В И Р О К
іменем України
13 грудня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000760 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Змієві Харківської області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , судимий вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.10.2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, в силу ст. 75 КК України, звільнений від покарання з випробуванням на строк 3 роки,

у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:
На початку серпня 2017 року в АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до ділянки АДРЕСА_3 , де через паркан проник на територію зазначеної ділянки, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_5 вироби з металу, загальною вагою 150 кг, вартістю 450 грн., чим потерпілому ОСОБА_5 завдав матеріальну шкоду на вказану суму.

Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Під час судового розгляду учасники судового провадження не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо наступних обставин: місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується його показаннями під час судового розгляду, де він у повному обсязі визнав себе винним у повторному таємному викраденні, за вказаних вище обставин, майна ОСОБА_5 , а саме шести секцій металевої огорожі, вагою по 25 кг, які зберігалися на огороженій території, до якої підходить під`їзна колія залізниці від станції Зміїв.

У вчиненому злочині щиро розкаявся, виявив готовність нести кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Оцінивши докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 винен у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до сховища, і його дії належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 66 КК України, визнаються: щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину шляхом надання показань про його обставини, часткове відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_5 , який подав заяву про відсутність до обвинуваченого претензій (а. п. 32, 50).

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, - відсутні.

Під час призначення покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини, що пом`якшують покарання; відсутність обставин, що обтяжують покарання; особу винного, який вчинив новий злочин протягом строку випробування призначеного за попереднім вироком (а. п. 39, 40, 43-48), під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (а. п. 41), за місцем проживання скарг на його адресу не надходило (а. п. 42) одружений, має на утриманні малолітню дочку (а. п. 36, 37, 49), суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_4 належить призначити за сукупністю вироків, відповідно до ст. 71 КК України.

З метою забезпечення виконання вироку, до набрання ним законної сили, належить застосувати у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківська установа виконання покарань (№ 27)".

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України та вважати їх повернутими потерпілому (а. п. 50, 51).

Згідно ст. ст. 124-126 КПК України на обвинуваченого належить покласти обов`язок щодо відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта на проведення судово-товарознавчої експертизи №15326 в розмірі 99 грн. 00 коп. (а. п. 52).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_4 винним у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, призначеного за даним вироком, приєднати 1 місяць позбавлення волі, що є частиною не відбутого покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, призначеного за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 03.10.2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України, і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

З метою забезпечення виконання вироку, до набрання ним законної сили застосувати у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківська установа виконання покарань (№ 27)", взяти його під варту із зали суду та з цього часу рахувати строк відбуття покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України 99 (дев`яносто дев`ять) грн. 00 коп. на відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта на проведення судово-товарознавчої експертизи №15326.

Речові докази: чотири секції металевої огорожі, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - вважати йому повернутими.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: