АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №617/1079/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1798/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_8 ,

- потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова кримінальне провадження №11кп/790/1798/17 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_7 на вирок Печенізького районного суду Харківської області від 17 травня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Старий Салтів Вовчанського району Харківської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

засуджено за ч.2 ст.121 КК України на 9 років позбавлення волі.

Як встановив суд, 23 червня 2016 року близько 01-00 години ОСОБА_8 знаходився за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 на подвір`ї біля гаражу, де вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_10 .
В ході вживання алкогольних напоїв між останніми на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та усвідомлюючи протиправність своїх дій наніс кулаком правої руки одинадцять травматичних взаємодій в ліву частину голови ОСОБА_10 , з яких п`ять ударів по механізму прямого удару, а шість ударів по механізму тертя.
В результаті отриманих травм ОСОБА_10 помер на місці.
Згідно висновків судово-медичних експертиз №110-ВЛт/16 від 23.06.2016 року та №159-ВЛт/16 від 28.07.2016 року, ОСОБА_10 були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді саден в потиличній області декілька праворуч, в лівій скроневій області, на лобі ліворуч в верхній частині у границі росту волосся, на лівій брові в середній частині ледь з переходом на верхнє повіко, на лівій щоці, на нижній губі у правого кута рота, шість саден на лобі праворуч в верхній частині у границі росту волосся; забійна рана на тлі синця в лівій навколоочній області, синець в правій навколочній області, забійна рана на тлі крововиливу на слизовій верхньої губи у правого кута, дві забійні рани на тлі крововиливу на слизовій верхньої губи у лівого кута рота, три забійні рани на тлі крововиливу на слизовій нижньої губи у лівого кута рота; крововиливи м`яких покровів голови зі сторони їх внутрішньої поверхні на лобі ліворуч, в лівій скроневій області, в лівій скронево- тім`яній -потиличній області, крововилив під тверду мозкову оболонку по базілярній поверхні головного мозку, в області моста, довгастого мозку, мозочка ( близько 100 мл. рідкої темно-червоного кольору крові і близько 50 гр. рихлих темно-червоного кольору згортків крові), крововилив під м`які мозкові оболонки по базілярній поверхні в області зорових нервів, гіпофізу, моста, довгастого мозку, мигдалин мозочка піднімаючись догори з переходом на конвексітальні поверхні скроневих часток, крововилив на верхній стінці орбіти, яка привела до набряку-набряканню головного мозку з дислокацією стовбурних структур о великий потиличний отвір, що й з`явилося безпосередньо причиною його смерті.
Вищевказана закрита черепно-мозкова травма утворилася не менше ніж від одинадцяти травматичних взаємодій з тупим твердим предметом (предметами) як із обмеженою, так і з необмеженою поверхнею що впливала, і могла бути отримана за декілька хвилин до настання смерті ОСОБА_10 . Місцями додатка сили з`явилися лобова, потилична, навколоочні області і область рота.
Згідно п. 4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 закрита черепно-мозкова травма по ступеню тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
В апеляційних скаргах:
- прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Указав, що суд не правильно перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, посилаючись на відсутність у ОСОБА_8 умислу на позбавлення життя потерпілого, оскільки вбивство може бути вчинене, як з прямим умислом, так і з непрямим умислом, під час якого особа, вчиняючи злочин, передбачала суспільно-небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання. Так, нанесення ударів в область грудної клітини, а також не менше 11 ударів в область життєво важливого органу голови, свідчить про спрямованість умислу обвинуваченого на заподіяння смерті ОСОБА_10 . Крім того свої злочинні дії ОСОБА_8 припинив лише після того, як потерпілий перестав подавати ознак життя. Зазначив, що суд не в повному обсязі врахував, що ОСОБА_8 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення проти життя особи, що свідчить про суспільну небезпечність особи ОСОБА_8 . Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому за ч.1 ст.115 КК України покарання 10 років позбавлення волі;

- захисник посилається на однобічність та неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що суд необґрунтовано залишив без задоволення клопотання сторони захисту про призначення додаткової судово-медичної експертизи, оскільки при проведенні судово-медичних експертиз не були розмежовані тілесні ушкодження по ступеню їх тяжкості на зовнішніх покровах голови, не встановлено яке саме тілесне ушкодження стало причиною смерті ОСОБА_10 , та який механізм виникнення субдурального крововиливу. Травмуючий предмет мав обмежену та необмежену поверхню, додатком сили удару з`явилася лобова, потилична, навколо очні області і області рота, що на думку захисника, не виключає контактування потиличної частини голови з твердою поверхнею ґрунту, а локалізація крововиливу в лівій частині скронево-тім`яній-потиличній області дозволяє вважати, що падінню потерпілого на площину передувало надання тіла потерпілого попереднього прискорення у вигляді підсічки. У зв`язку з цим вважає, що закрита черепно-мозкова травма, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, не перебуває у причино - наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого, а також неможливо погодитися з показаннями в судовому засіданні експерта ОСОБА_11 , який виключив отримання травми ОСОБА_10 в результаті падіння з висоти власного росту з положення стоячи. Наголосив, що суд не правильно перекваліфікував дії обвинуваченого на ч.2 ст.121 КК України, оскільки ОСОБА_8 не мав умислу на заподіяння смерті потерпілому чи тяжких тілесних ушкоджень, а тому не вчиняв умисний злочин, а вчинив злочин з необережності у формі злочинної недбалості. Вважає, що ОСОБА_8 не бажав та не припускав наслідків свого діяння, тяжкість цих наслідків не була конкретизована у його свідомості. Наголосив, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст.119 КК України, як вбивство через необережність. Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, потерпілу ОСОБА_9 на підтримку скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчинені ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.121 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильною.

Доводи апеляційних скарг захисника, прокурора про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Потерпіла ОСОБА_9 , пояснила, що між її сином ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 були дружні відносини. Її син служив в Лавах Збройних Сил України, проходив медичні комісії, будь-яких патологій його здоров`я не було. 22 червня 2016 року близько 20 на початку 21 години вечора син привіз дітей до свахи, по дорозі її чоловік спитав у сина де він буде ночувати. Син відповів що у батьків. Близько 21 години вечора подзвонила сваха і спитала, чи не передумав ОСОБА_10 ночувати у батьків. ОСОБА_9 подзвонила йому, він був тверезий, о 23 годині йому подзвонила дружина він також був тверезий. Тіло сина вона побачила 23 червня 2016 року, після того як його привезли з моргу.
Свідок ОСОБА_13 , мати обвинуваченого, показала, що 22 червня 2016 року, зайшовши в гаражні ворота вона побачила, як ОСОБА_10 замахувався на її сина ногою, а ОСОБА_8 схопив його за ноги, почалась боротьба і вони покотились по землі. Невістка почала кричати і просити ОСОБА_10 не чіпати ОСОБА_8 , але той не реагував на її слова. ОСОБА_8 наніс два удари рукою в ліве око ОСОБА_10 , а ОСОБА_10 бив кулаком, коліном в живіт її сина. ОСОБА_8 постійно відмахувався від ударів ОСОБА_10 , який також наніс йому удар в око. Під час перекатувань по землі, ударів вони один одному не наносили.
Свідок ОСОБА_14 показала, що 22 червня 2016 року вона приїхала з м. Харкова до свого цивільного чоловіка ОСОБА_8 , який з ОСОБА_15 та чоловіком на ім`я ОСОБА_16 , пили пиво. ОСОБА_8 прийшов до дому близько 24 години і пояснив, що вони розбили машину ОСОБА_10 . Через 15-20 хвилин до них прийшов ОСОБА_10 і вони стали пили пиво, спілкувалися дружньо. В останнє виходячи побачила, що ОСОБА_10 б`є ОСОБА_8 і обоє впали на землю. ОСОБА_10 сів на ОСОБА_8 , затиснув його та намагався перекинути, вони перевалились на камені і почали котитися. Після цього ОСОБА_8 почав кричати щоб викликали швидку допомогу, обливати водою ОСОБА_17 та надавати йому первинну медичну допомогу. Прибувші на місце пригоди працівники швидкої медичної допомоги почали надавати медичну допомогу ОСОБА_18 .
Так, свідок ОСОБА_19 показала, що приблизно часу ночі в червні місяці 2016 року вона вийшла на двір і направилась до сусідів ОСОБА_20 звідки хтось кричав «викликайте швидку». Підійшовши ближче вона побачила, що на землі лежить ОСОБА_10 , а ОСОБА_8 робив йому штучне дихання. Прибувший на кареті швидкої медичної допомоги медичний працівник почав проводити реанімаційні дії ОСОБА_15 , робив штучне дихання, поставив крапельницю. Однак проведені приблизно на протязі години реанімаційні дії позитивних результатів не принесли і ОСОБА_18 помер. Взаємовідносини між потерпілим та обвинуваченим начебто були дружні.

Про це ж показала в суді свідок ОСОБА_21 .

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що його син потерпілій ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_8 дружили. Останній раз він бачив сина 22 червня 2016 року приблизно о 20-30 години. Вночі йому подзвонили по телефону і повідомили, що його син ОСОБА_10 лежить біля двору ОСОБА_8 мертвий. Прибувши за вказаною адресою він побачив, що біля сина, у якого було розбите лице, стояли працівники поліції, чекаючи експерта.
Відповідно даним протоколу огляду місця події, 23 червня 2016 року за адресою АДРЕСА_1 та №9 було виявлено труп ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті.

Згідно висновків судово-медичної експертизи №110-ВЛт/16 від 23.06.2016 року, які встановили у ОСОБА_10 зазначені вище тілесні ушкодження, у тому числі, що спричинили настання смерті потерпілого, вищевказана закрита черепно-мозкова травма по ступеню тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя, утворилася не менше ніж від одинадцяти травматичних взаємодій з тупим твердим предметом (предметами) як з обмеженою, так і з необмеженою поверхнею що впливала, і могла бути отримана за декілька хвилин до настання смерті ОСОБА_10 23.06.2016 р. Місцями додатка сили з`явилася лобова, потилична, навколоочні області і область рота. Індивідуальні особливості предметів , що травмували в місцях пошкоджень не відобразились, тому судити про конкретне знаряддя травми за наявними даними не представляється можливим. Також при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 встановлені наступні ушкодження:
- грудної клітки: садно в області проекції тіла грудини в області проекції 4 ребра;
- кінцівок: по садну на правому передпліччі по ліктьовій поверхні в верхній третині в області правого ліктьового суглобу по розгинальній поверхні, в області лівого колінного суглобу ближче до гомілки, множинні садни на лівому передпліччі по розгинальній поверхні в верхній і середній третинах з переходом на розгинальну поверхню ліктьового суглобу і на розгинальну поверхню лівого плеча і середній і нижній третинах, на правому стегні по передньо-зовнішній поверхні на границі середньої і нижньої третини.
Вищевказані ушкодження утворились від ударної дії тупого предмета ( предметів), за винятком саден, які утворились від дії тупого предмета (предметів) по механізму тертя, і могли бути отримані безпосередньо перед настанням смерті.
Встановлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , закриті прямі переломи тіла грудини на рівні між 3 та 4 ребрами, хрящових частин 3,4 лівих ребер по білягрудинній лінії та 2,3 лівих ребер по середньо-ключичній лінії утворились від дії тупого твердого предмета (предметів) при натисканні на грудну клітку під час надання медичної допомоги (непрямий масаж серця); крапкова рана на тлі синця в області лівого ліктьового згину утворилися від дії гострого предмета, що володіє колючими властивостями та супроводжувалось крововиливом і дифузійним просочуванням м`яких тканин, яким могла бути й ін`єкційна голка (голки) при наданні медичної допомоги (внутрішньовенна ін`єкція), та були отримані безпосередньо перед настанням смерті.
Утворення тілесних ушкоджень, встановлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , внаслідок ударів фрагментом цегли та цеглою, наданими на дослідження як речові докази, маловірогідне.
Утворення тілесних ушкоджень, встановлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 при падінні з висоти власного росту маловірогідне.
ОСОБА_10 після спричинення йому тілесних ушкоджень, міг вчиняти будь-які самостійні дії (пересуватися, кричати на ін.) в дуже обмеженому обсязі, короткий проміжок часу.
Із даних протоколу проведення слідчого експерименту слідує, що в ході цієї слідчої дії ОСОБА_8 , за участю свого захисника, понятих, судово-медичного експерта, статиста, в умовах, що виключали будь-який вплив на нього, добровільно, самостійно показав і детально відтворив обставини вчиненого ним злочину, у тому числі механізм нанесення ним потерпілому ударів та їх локалізацію. При цьому ніяких заяв чи зауважень від учасників слідчого експерименту, у тому числі від підозрюваного, не надійшло про що вищевказані особи власноручно, письмово засвідчили в протоколі.

Згідно даним висновку судово-медичної експертизи №159-ВЛт/16 від 27.07.2016 року, встановлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 тілесні ушкодження могли бути отриманні за обставин, вказаних ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту.
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_11 підтвердив об`єктивність висновків вищевказаних експертиз, відмітивши при цьому, що смерть ОСОБА_10 , спричинила черепно-мозкова травма від удару тупого твердого предмету (предметів) по механізму прямого удару та по механізму тертя. Такий механізм характерний для ударів кулаком, внаслідок чого залишаються кровопідтьоки, синці. За своїм механізмом дії було нанесено 5 ударів по механізму прямого удару та 6 ударів по механізму тертя в ліву сторону голови потерпілого ОСОБА_10 . При падінні з висоти власного зросту з положення стоячи ОСОБА_10 не міг отримати травми, які вказані в висновках судово-медичних експертиз.
Висновки судово-медичних експертиз є повними, обґрунтованими, об`єктивними, містять відповіді на всі поставлені запитання, узгоджуються з іншими належними та допустимими доказами, а тому відмова суду у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення додаткової судово-медичної експертизи, у даному випадку не є неповнотою судового розгляду, як про це зазначено в скарзі захисника та не тягне за собою зміну чи скасування судового рішення.

За таких даних, твердження у скарзі захисника про можливість отримання потерпілим ушкоджень голови внаслідок падіння з висоти власного росту є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються вищенаведеним висновком судово-медичної експертизи №110-ВЛт/16 від 23.06.2016 року.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність умислу у ОСОБА_8 на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому спростовуються вищезазначеними доказами, з яких вбачається, що в наслідок протиправних насильницьких дій ОСОБА_20 потерпілий ОСОБА_10 отримав закриту черепно-мозкову травму, яка стала причиною смерті потерпілого та яка могла бути отримання за обставин на які вказує обвинувачений під час проведення слідчого експерименту, що свідчить про прямий умисел обвинуваченого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно роз`яснень п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 року для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Оцінивши зазначенні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_20 діяв з прямим умислом на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, оскільки про це свідчать не тільки показання потерпілих, свідків, характер діяння, спосіб його вчинення, а й дані судово медичних експертиз щодо характеру, локалізації виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень та ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій у виді смерті потерпілого.

Так, у провадженні встановлено, що між обвинуваченим і потерпілим були тривалі дружні стосунки, під час конфлікту, який переріс в обоюдну бійку, обидва знаходилися у стані сп`яніння, після того, як обвинувачений побив потерпілого, він намагався самостійно надати останньому першу медичну допомогу і полегшити його стан, що свідчить про відсутність у ОСОБА_20 умислу на позбавлення життя ОСОБА_18 .

Зазначені обставини та сукупність наведених доказів у свою чергу свідчать про те, що завдаючи кулаками удари в голову потерпілого, ОСОБА_20 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом на спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

За таких обставин, колегія суддів вважає доведеною винуватість ОСОБА_20 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, кваліфікацію його дій за цим законом - правильною, а доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у обвинуваченого умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень - безпідставними.

Безпідставними також є твердження в апеляційній скарзі прокурора про те, що судом необґрунтовано не були враховані ушкодження грудної клітини потерпілого.
Відповідно до висновків експертиз №110-ВЛт/16 від 23.06.2016 року та №159-ВЛт/16 від 27.07.2016 року встановлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , закриті прямі переломи тіла грудини на рівні між 3 та 4 ребрами, хрящових частин 3,4 лівих ребер по білягрудинній лінії та 2,3 лівих ребер по середньо-ключичній лінії утворились від дії тупого твердого предмета (предметів) при натисканні на грудну клітку під час надання медичної допомоги (непрямий масаж серця).
Належним чином дослідивши і оцінивши зібрані у провадженні докази, у їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням суб`єктивного ставлення винного до наслідків своїх дій, а також з урахуванням способу та знарядь злочину, дійшов обґрунтованого висновку, що позбавлення життя потерпілого умислом обвинуваченого не охоплювалося, а тому правильно перекваліфікував дії обвинуваченого з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України.
Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено в скаргах прокурора та захисника, підстав не має.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, також не встановлено.

Наведене в апеляційній скарзі прокурора клопотання про дослідження в апеляційному порядку ряду доказів: протоколу огляду місця події та висновків судово-медичних експертиз, не підлягає задоволенню, оскільки згідно приписів ч.3 ст.404 КПК України таке дослідження доказів можливе за умови, якщо вони не досліджувалися під час розгляду в суді першої інстанції.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження зазначені докази були без порушення процесуального закону повно дослідженні під час розгляду в суді першої інстанції, належним чином проаналізовані та оцінені у вироку.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, має на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим призначив покарання, розмір якого колегія суддів вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Таким чином вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за своїм розміром явно несправедливим через м`якість, як про це зазначив в своїй апеляційній скарзі прокурор, колегія суддів підстав не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Печенізького районного суду Харківської області від 17 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: