Справа № 127/6765/17
Провадження №11-кп/772/1208/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого: ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
за участю :
прокурора : ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого : ОСОБА_8 ,
розглянув «09 » листопада 2017 року у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0006457 від 18.08.2016 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 19 липня 2017 року, якою до

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого,
-27.07.2003 року Ленінським районним судом м.Вінниці за ст. 257, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України на 12 років 6 місяців позбавлення волі
застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із посиленим режимом нагляду.
Вирішено питання з речовими доказами.

ВСТАНОВИВ:

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_10 18.08.2016 близько 01 год. 30 хв., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, переліз через огорожу та проник на територію господарства будинку АДРЕСА_3 , що знаходиться за вищевказаною адресою, а після цього проник до ванної кімнати через незачинене вікно. Увімкнувши світло, ОСОБА_10 почав оглядати ванну кімнату, відшукуючи речі, якими можна заволодіти.
Внаслідок шуму, що лунав з ванної кімнати, прокинувся чоловік власниці будинку ОСОБА_11 . Після цього, ОСОБА_12 пішов в коридор, звідки побачив, що у ванній кімнаті горить світло. Відчинивши двері ОСОБА_11 побачив свого сусіда ОСОБА_13 , який щось шукав на полицях шафи ванної кімнати. В цей час ОСОБА_10 , розвернувся та побачив, що він викритий господарями будинку. Після цього, ОСОБА_8 намагався з місця події втекти, однак ОСОБА_11 закрив двері ванної кімнати та намагався утримувати ОСОБА_8 до приїзду працівників поліції. Проте, ОСОБА_10 , не припиняючи реалізацію своїх намірів щодо незаконного заволодіння чужим майном, будучи вже викритим, вибив зачинені двері та вибіг на вулицю, заволодівши при цьому комплектом золотих сережок, які лежали на полиці біля дзеркала у ванній кімнаті.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи Вінницького відділення КНДІСЕ №2263/16-21 від 08.09.2016, вартість сережок становить 4410 грн. 64 коп.
Таким чином, ОСОБА_10 завдав громадянці ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 4410 грн. 64 коп.
В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про зміну ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2017 року, перекваліфікувавши дії ОСОБА_8 з ч.3 ст. 186 КК України на ч.1 ст. 162 КК України, застосувавши до нього примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.
Свої вимоги адвокат ОСОБА_9 мотивує тим, що в ході досудового слідства не знайдено доказів на підтвердження факту таємного заволодіння майном потерпілої ОСОБА_11 , оскільки згідно протоколу огляду місця події від 18.08.2016 року « під час огляду нічого виявлено не було та не вилучалось». Постанова слідчого про визнання речовим доказу золотої сережки та передача її на зберігання потерпілій датовані 02.09.2016 року, тобто винесена через 15 днів після скоєного правопорушення, а тому ніяким чином не підтверджує її викрадення саме ОСОБА_8 . Також суд невірно визначив вид примусових заходів медичного характеру, застосованих до ОСОБА_8 , оскільки відповідно до висновку амбулаторної судово психіатричної експертизи від 21.12.2016 року та висновку стаціонарної судово психіатричної експертизи від 16.02.2017 року, в яких вказано про схильність ОСОБА_8 до виникнення гострих психотичних станів, внаслідок чого він виявляє небезпеку для себе та оточуючих і потребує застосування примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом.
Заслухавши доповідача, думку адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката, просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 , апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 з приводу невірної правової кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.3 ст. 186 КК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, а саме грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, повністю доведена показами потерпілої, свідків, висновками експертиз, іншими доказами дослідженими по даному кримінальному провадженні.
Так, потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні в суді першої інстанції зазначила на всі обставини відкритого заволодіння її майном. Вказані показання потерпілої повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 . Такі показання потерпілої та свідка ОСОБА_11 є послідовними, оскільки відповідають протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.08.2016 року, протоколу огляду місця події від 18.08.2016 року, протоколам слідчих експериментів з ними від 08.10.2016 року та 29.10.2016 року, протоколам пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2016 року та висновку експерта № 2263/16-21 від 08.09.2016.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 Про судову практику у справах про злочини відносно власності дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
З показань потерпілої та свідка в суді першої інстанції вбачається, що ОСОБА_8 проник до їх житла вночі, в момент коли його виявили він обшукував приміщення кімнати в яке проник, що підтверджує факт того, що ОСОБА_8 проник до житла потерпілої з метою незаконного збагачення, тобто в даному випадку незаконне проникнення до житла було лише способом вчинення діяння та не підлягає окремій кваліфікації, а має знайти своє відображення як кваліфікуюча ознака діяння, вчиненого ОСОБА_8 .
Разом з тим, речовий доказ у справі - однієї загубленої ОСОБА_8 сережки потерпілої, яка виявлена свідком на подвір`ї, судом першої інстанції свідчить, що після того, як ОСОБА_8 був викритий власниками, він свої дії щодо заволодіння чужим майном не припинив та покинув місце події разом з золотими сережками потерпілої, які зберігались у ванній кімнаті.
Отже, дії ОСОБА_8 переросли у відкрите заволодіння чужим майном.
Сукупність зазначених доказів у справі, свідчать про їх достатність для надання кримінально-правової оцінки суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_8 , оскільки ним вчинено суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, а саме грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло.
Як вірно зазначила адвокат ОСОБА_9 , у своїй апеляційній скарзі, відповідно до висновку комплексної судово психолого психіатричної експертизи № 13 від 16.02.2017 року у зв`язку з тим, що психічний стан ОСОБА_8 відрізняється нестабільністю, схильністю до виникнення гострих психотичних станів, обумовлених хронічною алкогольною інтоксикацією , (алкогольних деліріїв), внаслідок чого він виявляє небезпеку для себе та оточуючих, останній потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом.
Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції представник Вінницької обласної лікарні №2 ОСОБА_14 , не зазначала про погіршення стану ОСОБА_8 чи про виникнення у нього будь яких ускладнень чи повторних проявів хвороби, а також про необхідність застосувати до нього більш суворого виду примусового заходу, ніж це було визначено лікарською комісією.
Однак, суд першої інстанції не врахував висновків та рекомендацій судово - медичних експертиз та прийняв рішення про застосування стосовно ОСОБА_8 примусового заходу медичного характеру із посиленим режимом нагляду.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 19 липня 2017 року підлягає зміні в частині застосування примусових заходів медичного характеру.
Керуючись ст. ст. 404,405,408,419, 516 КПК України, апеляційний суд,-
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_15 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького міського суду від 19 липня 2017 року, щодо застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру змінити в частині застосування медичних заходів примусового характеру.
Застосувати до ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малі Крушлинці Вінницького району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,- примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом:
Суддя: ОСОБА_2