Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2075/16-к
Провадження №: 1-в/332/11/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2018 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника органу з питань пробації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі справу за поданням начальника Заводського районного сектору Запорізького міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання стосовно засудженого

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Богатирівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в:
22.12.2017 р. до суду надійшло подання органу з питань пробації про скасування звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, затримання та направлення останнього для відбування призначеного покарання.

В обґрунтування вказаного подання зазначено, що копія вироку від 05.01.2017 р. прийнята інспекцією до виконання 10.02.2017 р., того ж дня засудженого було поставлено на облік та заведено особову справу. 15.02.2017 р. ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про правові наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків, про що відібрано підписку. Постановою від 15.02.2017 р. ОСОБА_5 було зобов`язано з`являтись до органу з питань пробації у другу середу кожного місяця. 22.02.2017 р. ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КпАП України та застосоване стягнення у вигляді попередження. 09.08.2017 р. та 13.12.2017 р. ОСОБА_5 не з`явився до органу з питань пробації на реєстрацію без поважних причин за наявності письмових попереджень про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Представник органу з питань пробації у судовому засіданні просила суд скасувати звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та направити останнього для відбування призначеного вироком суду покарання, мотивуючи тим, що зазначені у поданні обставини свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, виконувати покладені на нього судом обов`язки. У разі задоволення подання просила суд затримати ОСОБА_5 та направити до місця відбування покарання.

Засуджений у судовому засіданні пояснив, що він не з`явився на реєстрацію через те, що забув про таку необхідність через напружений графік роботи. З умовами та правилами відбування покарання його було ознайомлено при постановці на облік у відділі з питань пробації, роз`яснили наслідки невиконання покладених судом обов`язків. Після неявок йому були винесені письмові застереження про можливість направлення до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Підтвердити поважність неявок до органу пробації документально він не має можливості через неофіційне працевлаштування. ОСОБА_5 просив суд не скасовувати його звільнення від відбування покарання з випробуванням, зобов`язався у подальшому не допускати порушень.

Захисник також просив суд відмовити у задоволені подання відділу з питань пробації, враховуючи позицію його підзахисного щодо недопущення порушень у майбутньому.

Прокурор вважав за необхідне подання задовольнити частково, скасувати звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та направити його для відбування покарання, призначеного вироком суду.

Суд, вислухавши пояснення представника органу з питань пробації, засудженого, думки захисника і прокурора, дослідивши надані матеріали особової справи, вважає, що подання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За правилами частини 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком (п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Порядок здійснення контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, передбачений Кримінально-виконавчим кодексом України, а також Інструкцією про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійсненні контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарання та Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 року, № 270/1560, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 січня 2004 року за № 16/8615 (далі-Інструкція).

Підпунктом 5.3 пункту 5 розділу IV Інструкції передбачено, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, або засуджена жінка не займається доглядом, вихованням дитини, то інспекція вносить до суду подання (додаток 44 до цієї Інструкції) про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2017 р. ОСОБА_5 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України останнього було звільнено від призначеного покарання із встановленням іспитового строку 2 роки та покладанням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с. 46-48 т. 2).

З наданих матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 № 17/2017 р. випливає, що 10.02.2017 р. останнього було поставлено на облік Заводського районного сектору Запорізького МРВ з питань пробації (а.с. 78 т. 2).

З порядком та умови відбування покарання з випробуванням, правовими наслідками ухилення від виконання покладених судом обов`язків ОСОБА_5 було ознайомлено 15.02.2017 р., про що відібрано відповідні розписки (а.с. 86, 91 т. 2).

Постановою від 15.02.2017 року засудженому встановлені дні явки на реєстрацію до органу пробації друга середа кожного місяця (а.с. 89 т. 2). У той самий день зміст вказаної постанови доведено до відома ОСОБА_5 .

Також з матеріалів особової справи випливає, що 22.02.2017 р. ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КпАП України (а.с. 101 т. 2). У зв`язку із вказаним 14.06.2017 р. із засудженим була проведена індивідуальна профілактична бесіда відповідно до вимог ч. 5 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України.

За даними листка реєстрації ОСОБА_5 на реєстрацію до органу з питань пробації не з`явився вперше 09.08.2017 р. (а.с. 90 т. 2). 22.08.2017 р. від засудженого відібрано пояснення щодо причин неявки та відповідно до вимог ч. 4 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України застосоване письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (а.с. 111, 112 т. 2).

Незважаючи на вказані обставини, ОСОБА_5 вдруге без поважної причини не з`явився на реєстрацію до органу пробації 13.12.2017 р. (а.с. 90 т. 2). 18.12.2017 р. від засудженого повторно відібрано пояснення щодо причин неявки та застосоване письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням (а.с. 121, 122 т. 2).

Під час судового розгляду будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки на реєстрацію до органу пробації ОСОБА_5 надані не були. Його пояснення щодо перебування на роботі за неофіційним місцем працевлаштування у дні явки на реєстрацію та непопередження його інспектором органу з питань пробації напередодні про необхідність явки свідчать про неналежне ставлення до покладених на нього обов`язків, нехтування правилами відбування покарання з випробуванням. Більш того, відповідаючи на питання прокурора, ОСОБА_5 зазначив, що мав можливість протягом робочого дня залишити місце роботи та з`явитись на реєстрацію, але не скористався нею.

На підставі наведеного, судом достовірно встановлено та підтверджено документально невиконання ОСОБА_5 обов`язку, покладеного на нього судом щодо реєстрації, за відсутності об`єктивних обставин, що могли б фактично позбавити його можливості його виконувати.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що невиконання ОСОБА_5 без поважних причин обов`язку щодо періодичної явки для реєстрації свідчить про його ухилення від контролю з боку уповноваженого органу з питань пробації та неможливість виправлення без реального відбування покарання.

За таких обставин, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає подання органу пробації в частині скасування звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Одночасно суд не може погодитись із вимогою подання щодо затримання та направлення ОСОБА_5 до місця відбування покарання з таких підстав.

Зі змісту ст. 57 Кримінально-виконавчого кодексу України випливає, що особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання.

Враховуючи викладене, подання в цій частині не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 369-372 КПК України, суд

у х в а л и в:
Подання начальника Заводського районного сектору Запорізького міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації задовольнити частково.

Скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_5 .

Направити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для відбування покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2017 року, у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Строк покарання обчислювати з дня прибуття і постановки ОСОБА_5 на облік у виправному центрі.

У задоволені решти вимог подання відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1