490/5175/17
н/п 1-кп/490/719/2017

УХВАЛА
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Кіровоградської області, громадянина України, з неповною загальною освітою, не працюючого, раніше судимого: 29.12.2010 року Ленінським районним судом м.Кіровоград за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
До обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого спливає 26 листопада 2017 року. Як випливає зі змісту ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Прокурор під час вирішення вказаного питання вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинувачених, пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що ризики, задля запобігання яких до них застосовані вказані запобіжні заходи станом на теперішній час не зникли і не зменшилися.
Захисник ОСОБА_7 зазначив, що він заперечує проти продовження строку дії запобіжного заходу, оскільки існування ризиків прокурором не доведено, при цьому його підзахисний ОСОБА_4 має постійне місце проживання, тому вважає можливим застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - за адресою: АДРЕСА_4 , що належить батькові обвинуваченого.
В обгрунтування клопотання зазначили, що на їх думку ухвали суду про обрання запобіжного заходу, а згодом про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлені судом неправомірно. Просять суд врахувати, що ОСОБА_3 не набув статусу підозрюваного, так як йому не було вручено підозру, а тому і не набув статусу обвинуваченого, тому у нього відсутні будь-які мотиви впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню. Також зазначають мотиви, з яких не згодні із попередніми ухвалами суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.
Зі змісту ст. 199 КПК України слідує, що суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий за вчинення насильницьких злочинів, не має постійного місця роботи. Зважаючи на викладене існує високий ступінь ризику, що він може переховуватись від суду, перебуваючи на волі, може впливати на свідків. Також наявний ризик, що обвинувачений ОСОБА_3 може продовжувати вчиняти інші злочини, оскільки раніше він був неодноразово судимий за вчинення насильницьких злочинів.
Вказані ризики були враховані слідчим суддею та судом при обранні та продовженні запобіжного заходу, та на сьогоднійшній день ці ризики не відпали.
Все вищевикладене є підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .
Що стосується доводів захисника про невручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру, то оцінка цим обставинам в контексті розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, була надана судом в ухвалі суду від 29 вересня 2017 року.
Щодо незгоди обвинуваченого та захисника із прийнятим суддею процесуальним рішенням, суд вважає необхідним додатково роз`яснити їм право включити свої заперечення на ухвалу суду про продовження запобіжного заходу, до апеляційної скарги на вирок суду (у випадку незгоди із вироком суду), постановлений за наслідками розгляду даного кримінального провадження.
Таким чином, судом встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183,194,199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше судимий за ч.2 ст. 187 КК України, не має постійного місця роботи. Зважаючи на викладене існує високий ступінь ризику, що він може переховуватись від суду, перебуваючи на волі, може впливати на свідків. Також наявний ризик, що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжувати вчиняти інші злочини, оскільки раніше він був судимий за вчинення насильницького злочину.
Вказані ризики були враховані слідчим суддею та судом при обранні та продовженні запобіжного заходу, та на сьогоднійшній день ці ризики не відпали. Таким чином, є підстави для продовження строку тримання під вартою.
Тобто, наразі встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183,194,199 КПК Україниє підставою для продовження строку тримання під вартою.
За такого клопотання захисників та обвинувачених про застосування менш суворого запобіжного заходу не підлягає задоволенню. Керуючись ст.ст.177, 183, 194, 199, 331, 376 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні копотання обвинувачених та їх захисників про зміну запобіжного заходу на більш м`який, відмовити.
Клопотання прокурора задовільнити.
Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжити до 19 січня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1