печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9143/18-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернуся до слідчого судді із клопотанням і просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 від 27.04.2017 року (справа № 757/23727/17-к) на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

транспортний засіб марки «ВMWХ6», д.н.з. НОМЕР_1 ; транспортний засіб марки «Тоyota Prado», д.н.з. НОМЕР_2 ;

офісне приміщення на п`ятому поверсі багатоповерхової адміністративної будівлі з напівпідземною автостоянкою літ. Ж-9, за адресою: АДРЕСА_1 ;

1/2 частина квартири а адресою: АДРЕСА_2 ;

вбудоване приміщення у цокольному поверсі житлового будинку літ. Б-6, за адресою: АДРЕСА_3 ;

підвальне приміщення площею 84,0 кв.м. у житловому будинку літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_4 - повністю, у зв`язку з тим, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Так,адвоката ОСОБА_4 та особа, в інтересах якої було ініційовано звернення ОСОБА_3 під час розгляду клопотання зазначали наступне. Так, у провадженні слідчого відділу ГУ СБ України у місті Києві та Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000009 від 26.01.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. 3 ст. 258-5 Кримінального кодексу України (надалі - КК України).

У період з 24.04.2017 року по 28.10.2017 року вказане кримінальне провадження розслідувалось за підозрою ОСОБА_3 , сина ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України.

Згідно клопотання слідчого ОСОБА_8 про накладення арешту ОСОБА_3 , у період 2014 року, будучи засновником та керівником ПП «Гріус» здійснював фінансово- господарську діяльність пов`язану з обміном грошових коштів через два належних та підконтрольних йому пункти обміну валют в місті Донецьку. Після захоплення терористичною організацією «ДНР» частини території Донецької області у травні 2014 року, ОСОБА_3 був змушений переїхати до м. Києва та призупинити здійснення вказаної діяльності. В 2015 році він вирішив відновити роботу зазначених пунктів обміну валют, усвідомлюючи, що для безперешкодного її здійснення на тимчасово окупованій території необхідно сплачувати податки і збори представникам терористичної організації «ДНР». У зв`язку з цим, ОСОБА_3 вступив у змову з невстановленими особами, які здійснювали діяльність пов`язану з обміном валют на території так званої «ДНР». За результатами злочинної діяльності ОСОБА_3 вдалося відновити роботу вказаних пунктів обміну валют, за що підконтрольні йому люди сплачували представникам «ДНР» відповідні податки і збори, тим самим фінансуючи тероризм.

З обґрунтувань сторони обвинувачення, взятих до уваги слідчим суддею при ухваленні рішення про арешт, слідує, що ОСОБА_3 свої транспортні засоби марки «ВMWХ6», д.н.з. НОМЕР_1 та марки «Тоyota Prado», д.н.з. НОМЕР_2 , а також належне йому нерухоме майно: офісне приміщення на п`ятому поверсі багатоповерхової адміністративної будівлі з напівпідземною автостоянкою літ. Ж-9, за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; вбудоване приміщення у цокольному поверсі житлового будинку літ. Б-6, за адресою: АДРЕСА_3 ; підвальне приміщення площею 84,0 кв.м. у житловому будинку літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_4 , використовує для здійснення злочинної діяльності направленої на фінансування незаконних збройних формувань.

24.04.2017 року ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а наступного дня йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.258-5 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судці або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 вказаної статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя, суд постановляє ухвалу в якій, зокрема, зазначає підстави застосування арешту майна.

Разом з тим, в ухвалі про накладення арешту на майно ОСОБА_3 , слідчим суддею ОСОБА_6 підстави його застосування взагалі не зазначені. Натомість, вказано лише мету арешту: «необхідність виконання завдання щодо запобігання можливості його переховування, пошкодження, втрати, знищення, використання, перетворення, видачі, відчуження та збереження».

Підставою стверджувати про те, що в подальшому застосуванні цього арешту відпала потреба є наступне.

За результатами проведеного досудового розслідування, 10.10.2017 року прокурором ОСОБА_9 винесено постанову про виділення з кримінального провадження №0000009 від 26.01.2016 року кримінального провадження №0000247 за підозрою ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, якою визначено вичерпний перелік виділених до «нового провадження» документів.

Вказаним процесуальним рішенням прокурора усі документи, які стосувалися накладення арешту на майно ОСОБА_3 , у тому числі належні йому транспортні засоби та об`єкти нерухомого майна, до кримінального провадження № 0000247 за обвинуваченням ОСОБА_3 , не виділялися, а залишені у кримінальному провадженні №0000009 від 26.01.2016 року, в якому, на сьогоднішній день, ОСОБА_3 чи будь-якій іншій особі, про підозру не повідомлялось.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000247 від 10.10.2017 року направлено до суду 28.10.2017 року. Наразі він перебуває на розгляді у Голосіївському районному суді м. Києва. У цій кримінальній справі 2 автомобілі та 4 об`єкти нерухомого майна, арештовані ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 від 27.04.2017 року, не є предметом злочинної діяльності ОСОБА_3 , майном здобутим ним внаслідок вчинення кримінального правопорушення, доказом вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також не підлягають конфіскації у випадку засудження ОСОБА_3 .

Отже, з урахуванням вказаного рішення прокурора, арештовані транспортні засоби марки «ВMWХ6», д.н.з. НОМЕР_1 та марки «Тоyota Prado», д.н.з. НОМЕР_2 , а також нерухоме майно: офісне приміщення на п`ятому поверсі багатоповерхової адміністративної будівлі з напівпідземною автостоянкою літ. Ж-9, за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частина квартири а адресою: АДРЕСА_2 ; вбудоване приміщення у цокольному поверсі житлового будинку літ. Б-6, за адресою: АДРЕСА_3 ; підвальне приміщення площею 84,0 кв.м. у житловому будинку літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_4 - не мають значення речових доказів для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (фінансування тероризму), а так само не можуть бути конфіскованими за результатами розгляду справи відносно нього в суді, у зв`язку із чим підстави для накладення на них арешту ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 від 27.04.2017 року у справі № 757/23727/17-к - відпали, а тому він підлягає скасуванню.

Позбавлення ОСОБА_3 можливості вільного володіння, користування і розпорядження належними йому транспортним засобами і об`єктами нерухомого майна є невиправданим та неспівмірним обмеженням його права власності, тим більше, що їх причетність до інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення слідчим та прокурором не доведено.

Вилучення указаного майна є також непропорційним втручанням у приватне життя його законних власників. Так, у рішенні ЄСПЛ по справі «Пантелеєнко проти України» від 29.06.2006 року зазначено: «...замість відбору доказів, суттєвих для розслідування, вони вилучили всі документи з офісу та певні особисті речі, що належать заявнику, які не мали жодного стосунку до справи. За таких обставин, Суд постановляє, що розглядуване втручання не здійснено «відповідно до закону» і, отже, було порушення статті 8».

У статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року зазначено, що «кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до абз. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться законність та недоторканість права власності.

Звертаємо увагу на те, що розгляд питання про арешт майна здійснено слідчим суддею з непропорційним втручанням у приватне життя його законного власника.

У відповідності до ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Процесуальні права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають у неї з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна.

Представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути зокрема особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Згідно ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий судця, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Слідчий в ОВС слідчого відділу ОСОБА_10 під час розгляду клопотання зазначав про відсутність у слідчого судді повноважень розглядати його, оскільки обвинувальний акт складений у кримінальному провадженні в якому накладався арешт направлений до суду, де знаходиться на розгляді. Зокрема, слідчий вказував, що дійсно слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000009, внесеного 26.01.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 258-5, ч. З ст. 258-5 КК України.

10.10.2017 у вказаному кримінальному провадженні процесуальним керівником у кримінальному провадженні, прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 виділено з кримінального провадження № 0000009 в окреме кримінальне провадження під № 0000247 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, зокрема оригінал ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.04.2017 щодо арешту майна, на 4 аркушах, тобто ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 від 27.04.2017 (справа № 757/23727/17-к), якою накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_3 , зокрема на:

транспортний засіб марки «ВMWХ6», д.н.з. НОМЕР_1 ; транспортний засіб марки «Тоyota Prado», д.н.з. НОМЕР_2 ; офісні приміщення на п`ятому поверсі багатоповерхової адміністративної будівлі з напівпідземною автостоянкою літ. Ж-9, за адресою: АДРЕСА_1 ;

1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 ;

вбудованого приміщення у цокольному поверху житлового будинку літ. Б-6, за адресою: АДРЕСА_3 ;

підвального приміщення площею 84,0 кв. м. у житловому будинку літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім того, у реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000247 у переліку прийнятих під час досудового розслідування процесуальних рішень, під п. 120 зазначено ухвалу Печерського районного суду від 27.04.2017 у справі № 757/23727/17-к.

На даний час кримінальне провадження № 0000247 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, перебуває в провадження Голосіївського районного суду міста Києва. Таким чином, у кримінальному провадженні № 0000009 від 26.01.2016 не може розглядатись питання скасування арешту майна ОСОБА_3 , накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 від 27.04.2017 (справа № 757/23727/17-к), так як означене майно у кримінальному провадженні № 0000009 відсутнє, оскільки воно є заходом забезпечення кримінального провадження № 0000247 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України, санкція якого як основний додатковий вид покарання передбачає конфіскацію майна.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

Наданими матеріалами під час розгляду клопотання достовірно встановлено, що матеріали накладення арешту на зазначене адвокатом майно були виділені в окреме кримінальне провадження, а саме № 0000247, стадія досудового розслідування у якому завершена, обвинувальний акт переданий до суду, та на даний час здійснюється судовий розгляд.

Враховуючи те, що у слідчого судді відсутні повноваження на розгляд клопотання, його слід повернути адвокату для подачі до належного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3,174, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :
клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, повернути для подачі до належного суду . Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1