УХВАЛА

22 грудня 2017 року м. Хмельницький
18 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 06.12.2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваного від 04.12.2017 року в якому він просив встановити та допитати майстра КРБП «Базис», який був 1 вересня 2017 року на місці незаконного будівництва, оскільки його покази матимуть важливе значення для встановлення його невинуватості .
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та просив її задовольнити.
06 грудня 2017 року постановою старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання ОСОБА_3 , оскільки допити осіб які були свідками кримінального правопорушення та подій які передували цьому вже проведено, та зібрано достатньо доказів для направлення кримінального провадження в суд з обвинувальним актом. Також у вказаній постанові зазначено, що відповідно до чинного законодавства сторона захисту під час проведення досудового слідства, може самостійно збирати докази, шляхом запитів відповідно до Закону «Про звернення громадян», шляхом адвокатських запитів, та іншими способами передбаченими законом .
У відповідності до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, а ст.26 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Тобто, якщо слідчий прийшов до висновку, що зібраних під час досудового розслідування доказів достатньо для того, щоб зробити висновок, що з`ясовані обставини кримінального провадження, то цей висновок слідчого може бути перевірений тільки за встановленою процедурою: у випадку складання обвинувального акту та направлення його до суду тільки під час розгляду судом кримінального провадження по суті, а у випадку закриття провадження слідчим суддею під час розгляду скарги на зазначену постанову.
Висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Враховуючи те, що в ході розгляду скарги не знайшли підтвердження факти порушення слідчим вимог КПК України при прийнятті оскаржуваного рішення, скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.303-307 КПК України,
Відповідно вимог ст.ст. 307, 309 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя