Справа № 473/1142/17
Номер провадження1-кп/473/22/2018
ВИРОК
іменем України
"26" квітня 2018 р. м,Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів судових засідань: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

учасники процесу:

прокурори ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачений ОСОБА_10 ,

захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

представник потерпілої ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_16 ,

розглянувши кримінальне провадження №0000033 за обвинуваченням за ч.1 ст.153 КК України у закритому судовому засіданні, за іншими епізодами у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, українця, освіта середня, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимий: 27.03.2012 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт,

12.06.2015 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.384 КК України до 2 років позбавлення волі, був звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік,

11.04.2017 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ст.ст.185 ч.3, 186 ч.1 та ч.2 КК України до покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.153, ч.3 ст.357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Епізод №1

ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення в тому, що він ніч на 06 січня 2017 року, в нічну пору доби (точну дату та час, в ході досудового розслідування не встановлено) в м.Вознесенську на вул.Короленко 5 з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна прибув до будівлі, в якій розміщено стоматологічне відділення КУ «Вознесенської ЦРЛ», де, піднявшись на другий поверх, проник через вікно у приміщення зазначеної будівлі. Перебуваючи у вказаному приміщенні, ОСОБА_10 , використовуючи знайдену у підсобному приміщенні штикову лопату, шляхом зламу вхідних дверей, проник до приміщення стоматологічного кабінету №16, де з шухляди столу таємно викрав грошові кошти в загальній сумі 7000 грн. та зубні протези (мости) в кількості трьох штук, які складаються з протезів зубів загальною кількістю 10 шт. та 2 протези зубів окремо, серед яких протези з напиленням «Булат» (жовтого кольору) у кількості 5 штук, які вартості не мають (брак), чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 7000 грн.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_10 за цим епізодом були кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.

Натомість як відсутні докази того, що саме обвинувачений ОСОБА_10 вчинив злочин за цією частиною пред`явленого йому обвинувачення.

Так, пред`явлене в цій частині обвинувачення ОСОБА_10 не визнав та висловив сумніви в частині показань, наданих свідком ОСОБА_17 .

Потерпілий ОСОБА_15 пояснив, що 06.02.2017 року (він точно не пам`ятає, чи в січні, чи в лютому) о 07 год. йому зателефонувала санітарка та повідомила, що в стоматології вибиті двері. Двері в лабораторії були відкриті ключем, а ящики були зламані. В його кабінеті був гаманець з грошима, який знаходився на підлозі, грошей не було. Зникли 7000 грн. та протези близько 10 шт. Протези були жовтого кольору з напиленням, вартості не мають. Протези повернуто не було. Поліцію викликала санітарка. Крім лабораторії, були зламані двері інших кабінетів. Ключів від лабораторії було три, один в потерпілого, інші - в завідуючого та у санітарки. Всі ключі були на брелку в кабінеті, де зберігає речі санітарка. Чи був відкритий цей кабінет та чи були ключі від лабораторії на місці - ОСОБА_15 не пам`ятає. Поліція вилучила знаряддя, сліди рук та взуття. Біля дверей лабораторії валявся ключ, але свідок стверджує, що то не їх ключ.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що є завідуючим стоматології. Він прийшов на роботу та побачив, що взламано поліклініку. Було пошкоджено вікно на балконі, двері лабораторії та кабінетів. Він не знає скільки точно після крадіжки зникло протезів. Також йому було відомо, що викрадено 7000 грн. Ключ від лабораторії, звідки було викрадено протези та гроші, був у нього та у старшого техніка. Санітарка брала його ключ для прибирання. Його кабінет було взламано, ключа на місці не було. Було проникнення в поліклініку через балкон, двері лабораторії відкрили рідним ключем.

Крім того, з показів свідка ОСОБА_17 за цим епізодом встановлено, що той налає послуги таксі. Рік тому йому зателефонував ОСОБА_19 , попросив завести в м.Вознесенськ з смт.Олександрівки. На базарі ОСОБА_19 хотів продати каблучку. Коли заходили в ринок, то обвинуваченого затримали співробітники поліції. По телефону ОСОБА_19 питав у свідка скільки коштують протези жовтого кольору, на що свідок відповів, що вони нічого не коштують.

На підставі фактичних даних, що містяться в документах, які були надані стороною обвинувачення, було встановлено, що згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.01.17 р. (а.к.п.90) потерпілий ОСОБА_15 просив притягнути до відповідальності невідомих осіб, які в період з 05.01.17 р. з 16-00 год. по 06.01.17 р. викрали з приміщення кабінету, розташованого по АДРЕСА_2 гроші в сумі 7000 грн.

Згідно з протоколом огляду місця події та фототаблицями до нього від 06.01.2017 року (а.к.п.91-105) було оглянуто приміщення амбулаторії №1 та стоматологічне відділення по АДРЕСА_2 , де на балконі 2-го поверху було виявлено пошкоджене скло. В кабінеті №26 було виявлено на підлозі розкидані речі, стоматологічні інструменти. На підлозі було виявлено металеву лопату з дерев`яним держаком, зубило, металеву планку розміром 2 х 30 см. В кабінеті №30 обстановка була порушена, дверці столів відчинені. На кріслах між кабінетами №№20 і 19 було виявлено дверну ручку, металевий прут, молоток, серцевину від замку, 2 ключі. На відчинених дверях кабінету №19 було виявлено пошкодження у вигляді вм`ятин на дверях та на дверній коробці на рівні врізного замку. При вході до кабінету №19 на підлозі було виявлено дверну ручку. На підлозі біля дверей кабінету №16 було виявлено ключ. В кабінеті №16/3 всі дверцята та шухляди столів були відчинені, на підлозі розкидані інструменти. Між столами розкидані речі та виявлено шкіряний чоловічій гаманець коричневого кольору. В ході ОМП було виявлено та вилучено слід слідоутворюючої поверхні зі скла, розташованого на балконі 2-го поверху та слід слідоутворюючої поверхні з зовнішньої сторони вхідних дверей до кабінету №26, зубило, розташоване на підлозі біля кабінету №26; металеву планку та зламану викрутку, розташовані на підлозі біля кабінету №26, ключ від вхідних дверей кабінету №16.

Сукупність досліджених доказів за цим епізодом не підтверджує поза розумним сумнівом, як передбачено ч.2 ст.17 КПК України, того, що злочин за цим епізодом було вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_10 .

Так, обвинувачений ОСОБА_10 вину за цим епізодом не визнав.

Потерпілий ОСОБА_15 та свідок ОСОБА_18 не надали показів, які б прямо вказували на те, що злочин було вчинено саме ОСОБА_10 , оскільки ці особи бачили лише наслідки злочину, їм не відомо і вони не підтвердили того, що у ОСОБА_10 були виявлені чи вилучені речі, викрадені із приміщення КУ «Вознесенської ЦРЛ» в м.Вознесенську на вул.Короленко 5.

Відсутні речові докази, які не виявлено і не вилучено за цим епізодом ні у ОСОБА_10 , ні у будь-яких інших осіб.

Покази свідка ОСОБА_17 лише вказують про можливу причетність ОСОБА_10 до вказаного злочину, а тому викликають обґрунтовані сумніви і не можуть використані як докази з огляду на положення ч.2 та ч.4 ст.17 КПК України.

Крім того, згідно з протоколом огляду місця події та фототаблицями до нього від 06.01.2017 року (а.к.п.91-105) було виявлено та вилучено слід слідоутворюючої поверхні зі скла, розташованого на балконі 2-го поверху та слід слідоутворюючої поверхні з зовнішньої сторони вхідних дверей до кабінету №26, зубило, розташоване на підлозі біля кабінету №26; металеву планку та зламану викрутку. Проте подальше дослідження цих доказів на предмет того, чи були залишені сліди на місці події саме ОСОБА_10 , - стороною обвинувачення шляхом проведення відповідних експертиз під час досудового слідства проведено не було.

Інших доказів, які б підтвердили вину обвинуваченого ОСОБА_10 за цим епізодом, - суду надано не було.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Згідно вимог ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Згідно п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.91, 92 КПК України обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

У п.25 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Капо проти Бельгії» (Capeau v Belgium), 42914/98, 13 січня 2005 року значиться, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного» (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Суд, дослідивши всі зібрані та надані сторонами докази за цим епізодом і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, вважає, що у судовому засіданні наданими стороною обвинувачення доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку не доведена участь обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який є першим епізодом пред`явленого йому обвинувачення, а тому його слід виправдати за цим епізодом з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

Епізод №2

В період з 09 по 11 лютого 2017 року, в нічну пору доби (точну дату та час не встановлено), в смт.Олександрівка, Вознесенського району Миколаївської області ОСОБА_10 з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння ОСОБА_14 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Після чого, шляхом зламу вхідних дверей, ОСОБА_10 проник до приміщення будинку за вказаною адресою. Перебуваючи у приміщенні будинку, ОСОБА_10 таємно викрав майно, належне ОСОБА_14 , а саме: ноутбук «Asus F 401U-WX043R» білого кольору вартістю 3000 грн., два набори порцелянових графинів зі стаканами у вигляді рибок вартістю 500 грн. кожен набір, а також порцелянову статуетку «Іван Царевич» вартістю 500 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 4500 грн.

В частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_10 за цим епізодом відносно злочину, вчиненого щодо потерпілого ОСОБА_14 , суд вважає його вину доведеною за цим епізодом та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_10 за цим епізодом за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_10 таким чином за цим епізодом, суд враховує власне визнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні злочину за цим епізодом, а також наступні докази.

Так. потерпілий ОСОБА_14 пояснив, що рік тому йому зателефонувала бабуся та повідомила, що зламали замок в будинку по АДРЕСА_3 , була видавлена дверна коробка. Зник ноутбук, статуетки, закордонний паспорт, дипломи, посвідчення. Документи йому було повернуто, оскільки їх знайшли в сміттєвому баку. А ноутбук, як йому відомо, ОСОБА_19 комусь продав. Надалі ноутбук перепродали через Інтернет, однак в ноутбуку дійсно не працювала клавіатура. Після допиту свідка ОСОБА_20 потерпілий підтвердив, що його ноутбук був білого кольору та дійсно був не робочому стані.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що запросила до себе в гості онуку ОСОБА_22 , яка була вагітна. В цей час, бабуся, яка є незрячою, в будинку, де проживала онука, виявила відчинені двері. Коли вони приїхали туди на таксі в будинку був безлад, двері були вибиті. В спальні була сумка, в яку злодій складав посуд. Викрадено було ноутбук, фарфорові статуетки. Видно було, що злодій лазив по будинку, сумку приготував. Окрім ноутбука, який відразу кинулася шукати онука, було викрадено особисті документи паспорт, візу, які вернули, коли знайшли документи на смітнику. Вони викликали опергрупу і при них все перевіряли.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що він надає послуги таксі. Рік тому йому зателефонував ОСОБА_19 , попросив завести в м.Вознесенськ з смт.Олександрівки. На базарі ОСОБА_19 хотів продати каблучку. Коли заходили в ринок, то обвинуваченого затримали співробітники поліції. Свідок купив у нього ноутбук (який був білого кольору, марку ноутбуку він не знає), проте той був неробочий, відремонтувати його було неможливо, тому він його повернув. ОСОБА_19 казав, що ноутбук належить йому.

Крім того, на підставі наданих стороною обвинувачення доказів у вигляді письмових документів було встановлено, щозгідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.02.2017 року 17-00 год. (а.к.п.156) ОСОБА_21 повідомила до поліції, що з 09.02.2017 р. по 11.02.2017 року невідомі особи проникли в будинок, де проживає її неповнолітня онука громадянка ОСОБА_23 , 2000 року народження, та викрали ноутбук (ASUS) біло-чорного кольору, код платника податків, свідоцтво про народження.

Згідно з протоколом огляду місця події від 11.02.2017 року (а.к.п.106) було оглянуто територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 та встановлено що було викрадено ноутбук «Asus», документи потерпілого.

Факт належності потерпілому ОСОБА_14 викрадених речей підтверджено останнім шляхом надання фото сервізу з рибками (а.к.п.109) та копією гарантії та чеку на ноутбук «ASUS» (а.к.п.110).

Епізод №3

Під час вчинення крадіжки майна, належного ОСОБА_14 , перебуваючи у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 у ОСОБА_10 виник умисел на викрадення належних потерпілому документів, зокрема важливих особистих документів, які знаходились у окремій папці. Так, ОСОБА_10 викрав важливі особисті документи ОСОБА_14 , а саме: паспорт громадянина України (закордонний), диплом кваліфікованого робітника з додатком, свідоцтво про базову загальну середню освіту з додатком, свідоцтво про народження, атестат про повну загальну середню освіту з додатком, картку про присвоєння ідентифікаційного номеру та трудову книжку.

В цій частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_10 відносно злочину, вчиненого щодо потерпілого ОСОБА_14 , а саме незаконного заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами потерпілого, суд вважає його вину доведеною за цим епізодом та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_10 за цим епізодом за ч.3 ст.357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_10 таким чином за цим епізодом, суд враховує власне визнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини в частині вчинення злочину за цим епізодом, а також наступні докази, а саме покази потерпілого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_21 , свідка ОСОБА_17 , які зазначені вище, а також дані заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.02.2017 року 17-00 год. (а.к.п.156) та протоколу огляду місця події від 11.02.2017 року (а.к.п.106), які теж зазначені вище.

Крім того, згідно з протоколом огляду місця події від 11.02.2017 року (а.к.п.107) в службовому кабінеті №27 Вознесенського ВП ОСОБА_20 добровільно видав особисті документи, які належать потерпілому ОСОБА_14 , які відповідно до зберігальної розписки від 20.02.2017 року (а.к.п.108) потерпілий ОСОБА_14 отримав від працівників поліції, а саме наступні документи: паспорт громадянина України (закордонний), свідоцтво про народження, атестат про повну загальну освіту (з додатком), свідоцтво про базову середню освіту (з додатком), диплом кваліфікованого робітника (з додатком), картка про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтво, трудова книжка, дозвіл на роботу УМС, патент ФМС, дозвіл на роботу ФМС, страхове свідоцтво, посвідчення № 446, посвідчення № НОМЕР_1 , копія протоколу з постановою, кредитний договір з АППБ аваль, 2 копії довіреності на автомобіль, 2 страхові поліси, довіреність на автомобіль, медичні документи, сертифікат, 2 подяки з училища.

Постановою слідчого від 06.04.2017 року (а.к.п.150-151) визнано та прилучено до кримінального провадження як речові докази документи, належні потерпілому ОСОБА_14 , а саме паспорт громадянина України (закордонний), свідоцтво про народження, атестат про повну загальну освіту (з додатком), свідоцтво про базову середню освіту (з додатком), диплом кваліфікованого робітника (з додатком), картка про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтво, трудова книжка, дозвіл на роботу УМС , патент ФМС, дозвіл на роботу ФМС, страхове свідоцтво, посвідчення №446, посвідчення № НОМЕР_1 , копія протоколу з постановою, кредитний договір з АППБ аваль, 2 копії довіреності на автомобіль, 2 страхові поліси, довіреність на автомобіль, медичні документи, сертифікат, 2 подяки з училища, - які під час слідства були передані відповідно до зберігальної розписки від 20.02.2017 року (а.к.п.108) потерпілому ОСОБА_14 .

Епізод №4

14.02.2017 року в період часу з 03 по 04 годину в смт.Олександрівка, Вознесенського району ОСОБА_10 з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, прибув до домоволодіння ОСОБА_13 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , та через огорожу будинку проник на територію зазначеного домоволодіння, шляхом вільного доступу зайшов до приміщення господарської будівлі та знайшов сокиру. Після чого, підійшовши до будинку, за допомогою сокири відчинив вікно та проник до приміщення будинку.

Перебуваючи у приміщенні будинку, реалізуючи умисел на заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 розбудив ОСОБА_13 , взявши її за руку та скинув з ліжка на підлогу. З метою залякування ОСОБА_10 наніс декілька ударів тильним боком кисті правої руки в область потилиці потерпілої, погрожував вбивством потерпілої та її малолітньої дитини. Користуючись перевагою у фізичній силі та пригніченим станом потерпілої, ОСОБА_10 перевів потерпілу до іншої кімнати, та поклав на диван обличчям донизу, продовжуючи погрожувати вбивством, примусив віддати йому золоту обручку, а також вимагав надати йому грошові кошти. ОСОБА_13 , сприймаючи погрози нападника реально, побоюючись здійснення погроз щодо неї та її дитини, зняла з пальця золоту обручку і віддала ОСОБА_10 , пояснивши, що гроші знаходяться в кишені куртки, яка знаходилась у іншій кімнаті. Заволодівши золотою обручкою вартістю 3000 грн., ОСОБА_10 , продовжуючи погрожувати вбивством, при цьому тримаючи у правій руці металевий предмет продовгуватої форми, наказав потерпілій не вставати з дивану і не повертати голови, після чого, заволодів грошовим коштами, що знаходились у куртці в сумі 250 грн., електричною дрелю «Forte ID 650 VR» вартістю 500 грн. та мобільним телефоном «Irbis SP42» вартістю 1000 грн. Таким чином, в результаті нападу з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_10 , заволодів майном, належним потерпілій ОСОБА_13 на загальну суму 4750 грн.

В частині пред`явленого обвинувачення ОСОБА_10 відносно злочину, вчиненого щодо потерпілої ОСОБА_13 , суд вважає його вину доведеною за цим епізодом та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_10 за цим епізодом за ч.3 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_10 за ч.3 ст.187 КК України за цим епізодом, суд враховує сукупність досліджених доказів.

Обвинувачений ОСОБА_10 визнав пред`явлене обвинувачення за ч.3 ст.185 (епізод відносно потерпілого ОСОБА_14 ) та за ч.3 ст.357 КК України. Обвинувачення за ч.3 ст.187, ч.1 ст.153 КК України, - не визнав, також не визнав пред`явлений потерпілою ОСОБА_13 цивільний позов.

Обвинувачений пояснив, що заліз до будинку потерпілої, зняв з неї обручку. Забрав з будинку дрель, гроші, телефон і пішов. Стверджував, що нікому не погрожував, не бив, не погрожував вбивством дитини. Стверджував, що в руках у нього був лише ліхтарик, наждачки, про яку казала потерпіла, - у нього не було. Сокирою він відкрив вікно. Потерпілу тягнув за руку до іншої кімнати, щоб не розбудити дитину. Обвинувачений зазначив, що обручку потерпіла віддала йому сама. Гроші він взяв з кишені її куртки, також взяв дрель та телефон. У будинок потрапив через вікно, розташоване з боку кущів. Це вікно було не щільно зачинено. В будинок проник щоб подивитись, думав що там нікого немає. Хотів щось вкрасти. Одна з кімнат була зачинена і він побачив, що на ліжку хтось лежить. Він почав стягувати за руку, щоб забрати обручку. З будинку після того, що сталося, вийшов відчинивши двері, дитину бачив, дитина не плакала. Насильницький статевий акт з потерпілою не вчиняв і не знає чому потерпіла таке про нього розповідає.

Потерпіла ОСОБА_13 пояснила, що подія сталася в ніч на 14 лютого 2017 року, близько 04-00 години ранку. Двері та вікна до будинку були зачинені. В будинку вона знаходилась одна з дитиною. Вона прокинулась від того, що хтось стягував її з ліжка, почав бити, лаятись. Нападник сказав: «Закрий рот, якщо хочеш, щоб твоя дитина жила». Вона вдарилась головою об ліжко дитини. Обвинувачений потягнув її до іншої кімнати, наказав лягти на диван вниз головою, обличчям в подушку. Питав, чи є гроші, вона казала, що немає. Вимагав золото. Дитина плакала, а він казав, що вб`є дитину і її. В руках у нападника була довга наждачка, яка їй не належить. Вона змушена була віддати нападнику обручку. Після чого той пішов до кімнати дитини, звідки взяв гроші з куртки та електродрель. Наказав встати і сказав, якщо вона не буде його слухатись, то він вб`є дитину і її. Вона сиділа, а він зняв штани і сказав, якщо вона не погодиться, то вб`є її і дитину. Після цього наказав лягти, вона лягла і він накрив її ковдрою з головою. Сказав, що вона має дати час йому піти. Коли він пішов, вона схопила дитину і побігла до сусідів. Виявила, що із тумбочки, де було два телефони, зник один. Поліцію викликали від сусідів.

Стверджувала, що обвинувачений замахувався на неї наждачкою, казав, що вб`є. Вона бачила риси його обличчя, хоча в кімнаті світло і не горіло, було освітлення з кар`єра, який розташований поруч. Насильницькі дії обвинувачений не чинив, але розмахував наждачкою. Були погрози, казав мовчи, якщо хочеш, щоб твоя дитина жила. Обвинувачений вчинив із нею насильницький статевий акт - орально. Із викрадених речей слідчим їй було повернуто лише дрель і телефон.

Коли нападник пішов, вона виявила, що у залі було відковиряне вікно. Також виявила, що у веранді теж намагалися відчинити вікно. Коли нападник виходив, то двері він відчинив із середини будинку. Також вона виявила, що були зламані двері до гаражу та було видно, що був приготовлений для викрадення гідрофор. Співробітники поліції знімали відбитки пальців на дверях. До того обвинуваченого вона бачила один чи два рази. В поліції впізнала його речі.

В судовому засіданні 05.10.2017 року потерпіла ОСОБА_13 пояснила, що зверталася в поліклініку, оскільки їй стало відомо про інфекційні захворювання обвинуваченого. Там їй сказали, що треба рік спостерігатися вона зробила три тести, які не були позитивними. Але вона все ж пройшла курс лікування, пила ліки, надані із кабінету «Довіри». За результатами трьох тестів захворювання у неї виявлено не було.

До лікарні вона звернулася через 2 дні, після того, що сталося, оскільки їй про хвороби обвинуваченого повідомила сестра останнього. В лікарні їй сказали, що низька ймовірність зараження, якщо у неї в роті немає ран, проте лікування вона все ж пройшла.

Свідок ОСОБА_24 , яка є тіткою потерпілої ОСОБА_13 , пояснила, що того дня, коли сталася подія, - їй десь о 5 ранку зателефонувала племінниця та повідомила, що її пограбували. Вона прибігла до сусіда ОСОБА_25 , де була ОСОБА_26 із дитиною. Обоє були заплакані та налякані. Племінниця їй повідомила, що вночі зайшов невідомий в масці, вимагав золото та гроші. Вона сказала, що ні золота, ні грошей немає. Показувала квитанцію, що золото здала в ломбард. Він кинув племінницю об дитяче ліжко та погрожуючи, що заподіє шкоду дитині вимагав гроші та коштовності. Потім затягнув в іншу кімнату та під погрозою застосування заточки, яку приставляв до горла ОСОБА_26 , - задовольнив статеву пристрасть неприроднім способом. Після чого забрав телефон, обручку, дрель. Про те, що сталося, в тому числі й про насильницькі дії щодо задоволення статевої пристрасті неприроднім способом потерпіла розповіла їй одразу. Свідку відомо, що подія сталася десь за 20 хвилин до того, як вона прибігла до племінниці о 5 годині ранку.

Свідок ОСОБА_27 пояснив, що вранці прийшов на ринок та придбав у незнайомого чоловіка дрель за 150 грн. Через годину йому показали фото цього чоловіка, яким був обвинувачений, дрель в нього майже відразу вилучили співробітники поліції.

Свідок ОСОБА_28 пояснив, що він є сусідом потерпілої ОСОБА_13 та проживає в АДРЕСА_4 . Вночі, десь між 3-5 годиною ранку він прокинувся від того, що почув якісь крики, гавкали собаки. Він вийшов до двору і побачив, що біля хвіртки стоїть ОСОБА_26 . Вона плакала і просила, щоб він їй відчинив, оскільки її ніхто не впускав. Він впустив її до будинку, та була напівроздягнена, з дитиною на руках. Настя заїкалася, а дитина дуже сильно плакала. ОСОБА_29 повідомила свідка, що якийсь чоловік заліз через вікно до її будинку, яке розташоване з боку кар`єру. Той чоловік до неї чіплявся, скинув з ліжка, вимагав золото. На що вона повідомила, що золота вона немає, оскільки здала до ломбарду, а гроші віддала за борги. Казала, що той чоловік приставляв їй заточку до шиї і казав, що якщо вона не дасть гроші, то він заріже її і дитину. Вимагав, щоб не дзвонила до поліції, погрожуючи вбити дитину. Вказала, що чоловік її зґвалтував, проте не казала яким саме чином вчинив із нею статевий акт. Після цього нападник покинув будинок, вийшовши з будинку до неї у двір. Після того що сталося до свідка прийшла тітка потерпілої. Свідок вказав, що проживає один.

Через хворобу (а.к.п.87-89) свідок ОСОБА_30 до суду не з`явився і сторони не наполягали на його допиті.

На підставі наданих стороною обвинувачення документів встановлено, що згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне від 14.02.2017 року о 06 год. 10 хв. (а.к.п.154) ОСОБА_13 звернулася до поліції та просила притягнути до відповідальності невідомого чоловіка, який 14.02.2017 року близько 04-00 год. через вікно проник до її будинку, де погрожуючи вбивством її та її малолітнього сина, заволодів золотою обручкою, грошима в сумі 300 грн., електродрелю, мобільним телефоном, при цьому погрожуючи вбивством та шляхом залякування, насильницько вчинив з нею статевий акт неприроднім способом.

Було оглянуто місце події та відповідно до протоколу огляду від 14.02.2017 року (а.к.п.111-115) було оглянуто домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_5 . Зовні будинку, зліва від вхідних дверей під вікном, яке виходить з веранди в подвір`я, на землі було виявлено москітну сітку, вікно металопластикове перебувало у зачиненому стані, з зовнішнього боку мало пошкодження з правого боку та зверху в місцях прилягання відкидної рами до основної, наявні пошкодження у вигляді невеликих вм`ятин. В кімнаті №1 справа від входу - дитяче ліжко, яке зсунуте зі свого місця, на ліжку знаходиться жіноча куртка бежевого кольору. Зліва від входу біля лівої стіни знаходиться шафа, напроти входу розташоване ліжко, справа і зліва якого розташовані тумби, на правій тумбі знаходиться праска, на ліжку знаходяться постільні приналежності, ковдри, на підлозі справа від ліжка, між ліжком та стіною розкидано жіночій светр зеленого кольору, бюстгальтер та рушник. В кімнаті №2, зліва від входу, під стіною - набір меблів, в яких відчинено деякі дверці, біля протилежної від входу стіни знаходяться крісло та диван, на дивані лежить ковдра та подушки, ковдра зсунута. Справа від будинку прибудовано гараж, вхід до якого здійснюється з вулиці через металеві двостворчаті ворота, які на момент огляду відчинено, також вхід до гаражу здійснюється з тильного боку з території домоволодіння, через одностворчаті металеві двері, які на момент огляду відчинені. Зовні будівлі гаражу, поблизу вхідних дверей, справа на землі знаходиться сокира, на руків`ї якої, ближче до металевої частини наявні механічні пошкодження, поруч з сокирою знаходиться дерев`яна палка (частина гілки), довжиною 45 см з відколом з одного боку. В приміщенні гаражу, безпосередньо поблизу порогу знаходиться частина палки дерев`яна, з відколом з одного боку, довжиною 15 см. Справа від входу у приміщення гаражу на підлозі знаходиться гідрофор.

В ході огляду території подвір`я встановлено, що навколо будинку, під стінами з фасадного боку будинку, куди виходять вікна з кімнат № НОМЕР_2 і №3 на землі відобразились сліди низу взуття, також сліди ведуть до вікна, що виходить з веранди на подвір`я, також наявні сліди під вікном, яке виходить з кімнати №2 в напрямку присадибної ділянки, також сліди ведуть до вхідних дверей до гаражу, крім цього сліди, утворені низом взуття на сніжному покрові утворюють слідову доріжку та ведуть на територію сусідньої земельної ділянки, де підходять до огорожі, за якою знаходиться АДРЕСА_3 . Під час огляду слідів, біля вікна, яке виходить з кімнати №1 в бік вул.Первомайської, з найбільш чіткого сліду виготовлено гіпсовий зліпок, який вилучено. В результаті обробки рами вікна в кімнаті №2 з внутрішньої сторони було виявлено та скопійовано на три відрізки клейкої стрічки три сліди папілярних узорів, також з підвіконня цього вікна за допомогою одного відрізку клейкої стрічки, один слід папілярних узорів. В цій же кімнаті, на підлозі поблизу вікна було виявлено та вилучено ганчірку зеленого кольору розміром 15 х 15 см, з дивану, розташованого навпроти вхідних дверей, було вилучено ковдру коричневого кольору. Також учасниця огляду ОСОБА_13 видала власну нічну сорочку, в яку була вдягнена на момент вчинення злочину. Також з місця події було вилучено сокиру та частину дерев`яної палиці, виявлені поблизу входу до гаражу.

Згідно з протоколом огляду місця події від 14.02.2017 року (а.к.п.116) під час додаткового огляду території домоволодіння, а саме місцевості перед входом до гаражу, справа від дверей, на землі було виявлено полімерний мішок білого кольору, який частково розірвано та поблизу цього місця розсипана речовина у вигляді порошку червоного кольору, яка знаходиться в середині мішку. Цей доказ є неналежним, оскільки не підтверджує жодної із обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до протоколу огляду від 14.02.2017 року (а.к.п.117) з фототаблицею (а.к.п.118-120) в кабінеті №22 Вознесенського ВП ГУНП ОСОБА_31 добровільно видав електричну дрель марки «FORTE» чорно-сірого кольору разом з електричним кабелем чорного кольору.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.02.2017 року (а.к.п.121-122) та довідкою до нього від 14.02.2017 року (а.к.п.123) свідок ОСОБА_31 відповів, що він зможе впізнати особу, яка продала йому електричну дрель, вказавши на фото №1, де згідно довідки зображений ОСОБА_10 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 14.02.2017 року (а.к.п.124) та фототаблицями до нього (а.к.п.125-127) на території подвір`я багатоповерхового будинку навпроти під`їзду №1 будинку АДРЕСА_6 ОСОБА_32 добровільно видала мобільний телефон марки «ІRBIS» чорного кольору сенсорний, на момент огляду екран розбитий. Також ОСОБА_33 видала куртку чоловічу джинсову.

Згідно з протоколом пред`явлення речей для впізнання від 14.02.2017 року (а.к.п.128-129) та фототаблицями до нього (а.к.п.130-131) в кабінеті №22 Вознесенського ВП потерпіла ОСОБА_13 впізнала електричну дрель на фото під № 3.

Крім того, відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 03.04.2017 року (а.к.п.147-148) та фототаблиць до нього (а.к.п.149) серед пред`явлених для впізнання речей потерпіла ОСОБА_13 впізнала куртку під №3, пояснивши, що вона впевнена, що саме в цю куртку був одягнений чоловік, який вчинив розбійний напад на неї 14.02.2017 року.

На підставі постанови слідчого про призначення товарознавчої експертизи від 15.02.2017 року (а.к.п.135) проведено товарознавчу експертизу (оцінку) по визначенню залишкової вартості майна від 15.02.2017 року (а.к.п.136-137) згідно із якою ринкова вартість електричної дрелі «Forte ID 650 VR» - 504,00 грн.; мобільного телефону IBRIS SP42 - 684,00 грн.

Постановою слідчого від 06.04.2017 року (а.к.п.150-151) визнано та долучено до кримінального провадження речові докази, належні потерпілій ОСОБА_13 , а саме електричну дриль «Forte ID 650 VR», мобільний телефон «IRBIS SP42», та згідно зберігальної розписки від 10.03.2017 року (а.к.п.153) потерпіла ОСОБА_13 отримала від працівників поліції належне їй майно: електричну дриль «Forte ID 650 VR», мобільний телефон «IRBIS SP42» IMEI-1-03446; IMEI-2-03453.

Відповідно до постанови про призначення судово-медичної експертизи від 14.02.2017 року (а.к.п.132) було призначено судово-медичну експертизу, згідно висновку якої №77 від 15.02.2017 року (а.к.п.133-134) на основі даних судово-медичного огляду ОСОБА_13 у останньої було виявлено: набряк м`яких частин в потиличній ділянці справа, який виник від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею. Не виключається вірогідність утворення набряку м`яких тканин в потиличній ділянці справа в період, вказаний потерпілою 14.02.2017 р. близько 04.00-04.30 год. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року пункт 2.3.5. набряк м`яких тканин в потиличній ділянці справа відноситься до легких тілесних ушкоджень. Виникнення набряку м`яких тканин в потиличній ділянці справа не характерно для насильницького статевого акту природнім або неприроднім способом.

При цьому, не дивлячись на те, що сторона захисту не погодилася із кваліфікацією дій ОСОБА_10 за цим епізодом, наданою стороною обвинувачення, суд, кваліфікуючи дії ОСОБА_10 за ч.3 ст.187 КК України за цим епізодом, враховує положення п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» який передбачає, що погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки).
Саме про погрозу вбивством з боку ОСОБА_10 , висловлену під час розбійного нападу на її адресу та адресу її дитини, - надала покази потерпіла ОСОБА_13 .
Епізод №5

Після вчинення розбійного нападу, продовжуючи перебувати у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_10 виник умисел на задоволення статевої пристрасті неприродним способом. З метою реалізації виниклого умислу, користуючись пригніченим психічним станом ОСОБА_13 , продовжуючи залякувати останню вбивством її та дитини, ОСОБА_10 здійснив з ОСОБА_13 насильницький статевий акт неприроднім способом (орально), після закінчення якого, наказав не вставати з дивану та втік з місця події.

Обвинувачений ОСОБА_10 вину за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.153 КК України не визнав та надав покази, що зазначено вище. В дебатах зазначив, що у нього відбирали біологічні зразки за його згодою, проте відповідних експертиз проведено не було.

В судових дебатах захисник обвинуваченого вказав про те, що з цим епізодом відносно потерпілої ОСОБА_13 свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_24 , яка є тіткою потерпілої ОСОБА_13 , свідчать з її слів. Також звернув увагу на те, що висновок СМЕ не виявив характерних для зґвалтування тілесних ушкоджень у потерпілої. Просив врахувати, що потерпіла не відразу повідомила до поліції про те, що сталось.

Разом із тим, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_10 за цим епізодом доведеною сукупністю досліджених доказів та кваліфікує дії ОСОБА_10 за цим епізодом за ч.1 ст.153 КК України як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування.

Так, про вчинення цього злочину відносно неї надала покази потерпіла ОСОБА_13 та ці покази зазначено вище. Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_28 (показання свідків наведено вище) хоча й не були очевидцями злочину, проте їх покази підтверджують стан потерпілої ОСОБА_13 після вчинення цього злочину і саме про вчинення цього злочину потерпіла відразу, після того, що сталося, повідомляла вказаним свідкам.

Разом із тим, потерпіла одразу повідомила про подію до поліції. Так. згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.02.2017 року о 06 год. 10 хв. (а.к.п.154) ОСОБА_13 просила притягнути до відповідальності невідомого чоловіка, який 14.02.2017 року близько 04-00 год. через вікно проник до її будинку, де погрожуючи вбивством її та її малолітнього сина, заволодів золотою обручкою, грошима в сумі 300 грн., електродрелю, мобільним телефоном, при цьому погрожуючи вбивством та шляхом залякування, насильницько вчинив з нею статевий акт неприроднім способом.

Крім того, згідно рапорту старшого слідчого Вознесенського ВП ГУНП ОСОБА_34 від 14.02.2017 року (а.к.п.155) останній просив зареєструвати факт за попередньою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.153 КК України. Так, в рапорті зазначено, що встановлено, що невстановлений чоловік із застосуванням погроз фізичного насильства відносно потерпілої та її малолітньої дитини, користуючись пригніченим станом потерпілої, насильницьким шляхом задовольнив статеву пристрасть неприроднім шляхом.

Таким чином, потерпіла ОСОБА_13 повідомила до поліції про цей злочин ще 14.02.2017 року, тобто в день події, яка сталася із нею.

Крім того, не відразу після події, проте дізнавшись про хвороби обвинуваченого потерпіла ОСОБА_13 через два дні після того, що сталося звернулася до лікарні, про що вона надала пояснення в судовому засіданні 05.10.2017 року. Крім того, згідно з довідкою Вознесенського районного центру ПМСД Олександрівська АЗПСМ від 19.04.17 р. (а.к.п.77) ОСОБА_13 16.02.17 р. відвідала сімейного лікаря з діагнозом стресова реакція та згідно із листом КУ «Вознесенська ЦРЛ» від 07.06.2017 року №990/01-10 (а.к.п.80) ОСОБА_13 після спричинення їй ушкоджень з 16.02.17 р. перебувала під наглядом інфекціоніста КУ «Вознесенська ЦРЛ», отримала курс лікування 28 днів антиретровірусними препаратами та надалі терміном до 12 місяців проходила лабораторне обстеження щодо моніторингу стану її здоров`я відносно інфекційних захворювань, гепатитів В, С та ВІЛ-інфекції.

Хоча висновок судово-медичної експертизи №77 від 15.02.2017 року (а.к.п.133-134 наведено вище) вказує про те, що виникнення набряку м`яких тканин ОСОБА_13 в потиличній ділянці справа не характерно для насильницького статевого акту природнім або неприроднім способом, проте цей висновок вказує про те, що у ОСОБА_13 виявлено набряк м`яких частин в потиличній ділянці справа, який виник від дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею. Не виключається вірогідність утворення набряку м`яких тканин в потиличній ділянці справа в період, вказаний потерпілою 14.02.2017 р. близько 04.00-04.30 год., набряк м`яких тканин в потиличній ділянці справа відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, цей висновок підтверджує застосування відносно потерпілої ОСОБА_13 фізичного насильства, оскільки відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №5 «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» - фізичним насильством, передбаченим диспозиціями статей 152, 153 КК, слід вважати умисний зовнішній негативний вплив на організм потерпілої особи або на її фізичну свободу, вчинений з метою подолання чи попередження опору потерпілої особи. Такий вплив може виражатись у нанесенні ударів, побоїв, заподіянні тілесних ушкоджень. Заподіяння потерпілій особі при насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприродним способом умисного легкого тілесного ушкодження охоплюється відповідною частиною статті 153 КК і додаткової кваліфікації за статтею 125 КК не потребує, оскільки заподіяння шкоди здоров`ю у таких межах охоплюється диспозицією закону про відповідальність за насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом. А згідно із п.4 цієї Постанови під погрозою застосування фізичного насильства як способу подолання чи попередження опору потерпілої особи слід вважати залякування її застосуванням такого насильства до неї і (або) до іншої людини, доля якої потерпілій не байдужа (родича, близької особи), яке може полягати у висловлюваннях, жестах, демонструванні зброї або предметів, що можуть бути використані для нанесення тілесних ушкоджень, предметів, що імітують зброю, які потерпіла особа сприймає за справжню зброю, чи інших діях. Погроза застосування фізичного насильства повинна сприйматися потерпілою особою як реальна, тобто у неї має скластись враження, що у разі, якщо вона протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, цю погрозу буде реалізовано.

Суд, дослідивши всі зібрані та надані стороною обвинувачення докази та оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, вважає, що у судовому засіданні наданими стороною обвинувачення доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку доведена вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, окрім першого епізоду. Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення, за ч.3 ст.357 КК України як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами, за ч.3 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, за ч.1 ст.153 КК України як задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Під час судового розгляду кримінального провадження, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 відповідно до ст.66 КК України, - встановлено не було. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, - теж встановлено не було.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності (а.к.п.158), відповідно до довідки-характеристики Олександрівської селищної ради від 14.02.2017 року (а.к.п.161) ОСОБА_10 зарекомендував себе із негативної сторони, ніде не працює, згідно довідки лікаря-нарколога від 02.03.17 р. (а.к.п.159) ОСОБА_10 перебуває на обліку з 12.09.01, діагноз «синдром залежності від опіоїдів», знаходився в програмі ЗПТ метадоном з 28.10.2013 р. - 02.12.2013 р.; з 03.05.14 - 16.06.14 р., відповідно до довідки лікаря-психіатра (а.к.п.160) ОСОБА_10 не перебуває на обліку, а також те, що злочини, які вчинив обвинувачений відповідно до ст.12 КК України належить до тяжких та особливо тяжких злочинів, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, - суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Крім того, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання суд враховує, що згідно з вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.04.2017 року (а.к.п.27-32) ОСОБА_10 було засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Епізоди за цим вироком були вчинені: 31.07.2016 р., 06.08.2016 р., 28.08.2016 р., 28.09.2016 р., тобто до вчинення ним дій в 2017 року, за якими йому пред`явлено обвинувачення у цьому кримінальному провадженні.

Тому покарання ОСОБА_35 має бути призначено за сукупністю злочинів з огляду на положення ч.4 ст.70 КК України, яка передбачає, що покарання призначається за правилами передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

На підставі положень частини п.5 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_10 слід зарахувати попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 14.02.2017 року (протокол затримання від 14.02.2017 року - а.к.п.140-141) по дату набрання вироком законної сили з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Законом України №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення», який набрав законної сили 21.06.2017 року, частину пяту статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє увязнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє увезення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Отже, зазначений закон погіршує становище обвинуваченого у порівнянні з попередньою редакцією ч.5 ст.72 КК України (закон № 838-VIII від 26.11.2015 року).

Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Нова редакція ч.5 ст.72 КК України, порівняно із редакцією від 26.11.2015 року, - внесла зміни до кримінального закону, погіршивши становище особи, а тому відносно ОСОБА_10 слід застосувати ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року та строк попереднього увязнення ОСОБА_10 має бути зарахований у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі починаючи з 14.02.2017 року по день набрання вироком законної сили.

Потерпілою ОСОБА_13 пред`явлено цивільний позов (а.к.п.43-44) про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 50000 грн., який обвинувачений не визнав.

Разом із тим, суд вважає, що позов потерпілої підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково.

Судом при вирішенні питання в частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_36 про стягнення на її користь моральної шкоди приймаються до уваги положення ч.1 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України про те, що обов`язок доказування обставин щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - покладається на потерпілого.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, - відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на надані потерпілою ОСОБА_36 показання та досліджені докази, суд вважає, що вона має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що їй в результаті протиправних дій обвинуваченого було заподіяно моральну шкоду, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із протиправними діями обвинуваченого відносно неї, а також з огляду на ті негативні емоції, які вона перенесла як під час вчинення протиправних дій обвинуваченим відносно неї, так і під час наступного досудового слідства та судового розгляду.

Суд враховує характер правопорушень, вчинених обвинуваченим ОСОБА_10 , обсяг та глибину душевних і психічних страждань позивачки, вимоги розумності, виваженості та справедливості, характер і тривалість страждань, які перенесла потерпіла.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що цивільний позов про відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_36 в сумі 50000 грн. підлягає задоволенню частково в сумі 25000 грн., розмір якої відповідає ступеню як фізичних, так і моральних страждань потерпілої, пов`язаних із вчиненням щодо неї неправомірних дій обвинуваченим.

Судові витрати - відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині пред`явленого йому обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України (епізод №1) визнати невинуватим та на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України виправдати через недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.153, ч.3 ст.357 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.153 КК України - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі,

за ч.3 ст.185 КК України - у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

за ч.3 ст.187 КК України - у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,

за ч.3 ст.357 КК України - у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.04.2017 року, яким ОСОБА_10 засуджено за ч.1 ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України, та призначено йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, - остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за цим вироком суду, - за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України (в редакції чинній на момент застосування відносно нього попереднього ув`язнення), а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 14.02.2017 року (протокол затримання від 14.02.2017 року - а.к.п.140-141) по дату набрання вироком законної сили

Пред`явлений потерпілоюОСОБА_13 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_10 50000 грн. моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, завданої злочином.
Речові докази по справі, а саме: електричну дриль «Forte ID 650 VR», мобільний телефон «Irbis SP42» IMEI НОМЕР_3 ; IMEI-2-03453Ю, передані відповідно до зберігальної розписки від 10.03.2017 року потерпілій ОСОБА_13 - залишити останній як власнику;

паспорт громадянина України (закордонний), свідоцтво про народження, атестат про повну загальну освіту (з додатком), свідоцтво про базову середню освіту (з додатком), диплом кваліфікованого робітника (з додатком), картка про присвоєння ідентифікаційного номеру, свідоцтво, трудова книжка, дозвіл на роботу УМС , патент ФМС, дозвіл на роботу ФМС, страхове свідоцтво, посвідчення №446, посвідчення № НОМЕР_1 , копія протоколу з постановою, кредитний договір з АППБ аваль, 2 копії довіреності на автомобіль, 2 страхові поліси, довіреність на автомобіль, медичні документи, сертифікат, 2 подяки з училища, передані відповідно до зберігальної розписки від 20.02.2017 року (а.к.п.108) потерпілому ОСОБА_14 , - залишити останньому як власнику;

скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16.02.2017 року (а.к.п.145-146) на майно, яке знаходилося у володінні та користуванні підозрюваного ОСОБА_10 , а саме: грошові кошти в сумі 150 грн., купюрами 100 грн. серії МЕ 1835674 і 50 грн. серії ТБ 5135358, мобільний телефон «Нокіа-1280» ІМЕІ: НОМЕР_4 з сім-карткою мобільного оператора МТС, спортивні штани чорного кольору, чоловічі труси синього кольору, кросівки чорного кольору з білими смужками, чоловічу куртку з джинсового матеріалу світло-синього кольору, які були вилучені під час затримання 14.02.2017 року, та які були передані на зберігання до Вознесенського ВП,

та з цього майна - грошові кошти в сумі 150 грн., купюрами 100 грн. серії МЕ 1835674 і 50 грн. серії ТБ 5135358, мобільний телефон «Нокіа-1280» ІМЕІ: НОМЕР_4 з сім-карткою мобільного оператора МТС з номером НОМЕР_5 конфіскувати в порядку виконання вироку в частині признаного ОСОБА_10 покарання у вигляді конфіскації майна після набрання вироком законної сили,

а спортивні штани чорного кольору, чоловічі труси синього кольору, кросівки чорного кольору з білими смужками, чоловічу куртку з джинсового матеріалу світло-синього кольору передати обвинуваченому;

зубило, металеву планку, зламану викрутку, ключ два сліди рукавичок, сокиру, нічну сорочку, зразки порошкоподібної фарби червоно-бурого кольору, два фрагменти зламаної палиці, чотири сліди папілярних узорів, ковдру, ганчірку зеленого кольору, слід взуття, визнані речовими доказами відповідно до постанови від 06.04.2017 року (а.к.п.150-151, 152), - знищити.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_2

Згідно оригіналу: Суддя: