Справа № 456/1244/16-к
Провадження № 1-кп/456/35/2018
УХВАЛА

22 січня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2

присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7
ОСОБА_8 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,
представника служби у справах дітей Стрийської РДА ОСОБА_11 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Стрию клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_12 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,
в с т а н о в и в :
в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, та ОСОБА_12 за ч.4 ст.187 КК України.
Ухвалою суду від 06.12.2017р. продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 до 03.02.2018р.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
В судовому засіданні прокурор у зв`язку з відкладенням судового розгляду заявив клопотання про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_12 , покликаючись на те, щоризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_12 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину; негативно характеризується за місцем служби; неодружений, дітей на утриманні немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язку, тому є підстави вважати, що ОСОБА_12 з метою уникнення покарання може ухилятися від суду, знищити та спотворити докази, незаконно впливати на потерпілого, свідків, які судом не допитані.
Обвинувачений ОСОБА_12 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Захисник ОСОБА_8 зазначила, що пред`явлена ОСОБА_12 підозра необґрунтована; ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до нього найбільш впливового запобіжного заходу, прокурором не доведені; її підзахисний до арешту був військовослужбовцем, забезпечений житлом, що свідчить про міцні соціальні зв`язки у місці проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний ОСОБА_12 , який обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства; не одружений, не має на утриманні дітей чи непрацездатних осіб, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у місці його проживання; перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, впливати на потерпілого, свідків, які судом не допитані.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою на шістдесят днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,178,183,194,331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Задоволити клопотання прокурора. Обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто по 22 березня 2018 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_12 ,захиснику ОСОБА_8 , та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий-суддя ОСОБА_1