Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/565/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2017 р. Миколаївський районний суд Одеської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1
Секретаря ОСОБА_2
За участю прокурора ОСОБА_3
Обвинуваченого ОСОБА_4
Представника Потерпілого
ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Миколаївка обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 18.01.2014 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, маючого доньку, з середньою базовою освітою, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ :
17 січня 2014 року, приблизно о 16 годин 30 хвилин, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з трьома невідомими особами, матеріали стосовно яких виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна для власної наживи, на автомобілі «FORT-TRANSIT» д/н НОМЕР_1 білого кольору,під керуванням ОСОБА_4 прибули до транс форматної станції-ТП-132 розташованої в с. Ісаєве Миколаївського району Одеської області вул.. Тилигульська на відстані 50 метрів від будинку №31, котра належить ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго». Після чого, скориставшись відсутністю сторонніх громадян ОСОБА_4 та троє невідомих осіб матеріали відносно яких виділені в окреме провадження діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрали з трансформаторного баку підстанції трансформаторне масло вагою 60 кг. вартістю 21 гривень 60 копійок за 1 кг. трансформатного масла на загальну суму 1296 гривень 00 копійок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, визнав повністю та безумовно, щиро розкаявся, в силу ст. 63 Конституції України відмовився давати показання, підтримав ті показання, що давав на досудовому розслідуванні.
Відповідно до вимог ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме показання свідків по справі, письмових та речових доказів, проти чого не заперечують всі учасники судового провадження. Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності їх позицій, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині та кваліфікує його дії за ст. 185 ч. 2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття у вчиненому.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 , як особа - за місцем проживання характеризується позитивно, як вихована, чуйна людина, раніше не судимий, не працює, одружений, має доньку та опікується єю.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, наслідки злочину, особу винного, його відношення до вчиненого (визнання вини в повному обсязі та добровільне відшкодування шкоди), пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, а також те, що він раніше не судимий, його характеристику, вік, шлюбні стосунку, наявність доньки та батьківське ставлення до неї, суд вважає, що виправити ОСОБА_4 та запобігти скоєнню ним нового злочину можливо, призначивши покарання у виді позбавлення волі без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України. Дане покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та недопущення ним в подальшому вчиненні кримінальних правопорушень.
Прокурор, а також сам обвинувачений в судовому засіданні просили суд застосувати відносно ОСОБА_4 . Закон України « Про амністію» від 08.04.2014 року із змінами, внесеними згідно із законом № 1246-УІІ від 06.05.2014 р., звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.. 1 п. «в» вищевказаного закону.
Як встановлено ст.. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчинені злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1 ЗУ « Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчинені злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
19.04.2014 р. набрав чинності Закон України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 р. №1185-VII. Дія цього Законупоширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про амністію у 2014 році" питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого(підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Відповідно до п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст.12 КК України, підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом не позбавлені батьківських прав та мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
З матеріалів справи вбачається, а також встановлено в судовому засідання, що обвинувачений ОСОБА_4 є батьком неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що також підтверджується свідоцтвом про народження неповнолітньої ОСОБА_6 , де її батьком записаний ОСОБА_4 , обвинувачується у скоєнні злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив 17 січня 2014 року, тобто до дня набрання чинності (19 квітня 2014р.) Закону України "Про амністію у 2014 році". Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений визнає повністю, щиро кається у вчиненому.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України "Про амністію у 2014 році", судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України "Про амністію у 2014 році", а тому він підлягає звільненню від призначеного покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.
Заявлений по кримінальному провадженню цивільний позов залишений без розгляду за клопотанням цивільного позивача (потерпілого) через повне добровільне відшкодування шкоди з боку обвинуваченого.
Долю речових доказів по даному кримінальному провадженню необхідно вирішити згідно ст. 100 КПК України, а саме повернути потерпілому ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго».
Міра запобіжного заходу не обиралась.
Судові витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 368 - 371, 373 - 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підстав ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі Україния без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти цим органам про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
На підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" засудженого ОСОБА_4 повністю звільнити від призначеного покарання.
До вступу вироку в законну силу, міру запобіжного заходу засудженому не обирати.
Цивільний позов - залишити без розгляду.
Речовий доказ: пакет№1-мастило, в кількості 20 кг. повернути потерпілій особі - ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго».
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Миколаївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженим та прокурору, інші учасники судового провадження копію даного вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1