Дата документу 27.10.2017
Справа № 509/733/15-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представників потерпілої адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілої ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13 ,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Овідіополь Одеської області, громадянина України, який має вищу освіту, не одружений, пенсіонер, інвалід 2 групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України,
19 травня 2014 року, приблизно, о 06-00 годині, ОСОБА_14 , будучи у стані сильного алкогольного сп`яніння, з метою з`ясування особистих стосунків з колишньою співмешканкою ОСОБА_15 прибув на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де вчинив з ОСОБА_15 сварку, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою, погрожуючи їй вбивством та пошкодженням майна, яке знаходилося на території домоволодіння, у разі, якщо вона не погодиться продовжити з ним спільне життя, а також зламав телевізійну антену.
З метою припинення дій ОСОБА_14 ОСОБА_15 зателефонувала ОСОБА_13 , до якого звернулася за допомогою.
Цього ж дня, приблизно, після 0 6-00 години, ОСОБА_13 , перебуваючи у тверезому стані, прибувши на прохання ОСОБА_15 , зустрів поблизу вказаного домоволодіння ОСОБА_14 , спілкуючись з яким, намагаючись його заспокоїти, прослідував на подвір`я домоволодіння, а потім - до приміщення кухні будинку, в якому були також ОСОБА_15 та її мати ОСОБА_16 .
Перебуваючи в приміщенні кухні, ОСОБА_13 присів на стілець. В цей час до приміщення кухні увійшов ОСОБА_14 з сапою в руках та намагався вдарити нею ОСОБА_13 , однак не зміг цього зробити, так як ОСОБА_15 та ОСОБА_13 відібрали у нього сапу.
Між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 почалася боротьба, в результаті якої обидва впали на бетонну підлогу.
ОСОБА_13 , захищаючись від суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_14 та захищаючи ОСОБА_15 від суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_14 , з метою захисту та припинення насилля з боку ОСОБА_14 , перебуваючи у стані необхідної оборони, однак перевищивши її межі, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, допустивши явну невідповідність способу та знаряддя захисту, навмисно перекрив руками рот та ніс ОСОБА_14 , унеможливлюючи таким чином доступ повітря, що явно не відповідало небезпечності посягання та обстановці захисту, що призвело до розвитку асфіксії, в результаті чого ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно, з 06 годин 00 хвилин до 09 годин 00 хвилин, ОСОБА_14 помер.
Смерть ОСОБА_14 настала в результаті закриття рота та носа і стиснення органів шиї, що призвело до розвитку асфіксії.
В результаті дій ОСОБА_13 ОСОБА_14 були спричинені тілесні ушкодження: синці спинки носа і правого крила носа, синець верхньої губи, забита рана слизової оболонки верхньої губи праворуч, синець правої щічної області, крововиливи в підшкірній клітковині і м`язах шиї справа.
Пошкодження, що призвели до асфіксії в результаті закриття отворів рота і носа, а саме: синці на спинці і правому крилі носа, на верхній губі, на правій щоці, забита рана на слизовій оболонці верхньої губи справа, були небезпечними для життя в момент заподіяння і тому відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, крововиливи в м`які тканини відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 не визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та показав суду, що 19 травня 2014 року на прохання ОСОБА_17 він приїхав до неї додому, щоб заспокоїти її співмешканця ОСОБА_14 , який поводив себе агресивно. Прибувши до ОСОБА_17 , на подвір`ї будинку він зустрів ОСОБА_14 , з яким поговорив, намагаючись його заспокоїти, та вони обидва зайшли у дім. Він сів на стілець у кімнаті, де були ОСОБА_17 та її мати, тітка ОСОБА_18 . Несподівано ОСОБА_17 та її матір гучно крикнули. Він повернувся та побачив над собою цапу, якою його намагався вдарити ОСОБА_14 та яку встигла перехопити ОСОБА_17 . Він також схопився за цапу, вирвав її з рук ОСОБА_14 . Потім ОСОБА_14 схопив його руками та витяг у коридор. При цьому ОСОБА_14 погрожував йому та ОСОБА_17 вбивством, а також що спалить будинок. ОСОБА_14 повалив його на підлогу, вони обидва впали. Він піднявся, а ОСОБА_14 впав обличчям вниз, почав хропіти, блювати, намагався піднятися, але не зміг, пролежав так 10-15 хвилин та затих. Він перевірив пульс у ОСОБА_14 , але пульсу не було. Він викликав «швидку медичну допомогу».
ОСОБА_13 також показав суду, що у нього не було умислу на вбивство ОСОБА_14 , а також що він не перекривав руками рот та ніс ОСОБА_14 та не стискав йому шию, щоб унеможливити таким чином доступ повітря.
Дослідивши докази, суд доходить таких висновків.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, крім його показів, підтверджується дослідженими судом доказами.
Свідок ОСОБА_15 показала суду, що 19 травня 2014 року до неї додому прийшов ОСОБА_14 , який був у стані алкогольного сп`яніння та поводився агресивно. Вона по телефону визвала свого родича ОСОБА_13 , який, коли прийшов, став заспокоювати ОСОБА_14 . Однак ОСОБА_14 схопив сапу та накинувся на ОСОБА_13 , але той повалив ОСОБА_14 на підлогу та деякий час утримував його на підлозі. Коли ОСОБА_23 піднявся з підлоги, ОСОБА_14 продовжував лежати та при цьому хропів, потім заснув. Після цього вона пішла в магазин, а коли повернулася, ОСОБА_13 сказав їй, що ОСОБА_14 помер.
Свідок ОСОБА_24 показав суду, що він є сусідом ОСОБА_15 та що 19 травня 2014 року до неї прийшов ОСОБА_14 , який поводив себе агресивно, в зв`язку із чим сусідка дзвонила в міліцію. Він бачив, як до ОСОБА_14 , який лежав біля паркану, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов ОСОБА_13 та заспокоював його, а потім вони вдвох зайшли в будинок. Він підійшов до хати та почав прислухатися, але нічого не почув. Приблизно, через 10 хвилин вийшов ОСОБА_25 та почав дзвонити ОСОБА_15 , кажучи їй, що ОСОБА_14 погано. Повернулася ОСОБА_15 , зайшла до дому, вийшла та стала кричати, потім подзвонила сестрі ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_26 показав суду, що обвинувачений - його колишній колега. 19 травня 2014 року, приблизно, о 08-00 годин, він був вдома, йому зателефонував обвинувачений та сказав, що до нього звернулась жінка за допомогою, яка пояснила, що її озброєний чоловік, чи співмешканець погрожує їй, просив зателефонувати до чергової частини райвідділу міліції та викликати оперативно-слідчу групу. Він зателефонував до чергової частини мфіліції, передав інформацію, яку отримав від ОСОБА_13 та надав номер його телефону.
Свідок ОСОБА_27 показав суду, що потерпілий ОСОБА_14 був співмешканцем його матері. В день смерті ОСОБА_14 він приїхав до матері, яка розповіла йому, що потерпілий поводив себе агресивно та намагався вдарити сапою ОСОБА_13 .
Свідок ОСОБА_28 показав суду, що він є другом сина ОСОБА_15 та зі слів знає, що між нею та померлим до його смерті був конфлікт.
Свідок ОСОБА_29 , працівник міліції, показав суду, що на момент затримання ОСОБА_13 той був в стані алкогольного сп`яніння.
Свідок ОСОБА_30 показав суду, що він є чоловіком потерпілої ОСОБА_12 та що в день смерті ОСОБА_14 до них подзвонила ОСОБА_15 та повідомила, що ОСОБА_14 вбили. Вони з дружиною поїхали до ОСОБА_15 , де також був ОСОБА_13 . Вони обидва заявляли, що не вбивали ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_31 показав суду, що він є двоюрідним братом ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , та що в день смерті ОСОБА_14 він приїхав до ОСОБА_15 та бачив труп ОСОБА_14 , який лежав на підлозі обличчям донизу. В будинку були ОСОБА_15 , її мати та ОСОБА_13 , який був в нетверезому стані.
Свідок ОСОБА_32 показала суду, що вона та її чоловік ОСОБА_33 були присутніми у якості понятих під час проведення слідчого експерименту. Їх привезли до кабінету слідчого у приміщенні міліції в смт.Овідіополь, там були присутні працівники міліції, адвокат, сам слідчий. Під час експерименту там само якась жінка розповідала про злочин, очевидцем якого була. Слідчий записував усе, що вона розповідала. Потім всі учасники експерименту зійшли на перший поверх цього приміщення до іншого кабінету і там жінка щось розповідала, показувала, там і фотографували. Більше вони нікуди не виїжджали. Обвинуваченого вона також бачила у кабінеті слідчого. Він був присутній під час проведення експерименту, однак чи показував він, як відбувались події, вона не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_33 показав суду, що у серпні 2014 року він та його дружина були присутніми у якості понятих під час проведення слідчого експерименту. Було проведено два слідчих експерименти. Під час одного з них про обставини події розповідала жінка, під час іншого обвинувачений. За наслідками проведення слідчих експериментів був складений протокол, який вони прочитали. Було написано все правильно.
Винуватість обвинуваченого підтверджується також дослідженими судом матеріалами кримінального провадження:
- свідоцтвом про смерть ОСОБА_14 (т.1, а.с.23), згідно якого він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- протоколом огляду місяця події (т.1, а.с.227), згідно якого в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено труп ОСОБА_14 ;
- протоколом огляду місця події (т.2, а.с.1), відповідно до якого об`єктом огляду був труп ОСОБА_14 , на якому були виявлені тілесні ушкодження, а також під час огляду було вилучено його одяг;
- висновком судово-медичної експертизи №150 від 04 липня 2014 року (т.2, а.с.13), згідно якого смерть ОСОБА_14 настала в результаті закриття рота та носа, що призвело до розвитку асфіксії. Даний висновок підтверджується наявністю прижиттєвих синців спинки носа і правого крила носа, синця верхньої губи, забитої рани слизової оболонки верхньої губи праворуч, синця правої щічної області, крововилива в підшкірній клітковині і м`язах шиї праворуч, а також загальноасфіктичними ознаками швидкого настання смерті у вигляді ціанозу і одутлості обличчя, розлитих багряно-синіх трупних плям, дрібних крововиливів в сполучні оболонки очей, під легеневу плевру і епікард (плями Тардь`є); точкових крововиливів (екхімози) на шиї і передньої поверхні грудної клітини. Даний висновок підтверджується результатами судово-гістологічного дослідження (лаб. Акт №1519/150 від 28.05.2014). Крововилив у м`яких тканинах шиї праворуч, без вираженої перифокальної кліткової реакції. Нерівномірне кровонаповнення органів. Порушення гемодинаміки в мікроциркулярному руслі у вигляді агрегації еритроцитів, сепарації крові. Осередки набряку, ділянки дистелектаза, осередки гострої і хронічної емфіземи, осередкові інтраальвеолярні крововиливи в легенях. Набряк головного мозку. Ступінь прояву трупних явищ під час дослідження свідчить про те, що з моменту смерті до початку дослідження трупа пройшло 06-08 годин, і, таким чином, смерть ОСОБА_14 могла настати, орієнтовно, в період часу з 06 години 00 хвилин до 08 години 00 хвилин 19.05.2014. При дослідженні трупа виявлено наступні тілесні ушкодження: синці спинки носа і правого крила носа, синець верхньої губи, забита рана слизової оболонки верхньої губи праворуч, синець правої щічної області, крововиливи в підшкірній клітковині і м`язах шиї справа. Дані тілесні ушкодження були заподіяні при прикладенні травмуючої сили в місці ушкоджень, чим могли бути пальці кистей рук. Враховуючи морфологічні особливості ушкоджень, можна висловитися про те, що вони були заподіяні незадовго до смерті, тобто мають ознаки прижиттєвого походження і можуть відноситься до періоду 19.05.2014. Закриття рота і носа (асфіксія), а також синці спинки носа і правого крила носа, синець верхньої губи, забита рана слизової оболонки верхньої губи праворуч, синець правої щічної області, крововиливи в підшкірній клітковині і м`язах шиї праворуч, згідно п.2.1.3. «у» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Між отриманими ушкодженнями і смертю потерпілого є прямий причинний зв`язок. Беручи до уваги характер і локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_14 , можна висловитися, що він не міг сам собі спричинити наявні на тілі ушкодження, як і не міг їх спричинити при падінні з положення стоячи, або близького до такого, на площину і удару об неї. Згідно акту судово-токсикологічного дослідження (лабораторний акт №3127 від 26.05.2014) в крові від трупа ОСОБА_14 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,95 %о, що відповідає сильному алкогольному сп`янінню.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_34 , який проводив експертизу, підтвердив її висновки;
- актом судово-медичного дослідження №355 (т.2, а.с.16), згідно якого під`язична кістка і хрящі гортані ОСОБА_14 травмовано не змінені;
- актом судово-медичного дослідження №3127/150 (т.2, а.с.19), згідно якого в трупі ОСОБА_14 виявлений етиловий спирт в концентрації 2,95 проміле;
- актом судово-медичного дослідження №1519/150 (т.2, а.с.20), згідно якого на трупі ОСОБА_14 виявлено, в тому числі, крововилив в м`які тканини шиї справа, набряк головного мозку;
- актом судово-медичного дослідження №649/150 (т.2, а.с.21), згідно якого кров ОСОБА_14 відноситься до групи А (ІІ);
- висновком комісійної судово-медичної експертизи №241 (т.2, а.с.25), в якому зазначено наступне:
при дослідженні трупа ОСОБА_14 виявлені наступні пошкодження: синці на спинці і правому крилі носа, на верхній губі, на правій щоці; забита рана на слизовій оболонці верхньої губи справа: крововилив в підшкірній клітковині і м`язах шиї справа;
зазначені ушкодження (за винятком крововиливу в м`які тканини шиї) заподіяні дією тупого предмета. Не виключено, що вони могли бути утворені при падінні і ударі об підлогу (з подальшим закриттям отворів рота і носа і розвитком механічної асфіксії). Крововилив в м`які тканини шиї заподіяно дією тупого предмету обмеженою контактною поверхнею, можливо, в результаті удару тупим предметом;
дані пошкодження, що призвели до асфіксії в результаті закриття отворів рота і носа (а саме, синці на спинці і правому крилі носа, на верхній губі, на правій щоці; забита рана на слизовій оболонці верхньої губи справа), були небезпечними для життя в момент заподіяння і тому, на підставі п.2.1.3 (у) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) містять ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Крововилив в м`які тканини шиї зазвичай (у живих осіб) має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п. 2.3.5. «Правил ...», містить ознаки легких тілесних ушкоджень;
зазначені ушкодження в області обличчя могли утворитися як від безпосередньої дії тупого предмета в область носа і рота потерпілого, так і від удару об тупий предмет при падінні з вертикального положення «обличчям вниз». Крововилив в м`які тканини шиї, як зазначено вище, заподіяно дією тупого предмета з обмеженою контактною поверхнею, можливо, в результаті удару тупим предметом;
пошкоджень, характерних для самозахисту, при дослідженні трупа ОСОБА_14 не виявлено;
індивідуальні особливості травмуючого предмета (предметів) в пошкодженнях не відобразилися. Разом з тим, звертає на себе увагу наступне: на фото з місця події, наявними в матеріалах справи, відображений труп ОСОБА_14 лежачим на підлозі обличчям вниз з заведеними за голову руками і головою, злегка повернутою вліво. Це дозволяє визначити, що саме передній і правою частинами особи голова потерпілого притиснута до підлоги, що відповідає локалізації ушкоджень на обличчі. На іншому фото, де відображений труп після перекидання на спину, видно характерні сліди тиску на обличчі в місцях, де особа контактувала з підлогою, при цьому ніс злегка відхилений вліво. Таким чином, описана картина відповідає механізму утворення ушкоджень у ділянці обличчя в результаті контактування особи з підлогою;
розташування потерпілого і нападника в момент заподіяння тілесних ушкоджень могло бути різним; на підставі наявних даних точно встановити взаємне розташування потерпілого і нападника не представляється можливим;
при судово-токсикологічному дослідженні в крові ОСОБА_14 виявлено 2,95%о етилового спирту, що за життя могло відповідати сильному алкогольному сп`янінню;
ушкодження, виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_14 (за винятком крововиливу в м`які тканини шиї) могли бути заподіяні при падінні його на площину з вертикального положення «обличчям вниз»;
струс головного мозку не викликає виражених (тобто, видимих ??при розтині трупа) змін в головному мозку, і супроводжується переважно функціональними порушеннями головного мозку. Таким чином, наявність його можна визначити тільки у живої людини шляхом клінічних досліджень; встановити наявність струсу мозку шляхом дослідження трупа не представляється можливим;
сильне алкогольне сп`яніння, встановлене в даному випадку у ОСОБА_14 , пригнічує дихальну функцію організму, але не могло само по собі привести до асфіксії. У випадках сильної алкогольної інтоксикації (при вмісті алкоголю в крові понад 3,5%о) може настати смерть від глибокого пригнічення дихального центру;
виявлені синці на носі і особі ОСОБА_14 не є трупними плямами, так як мають зовсім іншу морфологію - освічені від руйнування стінок судин в місцях пошкоджень, що супроводжувалися виходом крові з судинного русла в міжклітинний, міжтканинний простір;
пошкодження, виявлені у ОСОБА_14 , могли бути заподіяні незадовго до смерті, тобто 19.05.2014 р., що підтверджується морфологічною характеристикою пошкоджень і даними гістологічного дослідження;
- висновком судово-медичної експертизи №251 (т.2, а.с.40), згідно якої у ОСОБА_13 виявлені легкі тілесні ушкодження: два садна правого передпліччя, які утворилися від дії тупого (тупих) предмета (предметів), групові та індивідуальні відмінності яких у пошкодженнях не відобразилися, які, можливо, утворилися 16-18 травня 2014 року;
- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 (т.2, а.с.42), згідно якого свідок показала, що 19 травня 2014 року до неї додому прийшов ОСОБА_14 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_14 поводив себе брутально, погрожував вбити її у разі, якщо вона не погодиться жити із ним, при цьому він зламав телевізійну антену, висловлювався нецензурно, намагався зламати водяний насос, який подає воду в дім, озброюючись лопатою, намагався без її згоди увійти у будинок, погрожуючи розбити віконне скло, бігав за нею по вулиці, погрожуючи вбити. Вона викликала міліцію та подзвонила до ОСОБА_13 , попросила допомоги. ОСОБА_13 приїхав, на подвір`ї розмовляв із ОСОБА_14 , заспокоїв його. Потім вони усі зайшли додому. ОСОБА_13 зайшов до кімнати її матері, де присів на стілець, сказав, що усе вже нормально та що міліція вже не потрібна. В цей момент її матір окликнула її, вона повернулася та побачила ОСОБА_35 , який тримав сапу над ОСОБА_13 . Вона схопила цапу та підняла її вгору. ОСОБА_13 встав та вихопив цапу у ОСОБА_14 і віддав їй. ОСОБА_14 витяг ОСОБА_13 у коридор. ОСОБА_13 держав ОСОБА_14 за руки та намагався його заспокоїти. ОСОБА_14 повалив ОСОБА_13 на підлогу. Вони обидва пролежали на полу 2-3 хвилини, після чого ОСОБА_13 піднявся, а ОСОБА_36 залишився лежати на підлозі. Вона була впевнена, що він спить. При цьому ОСОБА_14 намагався піднятися, витягнув з-під себе руку. Вона пішла з будинку, щоб поповнити рахунок на мобільному телефоні, а коли повернулася, ОСОБА_13 сказав їй, що ОСОБА_14 блював, а після цього перестав дихати;
- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_13 (т.2, а.с.51), згідно якого підозрюваний показав, що 19 травня 2014 року на прохання ОСОБА_17 він приїхав до неї додому, щоб заспокоїти її співмешканця ОСОБА_14 , який поводив себе агресивно. Прибувши до ОСОБА_17 , на подвір`ї будинку він зустрів ОСОБА_14 , з яким поговорив, намагаючись його заспокоїти, та вони обидва зайшли у дім. Він сів на стілець у кімнаті, де були ОСОБА_17 та її мати, тітка ОСОБА_18 . Несподівано ОСОБА_17 та її матір гучно крикнули. Він повернувся та побачив над собою цапу, якою його намагався вдарити ОСОБА_14 , яку встигла перехопити ОСОБА_17 . Він також схопився за цапу, вирвав її з рук ОСОБА_14 та передав ОСОБА_17 . Потім ОСОБА_14 схопив його руками та витяг у коридор. При цьому ОСОБА_14 казав йому, що вб`є його і ОСОБА_17 та спалить будинок. ОСОБА_14 повалив його на підлогу, вони обидва впали. Він піднявся, а ОСОБА_14 впав обличчям вниз, почав хропіти, блювати, намагався піднятися, але не зміг, пролежав так 10-15 хвилинта затих. Він перевірив пульс у ОСОБА_14 , але пульсу не було. Він викликав «швидку медичну допомогу»;
- постановами про долучення у якості речових доказів: сапи та одягу, який належав потерпілому ОСОБА_14 (т.2, а.с.69, 70): джинсової куртки, светра, джинсових брюк, трусів, пари носків, ременя, туфель;
- протокол про відібрання біологічних зразків (т.2, а.с.108);
- висновком експерта №260 (т.2, а.с.110), згідно якого в піднігтьовому вмісті ОСОБА_13 виявлені клітини, які не належать потерпілому ОСОБА_14 ;
- висновком експерта №365-КЕ/2015/пп від 27.11.2015 року комісійної судово-медичної експертизи (т.3, а.с.118), згідно якого причиною смерті ОСОБА_14 слід вважати механічну асфіксію за комбінованим механізмом від закриття дихальних шляхів (отворів носу і роту) і стисненням органів шиї. Характер і локалізаціє тілесних ушкоджень на обличчі та шиї свідчить про зовнішній травматичний вплив переважно за механізмом тиску тупих твердих предметів, що могло мат місце при захватах руками із закриттям отворів носу і роту та тисненні на органи шиї. Усі тілесні ушкодження утворилися безпосередньо перед настанням смерті. Судово-медичних даних, які б свідчили про утворення ушкоджень на обличчі при падіння на підлогу не встановлено. Судово-медичних даних, які б свідчили про наявність у ОСОБА_14 черепно-мозкової травми, що супроводжувалась втратою свідомості, не встановлено. За даними судово-токсикологічного дослідження крові трупу ОСОБА_14 («Акт судово-медичного дослідження (обстеження)» №3127/150) було знайдено етиловий спирт у концентрації 2,95%о. Така концентрація етилового алкоголю свідчить про те, що безпосередньо перед настанням смерті ОСОБА_14 знаходився у сильному алкогольному сп`янінні;
В судовому засіданні експерт ОСОБА_37 , яка приймала участь в проведенні даної експертизи, підтвердила її висновки.
Висновки суду підтверджуються також матеріалами, зібраними під час досудового розслідування в порядку ст.225 КПК України, які долучені до матеріалів судового провадження.
Так, 22 травня 2014 року, під час досудового розслідування, Овідіопольським районним судом Одеської області в порядку ст.225 КПК України була допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , яка показала суду, що 19 травня 2014 року до неї додому прийшов ОСОБА_14 , який був п`яний та почав сваритися, в зв`язку із чим її донька викликала ОСОБА_13 . Коли ОСОБА_13 прийшов, ОСОБА_14 узяв сапу, яка стояла на веранді, та почав кричати, що всіх порубає. Її дочка та ОСОБА_13 відібрали сапу у ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_13 почав заспокоювати ОСОБА_14 . Потім вони впали на підлогу та пролежали так, приблизно, дві хвилини. При цьому ОСОБА_13 тримав ОСОБА_14 . Коли ОСОБА_13 піднявся з підлоги, ОСОБА_14 продовжував лежати, при цьому він хропів. До ОСОБА_14 більш ніхто не підходив.
Органи досудового розслідування кваліфікували дії ОСОБА_13 за ч.1 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Однак суд вважає, що дії обвинуваченого підлягають перекваліфікації.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» відповідальність за ст.118 або ст.124 КК за вбивство чи заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в разі перевищення меж необхідної оборони або перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, настає лише за умови, що здійснений винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України від N1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» зазначено наступне:
п.2. Згідно з ч. 1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій,
що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання.
При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
п.4. Згідно з ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту, а згідно з ч.2 ст.38 КК України перевищенням заходів, необхідних для затримання злочинця, - умисне заподіяння особі, що вчинила злочин, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці затримання злочинця. У зв`язку з цим кримінальна відповідальність за такі дії настає лише у випадках, спеціально передбачених статтями 118 та 124 КК України.
Коли при перевищенні меж необхідної оборони чи заходів, необхідних для затримання злочинця, заподіяно тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть, дії винного за відсутності умислу на позбавлення потерпілого життя належить кваліфікувати за ст. 124 КК України.
п.5. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у
вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.
Суд вважає, що ОСОБА_13 , завдаючи смерть ОСОБА_14 , діяв з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів як своїх, так і ОСОБА_15 від суспільно небезпечного посягання ОСОБА_14 , однак при цьому допустив перевищення меж необхідної оборони, що виразилося у перекритті руками рота та носа потерпілого і стиснення органів шиї, що унеможливило доступ повітря та призвело до розвитку асфіксії, в результаті чого потерпілий помер, тобто заподіяв потерпілому тяжку шкоду, яка явно не відповідала небезпечності посягання.

При цьому судом враховується характер небезпеки, що загрожувала ОСОБА_25 та ОСОБА_15 від дій потерпілого намагання потерпілого вдарити сапою, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил фізичні дані потерпілого його достатню для спричинення значної шкоди фізичну силу, його агресивну поведінку, раптовість нападу потерпілого, неготовність до його відбиття з боку ОСОБА_13 .
Таким чином, ОСОБА_13 своїми діями, які виразилися в умисному вбивстві, вчиненому при перевищенні меж необхідної оборони, вчинив злочин, передбачений ст.118 КК України.
При прийнятті рішення про перекваліфікацію дій обвинуваченого суд, крім зазначених вище доказів, бере до уваги наступні матеріали кримінального провадження:
- скаргу ОСОБА_15 в правоохоронні органи на дії ОСОБА_14 (т.2, а.с.125);
- заяву ОСОБА_13 до правоохоронних органів про вчинене ОСОБА_14 кримінальне правопорушення (т.1, а.с.143);
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту вчинення хуліганських дій ОСОБА_14 за заявою ОСОБА_13 (т1, а.с.144);
- заяву ОСОБА_15 про вчинення хуліганських дій ОСОБА_14 на ім`я прокурора (т1, а.с.145);
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту вчинення хуліганських дій ОСОБА_14 за заявою ОСОБА_15 (т1, а.с.150);
- постанову про закриття кримінального провадження за фактом вчинення хуліганських дій ОСОБА_14 (т.1, а.с.152);
- характеристику ОСОБА_14 (т.2, а.с.146), згідно якої він характеризується негативно, як особа, яка зловживала алкогольними напоями, вчиняла бійки та сварки із колишньою дружиною, мала запальний характер, особливо в стані сп`яніння;
- вимогою про судимість щодо ОСОБА_14 (т.2. а.с.147) та копію вироку суду щодо ОСОБА_14 (т.2 а.с.148).
Судом було досліджено висновок комісійної судово-медичної експертизи №115 (т.3, а.с.162), в якому зазначено наступне: на підставі даних комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_13 , 1963 року народження, даних наданої медичної документації на його ім`я, а також даних матеріалів справи судово-медична експертна комісія відповідно до поставлених запитань, приходить до наступних висновків:

- згідно представленої медичної документації, як до 19-го травня 2014 року, так і після у гр. ОСОБА_13 були такі хронічні захворювання: ішемічна хвороба серця - дифузний і постінфарктний кардіосклероз (гострий інфаркт міокарда в 2000р), що супроводжуються порушеннями серцевого ритму - політопною шлунковою і передсердньою екстрасистолією; серцева недостатність II А-В ст, переважно по лівошлунковому типу, систолічний варіант. III ФК (ИіНА);гіпертонічна хвороба III ст., 2-3 ст. АГ, ризик дуже високий, гіпертензивне серце. Ангіопатія сітківки. Дисциркуляторна енцефалопатія II ст. за змішаним типом в стадії субкомпенсації. Цефалгіческой синдром. Ожиріння III ст, аліментарно-конституційного генезу, абдомінальний варіант. Стеатое печінки. Хронічний безкам`яний холецистит, хронічний панкреатит, стадія ремісії. Цукровий діабет, 2-й тип, середнього ступеня тяжкості, субкомпенеірованний ». Даний висновок підтверджується характерними для цих захворювань скаргами, а також результатами лабораторних і функціональних методів дослідження;

будь-яких об`єктивних даних про забиття грудної клітини і серця або струсі внутрішніх органів в наданої медичної документації до 19 травня 2014 роки немає, однак при оцінці цього факту слід врахувати, що в цей період часу ОСОБА_13 не оглядався судово-медичним експертом предметно на наявність тілесних ушкоджень, а клініцистами невеликі або малопомітні пошкодження часто не відображаються в медичній документації; об`єктивно ж судити про повноту обстеження ОСОБА_13 лікарем саме на предмет наявності тілесних ушкоджень у даний час не представляється можливим;

крім того, одним з проявів серцево-судинної патології у ОСОБА_13 є порушення серцевого ритму - політопна шлункова і передсердна екстрасистолія. Такі прояви серцево-судинної патології здатні різко загострюватися при будь-якому психоемоційному стресі, а тим більше, при травматичному впливі в область грудної клітини. Описана ОСОБА_13 в протоколі допиту ситуація: « ОСОБА_38 впав на лівий бік, а ОСОБА_39 впав обличчям в підлогу. Впавши на підлогу, я дуже повільно став підніматися, так як у мене стався спазм дихання» повністю вкладається в картину раптового збою серцевого ритму, і відповідає наявним у нього захворювань, це могло мати місце у розглянутий період часу 19.05.2014 р і в ситуації, що розглядається;
після вираженого збою серцевого ритму, обумовленого травматичним впливом в область грудної клітини, хворий, як правило, не здатний до виражених активних самостійних дій, в тому числі і до боротьби, заподіяння тілесних ушкоджень тощо, і потребує госпіталізації, перш за все, з метою відновлення серцевого ритму, виведення зі стану декомпенсації хронічних захворювань, яка, як правило, саме характерна для описаної ОСОБА_40 ситуації. Тобто, описане ОСОБА_40 , а також свідком ОСОБА_15 травматичний вплив в область грудної клітини і пов`язаний з розглянутими подіями неминучий в цьому випадку психоемоційний стрес повинні призводити до декомпенсації (загострення) наявної патології, перш за все, з боку серцево-судинної системи.

Судом також було досліджено висновок комісійної судово-медичної експертизи №79-К (т.5, а.с.19), в якому зазначено наступне:

- згідно з даними, викладеними в наданій медичній документації, як до 19.05.2014 року, так і після у ОСОБА_13 були діагностовані наступні хронічні захворювання: ішемічна хвороба серця - дифузний і постінфарктний кардіосклероз (гострий інфаркт міокарда 2000 року) яка супроводжується порушенням серцевого ритму - політопної шлуночкової і передсердної екстрасистолією: серцева недостатність 11 A-В ст. по переважно лівошлуночковому типу, систолічний варіант. 111 ФК (NIJHA); гіпертонічна хвороба 111 ступеня. 2-3 стадія, артеріальна гіпертензія, ризик дуже високий, гіпергензивне серце: ангіопатія сітківки: дисциркуляторна енцефалопатія II ступеня за змішаним типом в стадії субкомпенсації: цефалгіческой синдром: III ступень ожиріння, аліментарно-конституційного генезу. абдомінальний варіант: стеатоз печінки: хронічний безкам`яний холецистит: хронічний панкреатит, стадія ремісії: цукровий діабет. 2-й тип. середнього ступеня тяжкості, субкомпенсований. Наявність даних захворювань підтверджується описаними клінічними даними (анамнез, скарги, симптоматика, дані лабораторних та інструментальних методів дослідження).

- на 19.05.2014 року будь-яких видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 в представлених медичних документах не описано, однак при ударах грудної клітини з забоєм і струсом серця видимі пошкодження (синці) можуть бути відсутні або проявлятися через деякий час після травматичного впливу;
- у судово-медичній практиці оцінка забиття грудної клітини зі струсом та забоєм серця підтверджується також наявністю клінічних даних, викликаних функціональними порушеннями роботи серця (в даному випадку - політопна шлуночкова і передсердна екстрасистолія) тим більше при наявності у ОСОБА_13 хронічних захворювань серця;

- наявні у ОСОБА_13 захворювання серцево-судинної системи (з урахуванням вираженості їх клінічних проявів) не виключають також можливості загострення політопної шлуночкової і передсерцевої екстрасистолії в результаті психоемоційного навантаження, що спричиняє за собою порушення в роботі інших органів і систем (запаморочення, задишка і т.п.). При цьому вчинення усвідомлених цілеспрямованих дій (без втрати свідомості) в даній ситуації не виключається, однак рухова активність обмежена мінімумом фізичного навантаження, спрямованої тільки для полегшення стану хворого (прийняття зручної пози хворим, підтримування тіла витягнутими руками, перевертання тулуба в той чи інший бік і т.п.). Таким чином, вчинення в подібній ситуації повної свободи дій, спрямованих на позбавлення життя іншої людини шляхом здавлення йому шиї руками - малоймовірно.
- наявність у ОСОБА_13 надлишкової маси тіла могла викликати значний струс внутрішніх органів (легень, серця і т.п.) при падінні тіла на площину.

Суд вважає висновки експертиз №115 (т.3, а.с.62) та №79-К (т.5, а.с.19), в частині можливості виникнення у обвинуваченого після падіння на підлогу безпорадного стану, непереконливими та такими, що зроблені на підставі гіпотетичних припущень за допомогою надто вільних міркувань та без наявності для цього об`єктивних даних.

За таких обставин суд не визнає ці висновки експертиз, в зазначеній частині, обґрунтованими.

Суд не погоджується із доводом сторони захисту щодо відсутності даних про час настання смерті ОСОБА_14 .

Суд вважає даний довід надуманим.

Вироком суду встановлено, що смерть ОСОБА_14 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно, з 06 годин 00 хвилин по 09 годин 00 хвилин.

При цьому суд враховує, що в обвинувальному акті було зазначено, що смерть ОСОБА_14 настала в зазначений день, в період часу з 06 годин 00 хвилин до 08 годин 00 хвилин.

Однак в обвинувальному акті було також вказано, що цей час є орієнтовним.

У суду є об`єктивні дані, які свідчать про те, що, можливо, ОСОБА_14 був живий після 08 годин 10 хвилин.

Згідно інформації про з`єднання мобільного зв`язку, між учасниками подій 19 травня 2014 року відбувалися телефонні розмови після 08 годин 00 хвилин (т.3, а.с.142, 144-148, т.4, а.с.49-65), що, не виключено, мало місце до смерті потерпілого.

За таких обставин суд вважає, що смерть потерпілого могла настати після 08 годин 00 хвилин, тобто до 09 годин 00 хвилин.

При цьому суд вважає, що встановлення більш точного часу настання смерті потерпілого не має практичного значення, тим більш, що ніхто з учасників судового провадження не заперечував факту смерті потерпілого, приблизно, у зазначений період часу.

Суд не погоджується із доводом сторони захисту щодо не встановлення стороною обвинувачення способу заподіяння смерті потерпілому. У зазначених вище висновках судово-медичних експертиз цей спосіб визначений та, як вважає суд, з достатньою для цього деталізацією.

Суд також не погоджується із доводом сторони захисту про необхідність визнання судово-медичної експертизи №150 (т.2, а.с.13) та інших судово-медичних експертиз, які були проведені з використанням висновків зазначеної експертизи, недопустимими доказами через те, що нібито відомості по факту вбивства ОСОБА_14 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після початку її проведення.

Згідно ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.2). Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається (ч.3).
Судом встановлено, що відомості по факту вбивства ОСОБА_14 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань о 16 годині 33 хвилини 19 травня 2014 року (т.4, а.с.22), постанова про призначення судово-медичної експертизи датована 19 травня 2014 року (т.2, а.с.12), експертиза проведена з 19 травня 2014 року по 04 липня 2014 року (т.2, а.с.13).

Тобто, у суду немає підстав вважати, що під час проведення експертизи були порушені вимоги ст.214 КПК України.

Наявність запису у висновку експертизи про початок її проведення з 14-00 годин по 16-00 годин 19 травня 2014 року (т.2, а.с.13), тобто - до 16 годин 33 хвилин - до моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не спростовує висновку суду, так як цей час був зазначений експертом як приблизний.

За таких обставин суд не вбачає підстав для визнання цієї експертизи та інших судово-медичних експертиз недопустимими доказами.

Судом було досліджено висновок комісійної судово-медичної експертизи №241 (т.2, а.с.25), про який йшлося вище, в якому зазначено наступне, зокрема:

зазначені ушкодження в області обличчя могли утворитися як від безпосереднього дії тупого предмета в область носа і рота потерпілого, так і від удару об тупий предмет при падінні з вертикального положення «обличчям вниз». Крововилив в м`які тканини шиї, як зазначено вище, заподіяно дією тупого предмета з обмеженою контактує поверхнею, можливо, в результаті удару тупим предметом;

індивідуальні особливості травмуючого предмета (предметів) в пошкодженнях не відобразилися. Разом з тим, звертає на себе увагу наступне: на фото з місця події, наявними в матеріалах справи, відображений труп ОСОБА_14 лежачим на підлозі обличчям вниз з заведеними за голову руками і головою, злегка повернутою вліво. Це дозволяє визначити, що саме передньою і правою частинами голова потерпілого притиснута до підлоги, що відповідає локалізації ушкоджень на обличчі. На іншому фото, де відображений труп після перекидання на спину, видно характерні сліди тиску на обличчі в місцях, де особа контактувало з підлогою, при цьому ніс злегка відхилений вліво. Таким чином, описана картина відповідає механізму утворення ушкоджень у ділянці обличчя в результаті контактування особи з підлогою;

ушкодження, виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_14 (за винятком крововиливу в м`які тканини шиї) могли бути заподіяні при падінні його на площину з вертикального положення «обличчям вниз»;

як випливає зі свідчень обвинуваченого і свідків, наявних в матеріалах справи, фототаблиць з місця події, даних слідчого експерименту - потерпілий і обвинувачений в ході конфлікту спільно впали на підлогу з вертикального положення. Після чого обвинувачений піднявся, а ОСОБА_14 залишився лежати на підлозі обличчям вниз. Також слід враховувати, що обличчя ОСОБА_14 має одутлу, пухку, набрякову структуру. Як видно з фотографій з місця події, голова ОСОБА_14 була притиснута до підлоги передньо-правою частиною обличчя. У такому положенні цілком могло настати щільне закриття-отворів рота і носа потерпілого в результаті здавлення між його тілом і підлягаючою поверхнею. Заведені за голову руки могли посилювати силу тиску голови потерпілого на площину. Крім цього, на тлі сильного алкогольного сп`яніння у потерпілого після його падіння могла наступити короткочасна втрата свідомості, що не дозволило йому самостійно піднятися або змінити положення тіла таким чином, щоб відновити дихання;
наявність ушкоджень на спинці і правому крилі носа, на верхній губі при їх відсутності на нижній губі і підборідді не цілком укладається в механізм асфіксії від закриття отворів рота і носа руками, так як при цьому виникає необхідність жорстко фіксувати і нижню щелепу потерпілого, щоб не дозволити йому відкрити рот і зробити вдих. Слідів ж травматичної дії на нижню щелепу при дослідженні трупа ОСОБА_14 не виявлено;
характер і локалізація ушкоджень на обличчі потерпілого (синців, забитої рани), виявлених при дослідженні трупа ОСОБА_14 припускають доступність їх для заподіяння самостійно, без стороннього впливу.
Тобто, згідно висновку цієї експертизи, не виключається, що смерть ОСОБА_14 настала від асфіксії в результаті закриття-отворів рота і носа підлогою.
Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , які приймали участь в проведенні цієї експертизи, підтвердили її висновки.
Суд вважає цей висновок експертизи необґрунтованим, він спростовується висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи №365-КЕ/2015/пп, який зазначений вище (т.3, а.с.118).

Дослідивши дані про особу обвинуваченого (паспорт - т.1, а.с.92), суд встановив, що він раніше не судимий (т.2, а.с.73), характеризується позитивно (т.1, а.с.95, 98, т.2, а.с.75), не одружений, ветеран органів внутрішніх справ, пенсіонер (т.1, а.с.93, 94, 96), на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (т.2, а.с.74), страждає на хронічні захворювання (т.1, а.с.80-83, 99-112, 114-119, т.2, а.с.136, т.4, а.с.24-29, 31, 165-171, 212-213, т.5, а.с.12-13, 76), є інвалідом 2 групи (т.1, а.с.113).
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи (т.2, а.с.65) обвинувачений на хронічне психічне захворювання не страждав і не страждає, під час вчинення протиправного діяння ознак будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, та вважає, що йому має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
За тих самих підстав суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливі лише в ізоляції від суспільства.
Потерпіла ОСОБА_12 , сестра потерпілого ОСОБА_14 , звернулася до суду із цивільним позовом до обвинуваченого, стверджуючи, що вчиненим злочином їй завдана майнова шкода, пов`язана з витратами на поховання потерпілого, і моральна шкода, пов`язана із заподіянням їй моральних страждань (т.1, а.с.17).

Потерпіла просила стягнути з обвинуваченого на свою користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 2420 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 250000 грн.

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на похорон і на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Потерпіла надала накладну, згідно якої витрати на поховання склали 2420 грн. (т.1, а.с.22).

Викладеними вище доказами підтверджується розмір цивільного позову і підстави для його задоволення.

За таких обставин цивільний позов в частині стягнення майнової шкоди підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що неправомірними діями обвинуваченого, внаслідок яких було вбито брата потерпілої, їй було заподіяно моральної шкоди, яка виразилася в її моральних стражданнях, погіршенні її психічного і фізичного здоров`я та в істотній зміні її нормальних життєвих зв`язків.

Суд вважає, що з урахуванням глибини й тривалості моральних страждань потерпілої на її користь із обвинуваченого слід стягнути 150000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_13 винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КПК України зарахувати обвинуваченому до строку покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме знаходження його під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 19 травня 2014 року (т.2, а.с.77) по 02 лютого 2015 року (т.1, а.с.120).

Речові докази (т.2, а.с.69, 70): сапу та одяг - джинсову куртку, светр, джинсові брюки, труси, пару носків, ремінь, туфлі - знищити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_13 на її користь в рахунок відшкодовування майнової шкоди - 2420 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 150000 грн.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3