Справа №201/3732/18
Провадження №1-кс/201/3200/2018
У Х В А Л А

іменем України

13 квітня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська у м.Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30.03.2018р. про відмову в задоволенні клопотання, та на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000498, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30.03.2018р. про відмову в задоволенні його клопотання про повернення майна та зобов`язати старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 повернути скаржнику тимчасово вилучене майно 22.02.2018р. за адресою: м. Дніпро, вул. Космічна, 20 (територія розважального комплексу «Лавіна»), а саме: мисливську нарізну зброю МКЕ-МР5КА 4, к.9х21мм, Y НОМЕР_1 , дозвіл на право зберігання та носіння мисливської нарізної зброї МКЕ-МР5КА 4, к.9*21мм, Y НОМЕР_2 .

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_3 вказує, що 22.02.2018р. слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області у нього було вилучено мисливську нарізну зброю МКЕ-МР5КА 4, к.9х21мм, НОМЕР_3 , а також дозвіл на право зберігання та носіння вищевказаної мисливської зброї № НОМЕР_4 . 23.02.2018р. Соборним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за № 0000498 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Як зазначає скаржник, ані слідчий за погодження з прокурором, ані прокурор з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська не зверталися. Оскільки до вилученої мисливської зброї долучено дозвіл на право її зберігання та носіння, який заявником отримано в установленому законом порядку, остання до предметів, які вилучені законом з обігу не відноситься. 30.03.2018р. ОСОБА_3 було складено та направлено до СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області клопотання з проханням повернути тимчасово вилучене майно. 30.03.2018р. слідчим, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000498, було винесено постанову про відмову у задоволенні вищезазначеного клопотання. З таким рішенням слідчого скаржник не погоджується, у зв`язку з чим і звернувся до суду з даною скаргою.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, вимоги скарги підтримав.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, у зв`язку із занятістю у іншому судовому засіданні, проти задоволення вимог по скарзі заперечував. Додатково пояснив, що в даному кримінальному провадженні підозру жодній особі не пред`явлено.

Старшим слідчим СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30.03.2018р. на вимогу суду було надано для дослідження в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000498.

Суд, дослідивши клопотання та додані докази, матеріали кримінального провадження № 0000498, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22.02.2018р., в ході огляду було вилучено предмет схожий на МКЕ-МРБК 4 к.9х21мм У-00603КІ з предметом схожий на прилад циліндрової форми металевий та магазином, які упаковано в один спец пакет №4465205 та 10 набоїв з маркуванням 9x21мм S8В, які упаковано в один спец пакет №0022015. Крім того, було вилучено дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було поміщено до спец пакету №4490774.

За даним фактом Соборним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР та порушено кримінальне провадження №0000498 від 23.02.2018р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР, наявним в матеріалах кримінального провадження № 0000498, дослідженого у судовому засіданні.

30.03.2018р. постановою старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 30.03.2018р. про повернення йому вилучених речей, а саме: мисливської нарізної зброї МКЕ-МРБК 4 к. 9x21мм У НОМЕР_1 та дозволу на носіння мисливської нарізної зброї МКЕ-МРБК 4 к.9x21мм У-00603КІ №9686, з посиланням у постанові на те, що вилучені речі на даний час знаходяться на експертизі, що підтверджується копією постанови наданою скаржником та оригіналом постанови, яка міститься в матеріалах кримінального провадження № 0000498.

Частиною 5 статті 237 КПК України визначено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із зверненням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Також ч.1 ст.237 КПК України вказано, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права. У даній справі суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для подальшого утримання слідчим майна заявника, що тягне за собою необхідність повернення цього майна його власнику.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У рішеннях по справам «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом вказано на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів, або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення, і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

У даній справі судом встановлено, що спірне майно (мисливська зброя та дозвіл на неї) було вилучено слідчим без ухвали слідчого судді на проведення обшуку, огляду, тощо. Речовим доказом це майно, відповідною постановою слідчого визнано не було, про що свідчить відсутність такої постанови у досліджених судом матеріалах кримінального провадження № 0000498. При цьому суд враховує, що ОСОБА_5 має дозвіл на зберігання та носіння мисливської нарізної зброї за № НОМЕР_4 , отриманий ним у встановленому порядку. При цьому даних, які б свідчили про підробку вказаного дозволу, або порушення порядку його видачі матеріали вказаного кримінального провадження не містять, такі дані слідчим до ЄРДР не вносилися.

Крім того, в даному кримінальному провадженні вже проведено 2 експертизи, тому підстави для утримання цього майна на час вирішення скарги саме з метою експертного дослідження теж відсутні.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначене майно підпадає під категорію тимчасово вилученого майна, а отже у відповідності до вищезазначених вимог статті 171 КПК України орган досудового розслідування повинен був звернутися із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після його вилучення.

Проте клопотання про арешт тимчасово вилученого майна в порушення вказаних вимог закону подано не було.

Крім того, оскільки до вилученої мисливської зброї долучено дозвіл на право її зберігання та носіння, який заявником отримано в установленому законом порядку, остання до предметів, які вилучені законом з обігу не відноситься.

Кримінальне провадження №0000498 від 23.02.2018р. було відкрито за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно до якої передбачена кримінальна відповідальність за носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, мисливська зброя була вилучена у скаржника разом з дозволом на носіння мисливської нарізної зброї МКЕ-МРБК 4 к.9x21мм У-00603КІ №9686, питання про недійсність якого (дозволу) слідством не ставиться, що суперечить диспозиції ч.1 ст.263 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що подальше утримання слідчим майна скаржника може спричинити неправомірне втручання держави в мирне володіння майном заявника, що буде порушенням ст.1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим, тому вимога заявника в частині зобов`язання слідчого повернути вилучене майно підлягає задоволенню.

Вирішуючи вимоги скарги в частині скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, тощо.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам, визначеним статтею 110 КПК України щодо повноти та змісту її обґрунтування, у зв`язку з чим підлягає скасування.

Відповідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення скарги та зобов`язання органу досудового розслідування повернути майно власнику.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 110, 170 - 174, 237, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30.03.2018р. про відмову в задоволенні клопотання скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 повернути скаржнику тимчасово вилучене майно 22.02.2018р. за адресою: м. Дніпро, вул. Космічна, 20 (територія розважального комплексу «Лавіна»), а саме: мисливську нарізну зброю МКЕ-МР5КА 4, к.9х21мм, Y НОМЕР_1 , дозвіл на право зберігання та носіння мисливської нарізної зброї МКЕ-МР5КА 4, к.9х21мм, Y НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає, та підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1