Справа № 1-412/2010р
ОСОБА_1 провадження1-412/2010р
ВИРОК

іменем України

"29" листопада 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд

Миколаївської області в складі: головуючого судді - Тустановського О.М.

при секретарі - Друца А.В.

з участю прокурора - Нижник Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Вознесенська Миколаївської області кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, приватного підприємця, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, не судимого,

- в скоєні злочину, передбаченому ст. 286 ч. 2 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 порушив правила безпеки руху та експлуатації транспорту при керуванні транспортним засобом, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_3 спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Злочин скоєно при таких обставинах,

05 серпня 2010 року приблизно о 5-ої години ОСОБА_2, керуючи технічно справним автобусом VOLVO В 12, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі «Ульянівка-Миколаїв» з боку міста Вознесенська Миколаївської області в напрямку міста ОСОБА_1, на 172 км даної автодороги проявив неуважність до створених дорожніх обставин, не врахував дорожніх умов, хоча зобов»язаний був та мав об»активну можливість постійно контролювати свій рух, відволікся від керування своїм транспортним засобом, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з причепом VIBERTI, держаний номер ВО 61-15 XX вантажного автомобілю DAF, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 Останній рухався по смузі свого руху в зустрічному йому напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пасажир автобусу ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рваної рани правої ступні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров»я; відкритого перелому правої великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням та шоком 2-3 ступені, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Дана дорожньо - транспортна пригода виникла внаслідок грубого порушення водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 2.3 б), 10.1, 11.2, 11.3, 12.1, 12.3 ПДР України, що стало причинним зв"язком з наслідками, які настали.

Допитаний в якості підсудного ОСОБА_2 в пред"явленому йому обвинуваченні у вчинені злочину, передбаченому ст.286 ч.2 КК України, винним себе визнав повністю, та пояснив, що на підставі реєстраційного талону він володіє пасажирським автобусом. На даному автобусі він з кінця квітня 2010 року здійснює нерегулярні перевезення пасажирів по території України. 04.08.2010 року він зібрав туристичну групу в кількості приблизно 50 осіб, яких на автобусі повіз в смт. Залізний Порт Херсонської області. З напарником вони змінювали друг друга за кермом автобусу. В м. Первомайську він черговий раз сів за кермо автобусу. Проїхавши м. Вознесенськ, він рухався по автодорозі в напрямку м. Миколаїва по смузі свого руху зі швидкістю приблизно 60 км/годину. На вулиці в цей час було ще темно. Коли він розминувся з якимось зустрічним легковим автомобілем, то був засліплений світлом фар даного автомобіля. Тому він втратив можливість безпечно керувати своїм автобусом та трохи виїхав на смугу зустрічного руху. В цей час по даній смузі в зустрічному йому напрямку рухався вантажний автомобіль з причепом та він зразу ж вдарився лівою передньою частиною свого автобусу з лівою задньою частиною причепу автомобіля. В результаті зіткнення в одній із пасажирок була зламана права нога. В скоєному злочині свою вину визнає повністю та щиро кається.

Крім винних зізнань підсудного у вчиненні злочину, його вина підтверджується наступними доказами, а саме показаннями потерпілої, письмовими доказами, які є в матеріалах кримінальної справи:

-показаннями потерпілої ОСОБА_3, даних в ході попереднього слідства та оголошених, перевірених в суді, з яких вбачається, що 04.08.2010 року вона на автобусі «Вольво» виїхала з міста Вінниці в Херсонську область, а саме Залізний Порт. Керував автобусом ОСОБА_2 зі своїм напарником. Доїхавши до міста Вознесенська, вона заснула. Проснулася приблизно о 5-ої години ранку від сильного удару і побачила причеп вантажного автомобілю «МАН», з яким зіштовхнувся їх автобус. Що відбулося далі, вона не пам»ятає. Потім її доставили в лікарню м. Нова Одеса. В даний час претензій матеріального характеру до ОСОБА_2К вона не має, оскільки він відшкодував всі затрати на лікування(а.с.74-75);

-висновком транспортно-трасологічної експертизи № 4/56 від 16.09.2010 року, згідно якої первинний контакт автобусу VOLVO В 12, державний номер НОМЕР_1 та причепу VIBERTI, держаний номер ВО 61-15 XX вантажного автомобілю DAF, державний номер НОМЕР_2 було ковзне на смузі руху автомобіля DAF(а.с.60-64);

- висновками судово-медичної експертизи № 665 від 25.10.2010 року, відповідно до якої у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рваної рани правої ступні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров»я; відкритого перелому правої великогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням та шоком 2-3 ступені, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя(а.с.80-82).

Таким чином, суд даючи оцінку вищевказаним доказам, вважає, що між діями ОСОБА_2, які полягали в грубому недотриманні вимог п.п. 2.3 б), 10.1, 11.2, 11.3, 12.1, 12.3 ПДР України і наслідками, що настали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є причинний зв"язок.

З урахуванням викладених доказів, суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ст. 286 ч. 2 КК України, тобто як порушення правил безпеки руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, та обставини, які пом"якшують його покарання.

Підсудний раніше не судимий, щиро кається у вчиненому злочині, добровільно відшкодував потерпілій матеріальні збитки, що суд згідно ст. 66 КК України визнає обставинами, які пом'якшують його покарання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 позитивно характеризується, раніше не судимий. Суд вважає, що його перевиховання можливо в умовах без ізоляції від суспільства та з урахуванням зазначених обставин немає підстав для позбавлення підсудного права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст..75 КК України ОСОБА_2 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі звільнити, якщо він протягом року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов»язки.

Відповідно до ст.76 КК України на засудженого покласти такі обов»язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Міру запобіжного заходу, обрану ОСОБА_2 у вигляді підписки про невиїзд - залишити до вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_2 за проведення експертиз 3915 грн. на користь НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївської області (р/р 0016 ГУДК в Миколаївській області МФО 826013, код ЗКПО 25574110, одержувач НДЕКЦ при МВС України в Миколаївській області).

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області протягом 15 діб з дня його проголошення.

Суддя: О.М. Тустановський