Справа №766/4839/16-к
н/п 1-кс/766/1891/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.02.2018 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря: ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з заступником начальника Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням в якому просив: розглянути клопотання і накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання посилався на те, що слідчим відділенням Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000995 за заявами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про заволодіння квартирою, розташованою за адресою : АДРЕСА_2 за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 3 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування було встановлено, що невстановлені особи підробивши розписку про боргові зобов`язання на суму 50 000 доларів США від імені ОСОБА_7 , 1959 р.н., який на той момент перебував на постійному місці проживання в США і не міг скласти зазначений документ, з метою отримання права на розпорядження нерухомим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 обманним шляхом пред`явили її до Суворовського районного суду м. Херсона з позовною заявою про стягнення боргових зобов`язань в результаті чого 02.06.2011 Суворовським районним судом м. Херсона винесено рішення, згідно із яким право власності на квартиру АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас у період судового розгляду з 20.11.2008 року до 17.10.2012 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , послідовно відчужена на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , ОСОБА_11 .

У подальшому рішення, винесене на підставі підроблених документів стало підставою для витребування в судовому порядку квартири за адресою: АДРЕСА_2 із володіння ОСОБА_11 .

Зазначеними діями ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на суму 50 000 доларів США.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №104433518 об`єкт нерухомого майна, що за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: р.№2-144, виданий 17.01.2002, видавник ОСОБА_12 , державний нотаріус Другої Херсонської державної нотаріальної контори в розмірі частки 1/1 на праві приватної власності належить ОСОБА_7 . Також зазначено, що раніше кв. АДРЕСА_1 в розмірі частки 1/1 на підставі договору дарування, серія та номер: ВТА 460969, від 15.11.2012, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_13 за р.№4557 на праві приватної власності належала ОСОБА_11 .

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього КПК України.

Так, постановою слідчого СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області від 16.04.2017 року квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000995.

Враховуючи, що предметом кримінального правопорушення в даному провадженні є кв. АДРЕСА_1 , заволодіння якою відбулось шахрайським шляхом, яка визнана речовим доказом, а тому з метою збереження речового доказу та недопущення у майбутньому його втрати виникла необхідність у накладенні арешту на зазначену вище квартиру, яка станом на 12.02.2018 перебуває у власності ОСОБА_7 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просич його задовольнити.
Власник майна в судове засідання не викликався з метою уникнення його відчуження.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про арештквартири АДРЕСА_1 подане слідчим в рамках кримінального провадження № 0000995, внесеного до ЄРДР за ч. 4 ст. 358, ч.1, 3 ст. 190 КК України. Метою арешту вказаного майна слідчим вказано збереження речових доказів.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що невстановлені особи підробивши розписку про боргові зобов`язання на суму 50 000 доларів США від імені ОСОБА_7 , 1959 р.н., який на той момент перебував на постійному місці проживання в США і не міг скласти зазначений документ, з метою отримання права на розпорядження нерухомим майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 обманним шляхом пред`явили її до Суворовського районного суду м. Херсона з позовною заявою про стягнення боргових зобов`язань в результаті чого 02.06.2011 Суворовським районним судом м. Херсона винесено рішення, згідно із яким право власності на квартиру АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Водночас у період судового розгляду з 20.11.2008 року до 17.10.2012 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , послідовно відчужена на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , ОСОБА_11 .

У подальшому рішення, винесене на підставі підроблених документів стало підставою для витребування в судовому порядку квартири за адресою: АДРЕСА_2 із володіння ОСОБА_11 . На даний час відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Зазначеними діями ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на суму 50 000 доларів США.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що квартира, на яку слідчий просить накласти арешт, не може бути доказом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч.1, 3 ст. 190 КК України, оскільки не була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегла на собі його сліди та не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та не є об`єктом кримінально протиправних дій.

Постанова слідчого про визнання вказаної квартири речовим доказом є необґрунтованою з вищезазначених підстав, а також враховуючи те, що в її обґрунтування слідчий зазначає про шахрайські дії відносно майна ОСОБА_7 , який згідно наданих суду матеріалів до правоохоронних органів не звертався та потерпілим по справі не визнаний.

Враховуючи, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а на погляд слідчого судді, квартира, на яку слідчий просить накласти арешт, як доказ за кримінальним провадженням використана бути не може, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість клопотання слідчого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 84, 98, 170-173 КПК України, суддя

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 , погоджене з заступником начальника Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна - відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області.

Слідчий суддяОСОБА_1