадження слід повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 Кримінального процесуального Кодексу України.
Керуючись ст.ст. 314, 474 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
У затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором відділу прокурори Одеської області радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000021 від 12.01.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 313, ч. 3 ст. 311 КК України відмовити та повернути дане кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 Кримінального процесуального Кодексу України.
Повторне звернення з угодою, у даному кримінальному провадженні, не допускається.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Біляївського районного суду
Одеської області ОСОБА_1