АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №639/2489/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1960/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185., ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
Іменем України
05 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.05.2017р. відносно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, розлучений, маючий доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 08.01.2002р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 09.09.2003р. Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі;

- 06.02.2008р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ст.353, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 24.05.2013р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

засуджений за: - ч.2 ст.185 КК України до 3(трьох) років позбавлення волі;
- ч.2 ст.186 КК України до 4(чотирьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Вирішена доля процесуальних витрат та речових доказів в порядку передбаченому ст.ст.124, 100 КПК України.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , повторно, 24.01.2017р. о 01год., перебував у парку імені «Квітки-Основ`яненко», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 106, де познайомився із раніше йому невідомою ОСОБА_8 , яка мала при собі жіночу сумку. При цьому він помітив у ОСОБА_8 ще й обручку на правій руці.
Саме в той час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння належним ОСОБА_8 майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , використовуючи свою фізичну перевагу над ОСОБА_8 , застосовуючи у відношенні неї насилля, яке не є небезпечним для здоров`я останньої, спочатку силою звалив її на землю, сів на неї зверху та, подавляючи опір потерпілої, діючи з корисливих мотивів, вирвав з її рук сумку, а потім почав витрушувати її вміст на землю. Надалі ОСОБА_7 підняв із землі мобільний телефон «Samsung GTS631 WRASEK», належний ОСОБА_8 , та поклав його у кишеню своєї куртки, а потім, продовжуючи свої протиправні дії, застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для здоров`я останньої, силою зняв з пальця її правої руки золоту обручку, після чого звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд.
В результаті скоєного злочину ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2300грн., з яких золота обручка вартістю 1700грн. та мобільний телефон «Samsung GTS6312 WRASEK» вартістю 600грн..
Надалі ОСОБА_7 , повторно, 21.02.2017р. о 19год. перебував поблизу буд. №243 по вул. Москалівській м. Харкова, де зустрів раніше йому незнайомого ОСОБА_9 , після чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння будь-яким майном ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 спочатку підійшов до ОСОБА_9 та представившись співробітником поліції, з мовчазної згоди останнього, обшукав кишені одягненої на ньому одежі, після чого з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи із корисливих спонукань, без застосування фізичного насильства, відкрито заволодів мобільним телефоном «Ноkia RM-1011», вартістю 440грн., додатковою картою пам`яті «Transcendmicro SD 2 gb», вартістю 107грн. 50коп. та грошовими коштами у розмірі 2000грн., які знаходились в кишенях куртки та належали потерпілому ОСОБА_9 .
Після цього ОСОБА_7 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд.
Також, ОСОБА_7 , повторно, 24.02.2017р. о 23год. 30хв. перебував поблизу буд.№10 по в`їзду Торговому м. Харкова, де зустрів раніше йому незнайомого ОСОБА_10 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння будь-яким майном ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 спочатку підійшов до ОСОБА_10 та представившись співробітником поліції, з мовчазної згоди останнього, обшукав кишені одягненої на ньому одежі. Після цього ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, із корисливих мотивів, без застосування фізичного насильства, відкрито заволодів мобільним телефоном «Samsung S7272» вартістю 1050грн., в якому знаходилась карта пам`яті «Transcendmicro SD 8 gb», вартістю 122грн. 31коп., та грошовими коштами в сумі 100грн., які знаходились в кишені штанів та належали ОСОБА_10 , та банківською карткою «Приват банку», яка знаходилась у зовнішній кишені куртки потерпілого.
Надалі ОСОБА_7 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд.
В подальшому ОСОБА_7 , повторно, 03.03.2017р. о 22год. перебував на зупинці громадського транспорту «Новожаново», розташованої на вулиці Москалівській міста Харкова, де помітив сидячого на лавці раніше йому незнайомого ОСОБА_11 . Саме в той час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння будь-яким майном ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 спочатку підійшов до сидячого на лавці ОСОБА_11 та, використовуючи ту обставину, що останній заснув, почав безперешкодно обшукувати кишені одягненої на ньому одежі. Коли протиправні дії ОСОБА_7 були помічені ОСОБА_11 , то ОСОБА_7 , діючи умисно та з корисливих мотивів, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, відкрито заволодів мобільним телефоном «Ноkia 1661-2» вартістю 200грн., та грошовими коштами в сумі 20грн., які витягнув із кишені куртки потерпілого та які належали останньому.
Після цього ОСОБА_7 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_7 , повторно, 04.03.2017р. о 03год. перебував на східцях переходу станції метрополітену «Архітектора Бекетова» м. Харкова, де побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_12 , який спав на східцях та тримав у руках свій мобільний телефон моделі «Iphone 5».
Саме в той час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу заволодів мобільним телефоном моделі «Iphone 5» вартістю 4500грн..
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію просить пом`якшити призначену міру покарання через те, що вважає що призначене судом покарання занадто суворим, оскільки він розкаявся у вчиненому злочину.
Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно вироку (т.1 а.с.41-44) фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, а також поєднаний із застосуванням насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого то суд вірно кваліфікував ці його дії за ч.2 ст.186 КК України як і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за ч.2 ст.185 КК України.

Виходячи з вищевикладеного, перевіряючи апеляційні доводи, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції, врахував: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є як тяжкими так і середньої тяжкості; особу винного, який раніше неодноразово судимий, судимості не погашені, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, розлучений, має на утриманні неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працює, має постійне місце проживання; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав повне визнання вини та щире каяття, за відсутністю обставин, які обтяжують покарання.

Таким чином, при призначенні покарання районний суд, згідно з вимогами ст.ст.50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини за якими вчинений злочин, обставини які пом`якшують та відсутність тих які обтяжують покарання обвинуваченого і справедливо, на думку колегії суддів, призначив покарання в межах санкцій встановлених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення, яке буде достатнім для виправлення та попередження вчинення інших злочинів ОСОБА_7 .

Санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає відповідно покарання арешт від 3 до 6 місяців, обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той самий строк, тож призначене за цією нормою судом покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, колегія суддів не вважає явно несправедливим через суворість.

Санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає відповідно покарання позбавлення волі на строк від 4 до 6 років тож призначене за цією нормою судом покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, колегія суддів не вважає явно несправедливим через суворість.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, яке з урахуванням особи винного та кількості епізодів не можна вважати явно не справедливим у розумінні ст.414 КПК України.
Як випливає з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Виходячи з цього, враховуючи, що обвинувачений розкаявся у вчиненому, але завдані збитки не відшкодував, до цього вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, про що прямо зазначено у вироку, приймаючи до уваги кількість вчинених епізодів то призначене покарання близьке до мінімального за своєю суттю є справедливим.

Таким чином, оскільки розмір призначеного покарання колегія суддів находить таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого то в задоволені апеляції обвинуваченому слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.05.2017р. відносно ОСОБА_7 без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 04.03.2017р. по 20.06.2017р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017р. по 05.09.2017р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим у той же час, з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді