Справа № 357/1811/18
1-кп/357/692/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.04.2018 р. м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпіл ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . уродженця м. Київ, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого 30.05.2002 р. Оболонським районним судом м. Києва за ст.ст. 115 ч.1,185 ч.2 КК України до 13 років позбавлення волі, звільнений 29.12.2011 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 24 дні, проживаючого АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого: 1) 21.11.2013 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.1,2, 190 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 2) 6.10.2014 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.2,3,70,71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 13 січня 2017 р. на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 28.12.2016 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 5 днів, проживаючого АДРЕСА_2 ,

обвинувачених у вчинені злочину, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В:
1 січня 2018 р. приблизно о 22 год. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого тимчасового проживання по АДРЕСА_1 , вирішили незаконно заволодіти автомобілем марки «ВАЗ 2105», н.з. НОМЕР_1 , зареєстрованим відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ОСОБА_8 , та яким користувалась ОСОБА_4 , який був припаркований останньою біля будинку №20 по вул. Я. Мудрого в м. Узин Білоцерківського району Київської області.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння автомобілем марки «ВАЗ-2105», фіолетового кольору, н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за вищевказаною адресою, умисно, шляхом вільного доступу, з метою покататися, підійшов до автомобіля марки «ВАЗ-2105», відчинив водійські двері, які були не зачиненими на замок, і сів до салону даного автомобіля, в той час як ОСОБА_6 спостерігав за навколишньою обстановкою. Після цього, ОСОБА_5 за допомогою електронних дротів, запустив двигун вказаного автомобіля та розпочав рух у напрямку проїжджої частини, де на нього чекав ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_5 , сприяючи доведенню злочинного наміру, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, під`їхав та забрав ОСОБА_6 до автомобіля «ВАЗ-2105», після чого вони разом поїхали до с. Шубівка Кагарлицького району Київської області, де, перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , розібрали даний автомобіль на частини.

Указаними незаконними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_4 завдано майнової шкоди на суму 23 300 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені злочину щиро розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчинені злочину, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, у вчинені злочину щиро розкаюється і дав показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_5 пояснив, що він дійсно раніше судимий, звільнився із місць позбавлення волі умовно-достроково. 1 січня 2018 приблизно о 22 год. він разом із ОСОБА_6 , знаходячись за місцем його тимчасового проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`ягніння, вирішили заволодіти з метою покататися автомобілем марки «ВАЗ 2105», н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований біля будинку №20 по вул. Я. Мудрого в м. Узин. З цією метою вони попередньо домовившись між собою про заволодіння вказаним автомобілем, знаходячись за вищевказаною адресою, він шляхом вільного доступу, підійшов до вказаного автомобіля, відчинив водійські двері, які були не зачиненими на замок, і сів до салону даного автомобіля. ОСОБА_6 у цей час спостерігав за навколишньою обстановкою. Після цього, він за допомогою дротів, запустив двигун вказаного автомобіля та розпочав рух у напрямку проїжджої частини, де на нього чекав ОСОБА_6 , який у послідуючому сів до автомобіля і вони поїхали до с. Шубівка Кагарлицького району Київської області, де, перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , розібрали даний автомобіль на частини, хотіли у т.ч. їх продати. Не заперечує, та не оспорює, що своїми діями потерпілій завдав майнової шкоди на суму 23 300 грн. У вчиненому щиро розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Марку автомобіля, яким заволодів разом із ОСОБА_9 , його вартість, визнає, не оспорює. Кваліфікацію його дій за ст. 289 ч.2 КК України визнає. не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю. Ініціатором вказаного був він. Цивільний позов визнає. Просить вибачення у потерпілої, суд суворо не засуджувати.

По суті обвинувачення і заданих запитань ОСОБА_6 пояснив, що він звільнився із місць позбавлення волі умовно-достроково у січні 2017 р. 1 січня 2018 приблизно о 22 год. разом із ОСОБА_5 , знаходячись за місцем тимчасового проживання останнього по АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вирішили заволодіти з метою покататися автомобілем марки «ВАЗ 2105», н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований біля будинку №20 по вул. Я. Мудрого в м. Узин. З метою реалізації задуманого вони попередньо домовившись між собою про заволодіння вказаним автомобілем. В той час коли він спостерігав за навколишньою обстановкою, знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 підійшов до вказаного автомобіля марки «ВАЗ-2105», відчинив водійські двері, які були не зачиненими на замок, сів до салону вказаного автомобіля. Після цього, ОСОБА_5 за допомогою дротів, запустив двигун вказаного автомобіля та розпочав рух у напрямку проїжджої частини, де він на нього чекав. Коли ОСОБА_10 на автомобілі підїхав до того місця де він стояв, він сів у салон автомобіля. У подальшому на цьому автомобілі, під керуванням ОСОБА_5 , вони разом поїхали до с. Шубівка Кагарлицького району Київської області, де, перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , розібрали даний автомобіль на частини, хотіли у т.ч. їх продати. Не заперечує, та не оспорює, що своїми діями потерпілій завдав майнової шкоди на суму 23 300 грн. У вчиненому щиро розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Марку автомобіля, яким заволодів разом із ОСОБА_10 , його вартість, визнає, не оспорює. Кваліфікацію його дій за ст. 289 ч.2 КК України визнає. не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю. Цивільний позов визнає. Просить у потерпілої вибачення, суд суворо не засуджувати.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є матеріалами кримінального провадження кримінальною справою, визнані обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у повному обсязі і ним не заперечуються та не оспорюються, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди потерпілої, обвинувачених, захисника, яким попередньо були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались, їх дослідження судом визнано недоцільним, про це судом постановлена ухвала.

Визнавальні показання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в ході судового засідання, підтверджуються, доказами, що містяться у кримінальному провадженні, повністю з ними узгоджуються, тому їх показання суд визнає достовірними.

Суд погоджується із кваліфікацією органом досудового розслідування дій ОСОБА_5 за:

ст. 289 ч.2 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за:

ст. 289 ч.2 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи вид та міру покарання суд, керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу кожного обвинуваченого/винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за формою вини, ступенем тяжкості вчинили умисний тяжкий злочин.

ОСОБА_5 раніше судимий: 30.05.2002 р. Оболонським районним судом м. Києва за ст.ст. 115 ч.1,185 ч.2 КК України до 13 років позбавлення волі, звільнений 29.12.2011 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 24 дні.

ОСОБА_6 раніше судимий: 1) 21.11.2013 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.1,2, 190 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 2) 6.10.2014 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.2,3,70,71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 13 січня 2017 р. на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 28.12.2016 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 5 днів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кожного) судом визнаються: щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом визнаються: рецидив злочинів, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння п.1,13 ч.1 ст. 67 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 судом визнається: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння п.13 ч.1 ст. 67 КК України.

За місцем проживання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кожний) характеризуються негативно.

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебувають.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_11 злочину, обставини злочину, його роль у вчинені злочину, особу винного ОСОБА_5 , який характеризується за місцем проживання негативно, раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі через нетривалий час знову вчинив новий умисний тяжкий злочин, що свідчить про стійку злочинну спрямованість його поведінки, вперте небажання стати на шлях виправлення, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, офіційно не працює, дійшов висновку, що ОСОБА_5 представляє підвищену суспільну небезпеку, його виправлення можливе лише в умовах тривалої ізоляції від суспільства, тобто призначення йому покарання у виді позбавлення волі у нижньої межі санкції ч.2 ст. 289 КК України.

Що стосується застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке передбачено санкцією ч.2 ст. 289 КК України, то суд зважаючи на зазначене у обвинувальному акті формулювання обвинувачення, а саме заволодіння транспортним засобом «з метою покататися», вважає вказане додаткове покарання не може бути застосоване.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів. При цьому суд вважає, що призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, застосування ст. 75 КК України, буде недостатнім для його можливого виправлення, попередження вчинення ним і іншими особами нових злочинів, оскільки він раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив умисний тяжкий злочин, враховуючи обставини, які обтяжують покарання. Призначення ОСОБА_5 більш суворого покарання, із передбачених санкцією ч.2 ст. 289 КК України, на переконання суду, не буде відповідати пропорційності вчиненого і покарання через його суворість, враховуючи його відношення до вчиненого, обставину, яка пом`якшує покарання.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, обставини злочину, його роль у вчинені злочину, особу винного ОСОБА_6 , який характеризується за місцем проживання негативно, раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі через нетривалий час, у період умовно-дострокового звільнення, знову вчинив новий умисний тяжкий злочин, що свідчить про стійку злочинну спрямованість його поведінки, вперте небажання стати на шлях виправлення, порушення умов умовно-дострокового звільнення, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, офіційно не працює, дійшов висновку, що ОСОБА_6 представляє підвищену суспільну небезпеку, його виправлення можливе лише в умовах тривалої ізоляції від суспільства, тобто призначення йому покарання у виді позбавлення волі у нижньої межі санкції ч.2 ст. 289 КК України.

Що стосується застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке передбачено санкцією ч.2 ст. 289 КК України, то суд зважаючи на зазначене у обвинувальному акті формулювання обвинувачення, а саме заволодіння транспортним засобом «з метою покататися», вважає вказане додаткове покарання не може бути застосоване.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових злочинів. При цьому суд вважає, що призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, застосування ст. 75 КК України, буде недостатнім для його можливого виправлення, попередження вчинення ним і іншими особами нових злочинів, оскільки він раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив умисний тяжкий злочин, враховуючи обставини, які обтяжують покарання. Призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання, із передбачених санкцією ч.2 ст. 289 КК України, на переконання суду, не буде відповідати пропорційності вчиненого і покарання через його суворість, враховуючи його відношення до вчиненого, обставину, яка пом`якшує покарання.

ОСОБА_6 вказаний злочин вчинив у період умовно-дострокового звільнення, а тому йому має бути призначене остаточне покарання за сукупністю вироків відповідно до ст. 71 КК України

Вирішуючи цивільний позов потерпілої про стягнення із обвинувачених матеріальних збитків у розмірі 23 300 грн., моральної шкоди у розмірі 10000 грн., суд на підставі ст.ст. 22,23,1166,1167 ЦК України, керуючись ст. 127-129 КПК України, вважає він підлягає задоволенню. При цьому суд враховує також визнання позову обвинуваченими.

Речові докази: залишки від автомобіля Ваз 2105, н.з. НОМЕР_1 , два ключа, передані на зберігання за розпискою від 3.01.2018 р. потерпілій ОСОБА_4 , слід вважати повернутими законному володільцю.

Суд стягує із обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 858 грн.

В ході досудового розслідування ОСОБА_12 3 січня 2018 р. затриманий, 5 січня 2018 р. відносно нього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В ході досудового розслідування ОСОБА_6 3 січня 2018 р. затриманий, 5 січня 2018 р. відносно нього застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:… Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна яке його власністю.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна яке є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 6.10.2014 р. відносно ОСОБА_6 , призначивши ОСОБА_6 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років три місяці без конфіскації майна яке є його власністю.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кожного) обчислювати з 12 квітня 2018 р.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (кожного) строк досудового тримання їх (кожного) під вартою з 3 січня 2018 р. до 11 квітня 2018 р.

Стягнути із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 солідарно на користь потерпілої ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданий матеріальних збитків 23 300 грн.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5 000 грн.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 5 000 грн.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 429 грн.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 429 грн.

Речові докази: залишки від автомобіля Ваз 2105, н.з. НОМЕР_1 , два ключа, передані на зберігання за розпискою від 3.01.2018 р. потерпілій ОСОБА_4 - вважати повернутими законному володільцю.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити кожному обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області