Справа № 755/2493/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" квітня 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту з житла.
До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_2 із клопотанням у якому просить виключити з акту опису та скасувати арешт житла за адресою: АДРЕСА_1 .
Вислухавши заявника, його представника, які просили задовольнити заяву, прокурора, який проти задоволення заяви заперечував, суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає поверненню заявнику.
Встановлено, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 30.09.2010 року ОСОБА_2 було засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, п.п. 3,6,12 ч. 2 ст. 115 КК України на підставі ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
На виконання вироку в частині конфіскації Апеляційним судом виданий виконавчий лист 1-55/2010 від 31.08.2011 року.
Постановою від 12.07.2012 року державним виконавцем було відкрите виконавче провадження. В процесі примусового виконання вироку суду в частині конфіскації майна постановою від 11.03.2014 року, державним виконавцем було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Ст. 539 КПК України, на яку посилається заявник унормовано порядок вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, але зазначена норма права передбачає предметну та територіальну підсудність такого звернення.
А саме, з клопотанням про вирішення питань пов`язаних з відбуванням покарання у виді позбавлення волі або зміну обов`язків покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням особи, визначені ч. 1 цієї статті можуть звернутися до суду в межах якого виконується вирок, проте питання, яке розглядається не віднесене до вище перелічених.
Також до суду в межах якого виконується вирок можна звернутися із питаннями про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вирок, але вимогу скасувати арешт з майна виключивши його з акту опису не можна віднести до сумнівів та протиріч в їх юридичному сенсі.
Фактично, з пояснень представника заявника метою звернення є зміна вироку в частині призначення додаткового покарання, на думку заявника, його право було б достатньо захищене, якщо б суддя Дніпровського суду виклав в резолютивну частину вироку Апеляційного суду м. Києва у наступній редакції «з конфіскацією майна, крім житла», або суддя в порядку ст.539 КПК України скасував арешт накладений на майно постановою державного виконавця, що не передбачено чинним законодавством.
Якщо суд, який постановив вирок не вирішив питання, яке розглядалося, або припустився неточностей та помилок, то вирішення такого питання віднесене до компетенції суду що ухвалив вирок, у даному випадку Апеляційного суду м. Києва, з урахуванням складу суду.
Чинний КПК України не передбачає порядку оскарження дій державного виконавця, під час виконання вироків.
За змістом заяви у ній поєднано декілька вимог, спір про виключення майна з-під арешту (опису), який розглядається в порядку ЦПК України та ст.392 ЦК України, вимога про скасування арешту, вирішення питання обсягу майна, яке підлягає конфіскації, але чинний КПК України та КПК України 1960 року не передбачає такого порядку.
Крім того, предметом звернення до суду можуть бути дії або бездіяльність державного виконавця.
Оскільки на думку заявника житло не може бути предметом конфіскації, він має право захищати свої права у суді, але у відповідному порядку, визначившись з обсягом вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 537-539, 369 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л и л а :
Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту з житла повернути заявнику.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.
Суддя : ОСОБА_1