Справа № 480/1671/17
Провадження №1-кп - 480/200/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" листопада 2017 р. Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 03.07.2017 р. про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходив військову службу за контрактом на посаді командира міномету 2-го мінометного розрахунку 1-го мінометного взводу 1-ої мінометної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні сержант, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
05.06.2017 року о 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 216, 221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.1, 3 ч.2 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, самовільно залишив табірний збір військової частини польова пошта НОМЕР_1 на території НОМЕР_2 міжвидового центру підготовки частин та підрозділів ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 16 год. 00 хв. 30.06.2017 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті. Щиро кається у скоєному.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд вважає можливим, відповідно до положення ч.3 ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України за ознаками: самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем служби.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд відносить визнання своєї вини, щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, яке побудоване на критичній оцінці його протиправної поведінки, визнанні вини і готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне, і вважає можливим призначити обвинуваченому покарання в порядку ст. 75 КК України, звільнивши від відбуття покарання з випробуванням, а також поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. На думку суду, даний вид покарання обраний у відношенні обвинуваченого є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчиненого ним кримінального правопорушення і наслідками, які настали в результаті його вчинення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 ввизнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1
02.11.2017