У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність слідчого та прийняття рішення про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернулися до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із скаргою про визнання протиправною бездіяльність слідчого та прийняття рішення про закриття кримінального провадження.
В обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначає, що слідчий в ОВС 2 відділення слідчого відділу УСБУ майор юстиції ОСОБА_4 вніс інформацію до ЄРДР і проводить досудове розслідування кримінального провадження №0000098 за ч.2 ст. 364 КК України. 10 жовтня 2017 року слідчий електронною поштою та телефонним дзвінком викликав на допит в якості свідка директора НПП «Ужанський» ОСОБА_2 та заступника директора ОСОБА_5 . Прийшовши на допит у вказаний час, слідчий ОСОБА_6 безпідставно відмовив у наданні правової допомоги представнику ОСОБА_3 . Скаржник також вказує, що ч.2 ст. 364 КК України не підслідна СБУ. Окрім того, вважає, що слідчим порушено вимоги ст.113 КПК України та обов`язковість закриття кримінального провадження так як відсутні належні та допустимі докази які свідчили б про наявність ознак та складу злочину визначену ч.2 ст. 364 КК України. Вважає, що вказане свідчить про те, що бездіяльність слідчого є протиправною в даній справі.
Просить визнати протиправною бездіяльність слідчого ОСОБА_6 та прийняти рішення про закриття кримінального провадження №0000098.

Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.18 ч.1ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Гарантоване ст.55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами.

Зокрема, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф №1, ст.ст. 303-308 цього Кодексу.

Частиною 1ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження і цей перелік є вичерпним.

Так, ч. 1ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового; 3) рішення слідчого про закриття кримінального; 4) рішення прокурора про закриття кримінального; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

В свою чергу, статтею 306 КПК України регламентований порядок розгляду таких скарг слідчим суддею.

Таким чином КПК України чітко передбачає перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, та відповідно які рішення приймаються слідчим суддею за результатами розгляду скарги.

Разом з тим, скаржник згідно прохальної частини скарги не ставить вимоги, що передбачені п.п. 1-8 ч.1ст. 303 КПК України. Так скаржник просить визнати протиправною бездіяльність слідчого у відмові у залученні в якості представника ОСОБА_3 , не переданні даних матеріалів кримінального провадження за підслідністю в ГУНП в Закарпатській області , не виконання вимог щодо закриття кримінального провадження та просить закрити дане кримінальне провадження.

Такі вимоги виходять за рамки положень ч.2 ст. 307 КПК України, якою визначений перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг під час досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України. Вказана норма Закону містить вичерпний перелік дій які повинен вчинити слідчий суддя при винесенні рішення і не передбачає визнання дій або бездіяльності органу досудового розслідування неправомірними. Також варто зазначити, що ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється, а межі втручання слідчого судді у діяльність слідчого обмежуються ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню. Копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Вказана стаття має на меті оптимізацію кримінального процесу в частині оскарження рішень слідчого чи прокурора, оскільки обмежує право оскарження певними часовими рамками, визначає підстави для повернення скарги та відмови у відкритті по ній провадження.
На вказаній стадії виклик до суду заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільця тимчасово вилученого майна не передбачено.
За таких обставин враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що слід відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність слідчого та прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. 303-308 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність слідчого та прийняття рішення про закриття кримінального провадження .

На ухвалу протягом п`яти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1