Справа № 405/2315/17
УХВАЛА
26 січня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження № 0000314 від 08.01.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 грудня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено термін перебування під вартою на строк шістдесят днів до 29 січня 2018 року.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки такий термін спливає 29 січня 2018 року.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 . Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту і непогашену судимість знову вчинив корисливий злочин. За наведених обставин вважає, що існують ризики кримінального провадження, просила продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_5 розгляд даного питання залишив на розсуд суду. Адвокат підтримав позицію обвинуваченого.

Заслухавши доводи прокурора, думку обвинуваченого та його адвоката, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини, рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України», в якому зазначено, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Разом з

цим, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Крім цього, судом враховано, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого та існування ризиків кримінального провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні тяжких, корисливих кримінальних правопорушень, має не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість. Вказані обставини свідчать про схильність до вчинення обвинуваченими злочинів та може бути ризиком продовження злочинної діяльності. Судом взято до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого. При вирішенні питання щодо доцільності перебування обвинуваченого під вартою враховано ту обставину, що обвинувачений до затримання не займався суспільно-корисною працею, не мав постійного джерела доходу, що є свідченням про відсутність міцних сталих зв`язків та може бути ризиком ухилення від суду.

За таких обставин, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись на волі, може перешкоджати встановленню істини по справі, продовжити злочинну діяльність та скритись від суду.

З метою виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 26 березня 2018 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 26 березня 2018 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1