АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1682/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09 лютого 2018 року,
за участю:

представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , погодженого із прокурором четвертого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000121 від 19.03.2015 року та накладено арешт на майно, а саме:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,1 кв. м (реєстраційний номер 00),
- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 35998942), що належить на праві власності ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом накладення заборони власнику та/або іншим уповноваженим ним особам на його відчуження.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями та клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 09.02.2018 року, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000121.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянт зазначає, що розгляд клопотання слідчого проводився без повідомлення та участі власника майна, про її наявність представник ОСОБА_6 дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень 28.02.2018 року, у зв`язку з чим, строк на подачу апеляційної скарги був пропущений з поважних причин.

Стосовно ухвали слідчого судді, то апелянт вважає її незаконною, оскількистаном на дату постановлення оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000121.
Оскаржувана ухвала, на думку представника власника майна, не містить посилань на наявність у кримінальному провадженні цивільного позову заявленого до ОСОБА_6 у встановленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення представника власника майна ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання детектива про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі в судовому засіданні власника майна чи його представника. Про наявність оскаржуваної ухвали, як зазначає представник власника майна, він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень 28.02.2018 року після чого цієї ж дати подав апеляційну скаргу, тобто в межах визначеного законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що Національним антикорупційним бюро України проводиться досудове розслідування у кримінальному № 0000121 від 19.03.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28 ч.5 ст. 191; ч. З ст.209; ч.4 ст.28 ч.2 ст.205; ч. 1 ст.255; ч.4 ст.28 ч.3 ст.209; ч.4 ст.28 ч.2 ст.366; ч.4 ст.28 ч.2 ст.364-1; ч. 1 ст.388; ч.4 ст.28 ч.2 ст.205-1; ч.2 ст.28 ч.2 ст.364 КК України.
Також в обґрунтування клопотання детектив зазначив, що в період із січня 2013 року по червень 2016 року ОСОБА_11 у складі створеної та очолюваної ОСОБА_12 злочинної організації вчинив низку кримінальних правопорушень проти громадської безпеки, власності, у сфері господарської діяльності та у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг за наступних обставин.
Разом з тим, є підстави вважати, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст.28 ч. 2 ст.205, ч. 4 ст.28 ч. 3 ст. 209 КК України, які відповідно до Кримінального кодексу України, згідно ст. 12, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів за вчинення, яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією коштів або іншого майна, одержаних злочинним шляхом, та з конфіскацією майна.
13.08.2016 детективом Національного бюро складено повідомлення про підозру ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України.
05.02.2018 року детектив Національного бюро Першого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_13 за погодженням із прокурором четвертого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 звернувся з клопотанням до Солом`янського районного суду м. Києва про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000121 від 19.03.2015 року, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,1 кв. м (реєстраційний номер 00) та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 35998942), що належить на праві власності ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом накладення заборони власнику та/або іншим уповноваженим ним особам на його відчуження, яке мотивовано тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів за вчинення, яких передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.
09.02.2018 року ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва клопотання було задоволено.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особо та всупереч доводам апеляційної скарги представника врахував також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Задовольняючи клопотання детектива про накладення арешту на майно ОСОБА_6 слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення детектива ОСОБА_14 , та дослідивши матеріали, додані до клопотання та з`ясувавши обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно ОСОБА_6 , а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,1 кв. м (реєстраційний номер 00) та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 35998942).
При цьому, під час розгляду клопотання детектива слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що вищевказане майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає критеріям ч. ч. 1, 3, 5 ст. 170 КПК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 209 КК України. Зокрема всупереч доводам захисника, матеріали містять відомості, що підтверджують направлення підозриОСОБА_6 в передбачений законом спосіб за місцем реєстрації та проживання, згідно опису цінного листа від 13.08.2016 року.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні детектива та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри.

Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя всупереч доводам апеляційної скарги у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозри ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, слідчий суддя дійшов правильного висновку про накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного з метою забезпечення у майбутньому виконання рішення суду в частині конфіскації майна.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження, додані до клопотання слідчого, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, колегія суддів приходить до висновку, що незастосування арешту на вищевказані об`єкти майна може призвести до подальшого незаконного їх відчуження та у подальшому унеможливить виконання рішення суду в частині забезпечення виконання рішення суду щодо конфіскації майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого суддіСолом`янського районного суду міста Києва від 09 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання детектива Національного бюро Першого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , погодженого із прокурором четвертого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000121 від 19.03.2015 року та накладено арешт на майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,1 кв. м (реєстраційний номер 00); житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 35998942), що належить на праві власності ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом накладення заборони власнику та/або іншим уповноваженим ним особам на його відчуження, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4