АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/604/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/295/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.263 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000034 від 03 серпня 2016 року за апеляційною скаргою прокурора Лановецького відділу Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, із середньою-спеціальною освітою, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинувачені за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та виправдано за недоведеністю вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання - скасовано.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат по справі.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачувався в тому, що у невстановлений слідством час та дату у ОСОБА_7 жителя виник злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання боєприпасів та вогнепальної зброї.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання бойових припасів та вогнепальної зброї, ОСОБА_7 , маючи реальну можливість звернутися до правоохоронних органів з метою добровільної здачі зброї та боєприпасів, цього не зробив, а переніс 5 (п`ять) патронів 7.62 мм. із звичайною кулею до нарізної вогнепальної зброї центрального бою заводського виготовлення, а саме штатними патронами до гвинтівки системи Мосіна, 2 (два) патрони - калібру 9 мм (9х18) до пістолета Макарова, які є боєприпасами, та саморобного однозарядного гладкоствольного пістолета, в якому для стрільби використовується 5.6 мм патрони кільцевого запалення до нарізної спортивно - мисливської зброї та який є вогнепальною зброєю, до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 та зберігав їх до 09 лютого 2016 року», чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, тобто незаконне зберігання бойових припасів та вогнепальної зброї.

Виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_7 суд мотивував свій висновок безпідставністю пред`явленого йому обвинувачення у зв`язку з недоведеністю вчинення ним інкримінованого йому злочину.

В апеляційній скарзі прокурор Лановецького відділу Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 вважає вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року незаконним через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового розгляду.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновок. Зокрема, не врахував показання свідка ОСОБА_10 про зберігання обвинуваченим вогнепальної зброї пістолету, який є предметом вчинення злочину.

Вважає неправильним висновок суду про те, що свідки обвинувачення не повідомили жодних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зазначає про неправильну оцінку судом показань свідка ОСОБА_11 , з яких, на думку апелянта, можна зробити висновок, що патрони за місцем проживання ОСОБА_7 з`явились під час його перебування в будинку.

Також зазначає про безпідставність відхилення клопотання сторони обвинувачення щодо допиту свідка ОСОБА_12 , який міг дати покази на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні злочину, чим порушив одну із засад кримінального провадження принцип змагальності сторін, тобто допустив грубе порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Одночасно ставить питання про допущене судом порушення при прийнятті рішення щодо речових доказів, оскільки у резолютивній частині вироку вказав про місце знаходження речових доказів у ВРЗ УМЗ ГУНП в Тернопільській області, хоча вони знаходяться в кімнаті зберігання зброї чергової частини Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області.

Просить вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України. Також просить стягнути з обвинуваченого витрати, понесені на проведення 2 судових балістичних експертиз, в розмірі 1604,85 грн. та вирішити долю речових доказів, які перебувають в кімнаті зберігання речових доказів Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора та вважає, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, вмотивованим, відповідає вимогам кримінально процесуального закону, практиці застосування кримінального законодавства ЄСПЛ, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що суд вірно дійшов висновку про невинуватість ОСОБА_7 , оскільки в ході судового розгляду не було доведено винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, згідно ч.3 ст.373 КПК України.

Також захисник критично оцінює посилання прокурора на порушення судом законодавства при прийнятті рішення щодо речових доказів, оскільки такі доводи жодним чином не вказують на наявність чи відсутність в діях обвинуваченого кримінального правопорушення, обсягу його вини, тощо.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу в частині необхідності скасування вироку Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 з мотивів допущеного судом процесуального порушення під час підготовчого судового засідання в даному провадженні, яке було проведено без потерпілих, а також з мотивів відсутності належного обґрунтування у вироку підстав виправдання обвинуваченого щодо незаконного зберігання вогнепальної зброї; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили щодо поданої апеляційної скарги і просять залишити вирок суду першої інстанції без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу та у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа. При цьому, доведення вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим покладається виключно на сторону обвинувачення, оскільки ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Як слідує із змісту вироку, оскаржуваного прокурором, суд, виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, виходив з того, що докази надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Виходячи із суті пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, воно полягає у незаконному зберіганні бойових припасів та вогнепальної зброї, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.263 КК України, суб`єктивна сторона якого характеризується виключно прямим умислом.

Доказами таких дій ОСОБА_7 сторона обвинувачення навела ряд процесуальних документів (ухвалу слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку; протокол обшуку; два висновки експерта щодо вилучених патронів та пістолета та постанову про визнання речовими доказами) та показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінюючи наведені стороною обвинувачення докази, дотримався вимог ст.94 КПК України, відповідно до якої суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що вищевказані процесуальні документи жодним чином не доводять винуватості та причетності саме ОСОБА_7 до вчинення дій, які характеризують об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, оскільки ними встановлено лише предмет даного злочину, а не його об`єктивну та суб`єктивну сторону, що є визначальним в даному випадку.

Аналізуючи показання свідків, допитаних в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що всі вони викладені у формі припущення можливості вчинення злочину ОСОБА_7 , що й було констатовано судом першої інстанції у своєму рішенні.

Доводи апелянта про доведеність показаннями свідка ОСОБА_10 факту зберігання обвинуваченим вогнепальної зброї - пістолету, який є предметом вчинення злочину, колегія судді вважає необґрунтованими.

Допитана в суді першої інстанції ОСОБА_10 засвідчила, що коли вони тільки одружилися, то бачила у ОСОБА_7 маленький чорний пістолет, який виглядав як іграшковий, однак в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості, які б достовірно стверджували, що це той самий пістолет, який вилучили в будинку АДРЕСА_1 .

З матеріалів провадження встановлено, що під час вилучення пістолета ОСОБА_10 присутня не була, будь-які слідчі дії з ОСОБА_10 на предмет ідентифікації вказаного пістолета з тим, який вона могла бачити раніше, не проводилися, а з наданих нею у суді першої інстанції показів також не можна зробити категоричний висновок про приналежність зброї обвинуваченому ОСОБА_7 ..

Ці обставини судом першої інстанції враховані і знайшли своє відображення у загальній оцінці судом доказів, представлених обвинуваченням на доведення вини ОСОБА_7 ..

Тому колегія суддів не погоджується з доводами прокурора, викладеними в апеляційній скарзі та наведеними під час апеляційного розгляду про відсутність належного обґрунтування підстав виправдання обвинуваченого за епізодом незаконного зберігання вогнепальної зброї.

Також колегія суддів вважає безпідставними твердження прокурора про неправильну оцінку судом показань свідка ОСОБА_11 , оскільки вказаний свідок безпосередньо не бачила патронів у ОСОБА_7 , а лише виявила їх під час прибирання у домі і припускає, що вони могли належати ОСОБА_7 .

Аналогічні свідчення надав суду свідок ОСОБА_13 , який зазначив, що не знає як опинилися в будинку патрони і тому не може стверджувати, що вони належать безпосередньо ОСОБА_7 ..

Окрім того, оцінюючи показання вказаних свідків, суд першої інстанції правильно врахував, що у домоволодінні, де було виявлено патрони та пістолет, крім обвинуваченого проживало ще ряд осіб, а також не визначено всіх осіб, які мали вільний доступ у це домоволодіння, а тому колегія суддів вважає вірним висновок суду, що жоден із свідків сторони обвинувачення, з урахуванням вказаних обставин, достовірно не підтвердив безпосередню причетність обвинуваченого до інкримінованого йому злочину.

При цьому, суд належним чином мотивував свої доводи, які ґрунтуються на стандартах доведення винуватості особи у кримінальних провадженнях, закріплених практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до яких вина обвинуваченого повинна бути доведена поза всяким розумним сумнівом, що в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 стороною обвинувачення не дотримано.

За таких обставин, твердження апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону колегія суддів вважає необґрунтованими.

Що стосується доводів прокурора про безпідставне відхилення клопотання сторони обвинувачення щодо допиту свідка ОСОБА_12 та допущену, таким чином, неповноту судового слідства, то колегія суддів з ними не погоджується.

Відповідно до ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Проте, в апеляційній скарзі прокурор лише вказує на сам факт відхилення клопотання про допит свідка і не наводить жодних відомостей, які б свідчили, що допит цього свідка мав істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Окрім того, апелянт не ставить питання про дослідження доказів, які не досліджувались судом першої інстанції, що позбавляє апеляційний суд можливості самостійно дати оцінку показанням свідка ОСОБА_12 .

Також колегія суддів не погоджується з доводами прокурора, наведеними під час апеляційного розгляду, про порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого засідання, як на підставу скасування вироку місцевого суду.

Як слідує з матеріалів провадження, до Лановецького районного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000034 від 03 лютого 2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.263 КК України.

Підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні було проведено Лановецьким районним судом 26 грудня 2016 року без участі потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 щодо обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України.

Однак, ухвалою Лановецького районного суду від 06 лютого 2017 року кримінальне провадження №0000034 від 03 лютого 2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України за відмовою потерплих від обвинувачення.

Враховуючи, що потерпілі скористалися своїм правом відмови від обвинувачення, підстави стверджувати про порушення їх прав відсутні.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілих, які в подальшому відмовились від обвинувачення, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, в контексті положень ст.412 КПК України, а тому не може бути підставою для скасування вироку, як про це зазначає прокурор.

Аналізуючи вищенаведені обставини колегія суддів приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину є належним чином мотивованим, який базується на повному та всебічному дослідженні матеріалів кримінального провадження.

Вирок суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування, про що ставить питання прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Що стосується невідповідності у прийнятому судом рішенні місця знаходження речових доказів, про що вказується в апеляційній скарзі, то колегія суддів вважає, що це питання може бути врегульовано судом першої інстанції в порядку виконання судового рішення, відповідно до ст.537 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Лановецького відділу Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Лановецького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2