Єдиний унікальний № 500/1244/16-к
Провадження № 1-кп/500/164/17
УХВАЛА
Іменем України
про закриття кримінального провадження

09 листопада 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000047 від 09 грудня 2014 року відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Білозерське Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2005 року народження, на теперішній час не працюючого, старшого механіка групи з ремонту та обслуговування технічних засобів охорони державного кордону інженерно-технічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , не маючого судимості

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України,
встановив:
Відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року 607/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.
На виконання зазначеного Указу, 14 серпня 2014 року солдат ОСОБА_4 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 .
14 серпня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 271 - ос солдат ОСОБА_4 призначений на посаду старшого механіка групи з ремонту та обслуговування технічних засобів охорони державного кордону відділення інженерного облаштування державного кордону інженерно - технічного відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем повинен керуватись та неухильно дотримуватись вимог ст. ст. 11, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний:
- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
- беззастережно виконувати накази командирів (начальників);
- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
-виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями;
- неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому начальникові;
- сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники);
- бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України;
-вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком і розкладом занять);
-дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Проте, 14 листопада 2014 року солдат ОСОБА_4 діючи з прямим умислом., не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, з метою ухилитися від військової служби на певний час, самовільно залишив місце проходження служби - військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних причин, ухиляючись від військової служби та проводячи час на власний розсуд понад один місяць.
03 березня 2016 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 добровільно прибув до військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у висунутому обвинуваченні.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України за кваліфікуючими ознаками - самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заявили клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 з нереабілітуючих підстав на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки. Обвинувачений ОСОБА_4 надав суду свою згоду на закриття провадження з нереабілітуючих підстав.

Прокурор в судовому засіданні клопотання обвинуваченого та його захисника не підтримав, пояснивши, що, на його думку нема підстав для закриття провадження.

Суд, розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, дійшов висновку про те, що клопотання обвинуваченого та його захисника підлягає задоволенню, кримінальне провадження відносно обвинуваченого підлягає закриттю з таких підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 48 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України вчинений ОСОБА_4 злочин за ч. 3 ст. 407 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

З довідки про судимість вбачається, що попередня судимість ОСОБА_4 погашена, а тому в силу ст. 89 КК України він є таким, що не має судимості, а відповідно і таким, що вперше вчинив злочин середньої тяжкості.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 вперше вчинив злочин середньої тяжкості, звільнений з військової служби, має на утриманні неповнолітню дитину, щиро розкаявся в скоєному, дав суду свою згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку з тим, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене ОСОБА_4 діяння втратило суспільну небезпечність, а він, як особа перестала бути суспільно небезпечною, та кримінальне провадження у відношенні нього відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України необхідно закрити.

Керуючись ст. 48 КК України,
ст. ст. 284 286, 288 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 407 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з його звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1