Справа № 214/6243/15-к
1-кп/214/47/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі об`єднанні кримінальні провадження № 0002033, № 0001364, №0000977 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, має середню освіту, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.12.2005 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1, 4 ст. 296, ч. 1, 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186, 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна. 05.06.2012 року звільнений по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИВ:
15.07.2015 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_3 , діючи повторно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю уваги власників житла, а також можливих свідків та очевидців, через відчинене вікно, проник до приміщення квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_9 , а саме: дитячий електромобіль марки «Happy Dino» LW801Q-G311 у корпусі жовтого кольору, після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим заподіяв матеріального збитку потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 3200 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Крім того, 03.08.2017 року, приблизно о 01 год. 20 хв. ОСОБА_3 , знаходився у дворі будинку АДРЕСА_3 , де підійшов до раніше знайомих йому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які розмістившись за столиком на подвір`ї вказаного будинку, вживали спиртні напої.
Підсівши за столик до вищевказаної компанії осіб, ОСОБА_3 попросив ОСОБА_10 пригостити його горілкою та цигаркою, на що у відповідь ОСОБА_10 наказав ОСОБА_3 покинути їх компанію.
Вказані висловлювання ОСОБА_10 обурили ОСОБА_3 , внаслідок чого у останнього виникла особиста неприязнь до ОСОБА_10 та умисел, направлений на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень за вказаних мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , вставши з-за столу у дворі будинку, відійшов від зазначеної компанії осіб на незначну відстань, та скориставшись відсутністю уваги зі сторони ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які продовжували вживати спиртні напої, одразу ж наблизився зі спини до сидячого на лавці за столиком у дворі будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_10 , та приблизно о 01 год. 40 хв. 03.08.2017 року, діючи умисно з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , з мотивів особистої неприязні до нього, утримуючи у правій руці ніж, який він мав при собі, не переслідуючи за мету спричинити смерть ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зі значною силою наніс потерпілому ОСОБА_10 одного удару клинком вказаного ножа в область спини, після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік.
В результаті злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1413 від 29.08.2017 року, було спричинено тілесне ушкодження у вигляді: проникаючої колото-різаної рани лівої половини грудної клітини з пересіченням 5-го ребра, міжреберної артерії, наскрізним пораненням 6-го сегменту та нижньої частки лівої легені, що ускладнилось розвитком гемопневмотораксу, підшкірною емфіземою та шоком, яке за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України, за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Також, ОСОБА_3 , 07.03.2017 року приблизно о 22 год. 00 хв., знаходячись поблизу будинку №21 по вул. Тесленка в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, зустрів раніше йому не знайому ОСОБА_8 , з якою вступив в словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих до неї неприязних відносин. В ході виниклої сварки, ОСОБА_3 , керуючись умислом на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, кулаком руки, зі значною силою, умисно завдав потерпілій ОСОБА_8 одного удару в ділянку обличчя, спричиняючи їй тим самим тілесні ушкодження.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: перелому нижнього краю лівої орбіти з переходом на нижню стінку орбіти з вклиненням кісткових фрагментів в порожнину гайморової пазухи, струсу головного мозку, синця обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2013 від 29.11.2017 року за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, за ознаками: умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав в повному обсязі та пояснив, що приблизно в липні 2015 року, знаходячись в гостях у свого друга на ім`я ОСОБА_13 , який проживає по АДРЕСА_4 , де вони з останнім розпивали спиртні напої. В цей час побачивши у ОСОБА_14 вдома дитячий автомобіль, він запропонував останньому продати його за 120 грн. Віддавши ОСОБА_13 вказану суму грошей, вони пішли до магазину та витратили ці кошти на продукти та випивку. Надалі, ОСОБА_13 повідомив, що не віддасть йому вказаний автомобіль, оскільки він належить його племіннику. Після чого, приблизно о 23 год. 00 хв., він пішов додому. Через деякий час, він повернувся до ОСОБА_13 додому, щоб забрати, як він вважав куплений ним дитячий автомобіль, однак отримав відмову. У зв`язку з чим, через відчинене вікно, він проник до квартири ОСОБА_13 , звідки викрав вказаний автомобіль, взявши який, сів на велосипед та поїхав додому. Вказаний дитячий автомобіль він подарував своїм племінникам. Через деякий час, точної дати він не пам`ятає, до нього прийшов дільничний інспектор з приводу крадіжки зазначеного автомобіля, після чого він був вилучений та повернутий потерпілій. Він розумів, що незаконно, через вікно, потрапляє до квартири з метою заволодіння дитячим автомобілем, при цьому усвідомлюючи, що ОСОБА_13 обманним шляхом заволодів його грошима, з приводу чого він до поліції не звертався.
В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 змінив покази в цій частині, повністю визнавши вину у вчиненому злочині за обставин зазначених в обвинувальному акті та пояснив, що він проник до приміщення квартири з метою заволодіння дитячим автомобілем, при цьому він усвідомлював, що вказане майно не належить ОСОБА_13 . Він усвідомлював протиправність своїх дій, розкаюється у вчиненому.
Також, з приводу вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст.121 КК України, останній пояснив, що 03 серпня 2017 року, приблизно о 01 год. 00 хв. він підійшов до столику у дворі будинку АДРЕСА_3 , за яким сидів потерпілий ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, з компанією в кількості 4-х осіб, та попросив, щоб його пригостили сигаретою та випивкою, на що ОСОБА_10 грубо відповів, намагався застосувати до нього фізичну силу, присутні заспокоювали останнього, а його це дуже обурило. У зв`язку з зазначеним, він взяв зі столу ніж та вдарив потерпілого в спину.
В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 змінив свої покази, повністю визнавши вину у вчиненому злочині за обставин зазначених в обвинувальному акті та пояснив, до нього потерпілий ніякої фізичної сили не застосовував, а його обурила лише відповідь останнього про відмову пригостити його сигаретою та випивкою. У зв`язку з виниклими неприязними відносинами до потерпілого ОСОБА_10 , він дістав з кишені невеликий ніж, який зазвичай носив при собі в якості сувеніру, та вдарив потерпілого ОСОБА_10 в спину. Злякавшись скоєного, він втік з місця події. Він усвідомлює протиправність своїх дій, розкаюється у вчиненому та жалкує, що так вчинив по відношенню до потерпілого ОСОБА_10 .
В свою чергу, що стосується вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч.1 ст.122 КК України, останній пояснив, що знаходячись по вул. Тесленка в м. Кривому Розі, точної адреси не пам`ятає, він зустрів незнайому йому раніше потерпілу ОСОБА_8 , з якою виник конфлікт, оскільки він випадково наступив їй на ногу, на що остання зробила йому зауваження. Так, в процесі словесної перепалки у нього виникли неприязні відносини до потерпілої, у зв`язку з чим він навмисно завдав їй кулаком одного удару в ділянку обличчя.
Він щиро розкаюється у вчинених злочинах, хоча спочатку і неточно розповідав про обставини подій, що з ним відбулися, однак з часом він усвідомив протиправність своїх дій та вирішив розповісти суду правдиві обставини подій. Просить суворо його не карати.
Окрім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях за ч.3 ст.185, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України, по справі існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованих йому зазначених кримінальних правопорушеннях.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що влітку 2015 року, точної дати та часу не пам`ятає, знаходячись вдома у свого брата ОСОБА_13 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , вона познайомилась з обвинуваченим ОСОБА_3 , якого вона бачила вперше, що прийшов в гості до брата для розпивання спиртних напоїв. З часом вона пішла до своєї доньки, що проживає за адресою: АДРЕСА_6 , звідки повернулась приблизно між 17 год. 00 хв. та 18 год. 00 хв. до свого брата ОСОБА_13 . Прийшовши до останнього, вона побачила брата, що перебував в стані алкогольного сп`яніння та який повідомив їй, що ОСОБА_3 намагався викрасти дитячий автомобіль, однак у нього нічого не вийшло, оскільки він його затримав, між ними відбулася сутичка. Згодом о 20 год. 00 хв., в цей же день, коли вони з сім`єю сиділи в кімнаті на дивані в квартирі, за адресою: АДРЕСА_5 , то побачили, що ОСОБА_15 виліз на підвіконник та помахав їм рукою, а з вулиці в цей момент хтось стукав у двері. ОСОБА_13 вибіг на вулицю, а вона з іншими членами сім`ї вийшли вслід за ним. ОСОБА_15 втік, однак, через деякий час повернувся та між ним та ОСОБА_13 виник конфлікт. Повернувшись з часом додому, вони виявили відкрите в кімнаті вікно та відсутність дитячого автомобіля. Вона не була безпосереднім свідком викрадення дитячого автомобіля, крім того, в момент його зникнення, в квартирі нікого не було. Наступного дня ОСОБА_13 пішов додому до ОСОБА_3 , де біля двору будинку останнього побачив викрадений у них дитячий автомобіль, який був прив`язаний до велосипеду, за кермом якого їхав невідомий чоловік, якого ОСОБА_13 не наздогнав. В подальшому вона звернулась з заявою до міліції про крадіжку та наступного дня дільничним інспектором був повернутий викрадений дитячий автомобіль.
Крім показань допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , винність обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України, також підтверджується письмовими доказами, зібраними в період досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-висновком судово-психіатричного експерта №214 від 20.09.2016 року, відповідно до змісту якого, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, встановлений емоційно-нестабільний розлад особистості (F 60.3, відповідно до МКБ-10), при цьому ознак тимчасового розладу психічної діяльності не виявлено, за своїм психічним станом міг усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_3 виявляє емоційно-нестабільний розлад особистості (F 60.3, відповідно до МКБ-10), за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Емоційно-нестабільний розлад особистості, що виявлений у ОСОБА_3 спостерігається у нього з дитинства. За своїм психічним станом ОСОБА_3 на теперішній час не потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру. (т.6, а.с.107-113);

-висновком судово-психіатричного експерта №175 від 14.09.2017 року, відповідно до змісту якого, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яким-небудь хронічним психологічним захворюванням не хворів, встановлено емоційно-нестабільний розлад особистості (F 60.3, відповідно до МКБ-10). По своєму психічному стану ОСОБА_3 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними при вчиненні інкримінованого йому правопорушенні. На теперішній час ОСОБА_3 яким-небудь хронічним психологічним захворюванням не хворіє, встановлено емоційно-нестабільний розлад особистості, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період вчинення інкримінованого йому правопорушення в стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не перебував, міг усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_3 не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. (т.3, а.с. 83-89);

-довідкою про перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні в КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня «ДОР» з 04.08.2017 року по 05.09.2017 року (т.3, а.с.93);

-довідкою №941 від 26.09.2017 року КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня «ДОР», відповідно до змісту якої під час поміщення у цей заклад на стаціонарне лікування ОСОБА_3 , у останнього не було виявлено ніяких тілесних ушкоджень (т.3, а.с.101).

Зазначені письмові докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 в стані осудності діянь, інкримінованих йому стороною обвинувачення.
В свою чергу показання потерпілої ОСОБА_9 , а також дані наведених процесуальних документів, узгоджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_3 про обставини вчинення останнім кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_9 та інших правопорушень, що поза розумним сумнівом свідчить про доведеність обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст.ст.85, 94 КПК України, оцінюючи в сукупності досліджені у судовому засіданні вищезазначені докази, суд вважає що вони є обґрунтовані, належні, достовірні та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Також сукупність зазначених вище доказів, на підставі яких встановлені фактичні обставини справи, свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.
Суд, керуючись ст.94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих діянь.
В свою чергу, суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчинених злочинах, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, показання обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_9 та досліджені в судовому засіданні вказані вище письмові докази, суд вважає, що ці докази отримані у порядку встановленому КПК України, а тому є належними та допустимими, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 : таємного викрадення належного потерпілій ОСОБА_9 майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно; нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , небезпечного для життя в момент заподіяння; нанесення умисного середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_8 , яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Після з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, а також з показами потерпілої ОСОБА_9 та іншими дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч.3 ст.185, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України.
Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 визначається щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність захворювання - емоційно-нестабільний розлад особистості, що виявлений у останнього та спостерігається у нього з дитинства.

Обставиною, відповідно до ст.67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є рецидив злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованих йому кримінальних правопорушень підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України ( т.3, а.с. 83-89, т.6, а.с. 107-113).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєних злочинів, два з яких відносяться до тяжких злочинів, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується нейтрально (Т.3, а.с.97), раніше судимий (Т.3, а.с.93), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» перебував під наглядом у лікаря-нарколога з квітня 1998 року до вересня 2001 року з приводу вживання опіоїдів зі шкідливими наслідками, в період з 08.09.2015 року до 17.11.2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні в клініці військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» з приводу стійкого помірно вираженого розладу особистості за змішаним типом з вираженою емоційно-вольовою нестійкістю. Згідно висновків судово-психіатричних експертиз №214 від 20.09.2016 року та №175 від 14.09.2017 року КЗ «Гейківська психоневрологічна лікарня» Дніпропетровської обласної ради», ОСОБА_3 під час вчинення інкримінованих йому правопорушень виявлено емоційно нестабільний розлад особистості, ознак тимчасового розладу психічної діяльності не виявлено, за своїм психічним станом він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т.2 а.с.107-113, т.3, а.с. 83-89, т.6, а.с. 107-113).
Таким чином, суд, враховуючи вищевикладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 , повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає, необхідним застосувати ч.1 ст.70 КК України та призначити останньому покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Потерпілими цивільного позову не заявлено, однак за ними зберігається право на звернення до суду за відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Витрати на проведення судових експертиз відсутні.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки,
- за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років,
- за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_3 необхідно числити з моменту затримання, тобто з 05 вересня 2017 року (т.3, а.с.61-62).
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази:

- дитячий електромобіль марки «Дуатро» «Happy Dino» LW801Q-G311 у корпусі жовтого кольору, який повернуто потерпілій ОСОБА_9 , залишити у розпорядженні останньої, дозволивши використовувати та розпоряджатися ним на власний розсуд (Т.1, а.с.21-22);

- клинок ножа, витяжки на ниточках марлі, отримані під час проведення судово-цитологічної експертизи №1105 від 19.09.2017 року, зразки крові та слини, відібрані у потерпілого ОСОБА_10 , які передано до камери зберігання речових доказів Криворізького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області знищити (Т.3, а.с.90-91).

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий суддя ОСОБА_1