Справа № 635/7586/17
Провадження по справі №1-кп/635/546/2018
У Х В А Л А
13 лютого 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора - ОСОБА_2 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
секретар судового засідання ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2017 року відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 жовтня 2017 року. Строк тримання під вартою обвинуваченого неодноразово продовжувався у встановленому КПК України порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року строк тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою продовжено до 18 лютого 2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 закінчується 18 лютого 2018 року.
Від прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 з підстав наявності обґрунтованої підозри та обвинувачення останнього у вчиненні інкримінованих злочинів та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , суворість покарання, що дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу, свідків, та інших обвинувачених, оскільки обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень стосовно дорослої особи, яка перебувала у уразливому стані; вчинити інше кримінальне правопорушення, що обумовлено наявністю у обвинуваченого непогашеної судимості.
Крім того, в ході судового засідання прокурор зазначив на існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки останній в ході судового розгляду повідомив про часткове визнання своєї винуватості, хоча під час досудового розслідування повністю визнавав свою вину.
Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання під вартою, посилаючись на порушення його прав.
Захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , посилаючись на недоведеність та необґрунтованість існування ризиків, які були зазначені прокурором.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що хоча суворість можливого вироку є елементом, який має бути прийнятим до уваги при оцінці ризику переховування від правосуддя або вчинення злочину повторно, необхідність продовження строку тримання під вартою не може оцінюватися з виключної абстрактної точки зору та лише з точки зору тяжкості злочину (рішення у справі «Мамедов проти Росії»).
Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
При обранні та продовженні строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 під час досудового розслідування слідчий суддя встановив у тому числі наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотань про продовження строку тримання під вартою, а саме ризиків можливості обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ту обставину, що потерпіла та свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, суд погоджується з доводами прокурора, що зазначені ризики продовжують існувати. Оцінюючи наявність ризику можливості незаконного впливу на потерпілу та свідків, суд також приймає до уваги зухвалу поведінку обвинуваченого в судовому засіданні по відношенню до інших учасників справи, яка виражається в нетактовних та образливих висловлюваннях на адресу останніх.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою, в якій обвинувачені зазнають судового переслідування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «W. проти Швейцарії»).
ОСОБА_9 обвинувачується у тому числі у вчиненні тяжкого злочину, за який санкція статті кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. У суду відсутні підстави вважати про наявність у ОСОБА_9 постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, членів родини, з якими він спільно проживає, та інших осіб на його утриманні, обвинувачений не має місця роботи або навчання, судом також не встановлено наявності будь-яких інших зв`язків обвинуваченого з державою.
Існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується наявністю у обвинуваченого ОСОБА_9 судимостей за вироком Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2010 року за ч.3 ст.185 КК України та за вироком Харківського районного суду Харківської області від 22 листопада 2011 року, яким він був засуджений за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 24 липня 2014 року за відбуттям строку покарання.
Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_9 злочинів, з урахуванням його ролі як співучасника згідно висунутого обвинувачення, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Таким чином, враховуючи тяжкість обвинувачення у сукупності з зазначеними обставинами щодо особи обвинуваченого ОСОБА_9 , суд вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою строком на шістдесят днів з підстав продовження існування ризиків можливості переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків та обвинувачених у даному кримінальному провадженні та можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Разом з тим, суд вважає не доведеним та не обґрунтованим прокурором наявність існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 199, 331 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.
Строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» обвинуваченому ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.2 ст.121 КК України продовжити на шістдесят днів - до 13 квітня 2018 року.
Встановити строк дії ухвали до 13 квітня 2018 року.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1