АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/3965/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2207/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 635/3965/17 за клопотанням ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від покарання
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 1 серпня 2017 року,
У С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 1 серпня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Електрогірськ Московської області РФ, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24 жовтня 2003 року за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.3 ст.15 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 09 лютого 2004 року за ч.3 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 03 серпня 2005 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 04 вересня 2009 року за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 20 червня 2010 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 30 вересня 2013 року на підставі ухвали від 20 вересня 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 28 днів;
- 28 листопада 2014 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі,
відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з насупного:

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у підґрунтя свого рішення суд першої інстанції поклав те, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28 жовтня 2014 року. Під час тримання в Харківській установі виконання покарань №27 характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. З 13 січня 2015 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_7 , складеної 10 травня 2017 року в.о. начальника відділу дільниці соціальної реабілітації Темнівської виправної колонії (№100) капітаном внутрішньої служби ОСОБА_8 засуджений ОСОБА_7 під час відбування в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» характеризувався посередньо, стягнень не має, заохочувався п`ять разів. З 19 жовтня 2016 року переведений до дільниці соціальної реабілітації при установі, де зарекомендувати себе не встиг. Працевлаштований до підсобного господарства дільниці соціальної реабілітації, до праці ставиться посередньо. У відношенні до працівників адміністрації проявляє тактовність, у відношенні до інших засуджених не конфліктний. Участі у суспільному житті дільниці соціальної реабілітації не приймає, у самодіяльних організаціях участі також не бере. Як убачається з витягу з протоколу №19 від 10 травня 2017 року, на засіданні комісії Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_7 , останньому відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, як особі, яка не довела своє виправлення. Разом з тим, 26 липня 2017 року начальником відділення дільниці соціальної реабілітації старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_9 складено характеристику на засудженого ОСОБА_7 з якої вбачається, що засуджений характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбуття покарання та розпорядок дня установи, за сумлінну поведінку і ставлення до праці має два заохочення, працевлаштований до ремонтно-будівельної бригади, до праці ставиться сумлінно, поставлені завдання виконував своєчасно та якісно, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, до виконання законних вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу, до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться без зацікавленості. За вироком суду заборгованості не має, виконавчих листів на засудженого до адреси установи не надходило.
Таким чином, вирішуючи питання про те, чи доведено виправлення ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував те, що за період часу, який пройшов з дня відмови засудженому в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення пройшов незначний період часу, а саме з 10 травня 2017 року по день розгляду справи, тобто по 1 серпня 2017 року, матеріали особової справи засудженого не містять будь-яких об`єктивних даних про те, яким чином він своєю активною діяльністю, системою вчинків та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. Застосування до засудженого в зазначений період часу, а саме 15 травня 2017 року, лише одного заохочення у вигляді подяки та сам факт працевлаштування засудженого без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатнім, щоб уважати про становлення засудженого на шлях виправлення. Сумлінна поведінка засудженого полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи та відсутності порушень дисципліни, що само по собі ще не є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від покарання. Сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці та задовільного реагування на заходи виховного впливу, не може служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Таким чином, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 1 серпня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає.
Головуючий -
суддя суддя суддя
_______________ _______________________ ____________________

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12