Справа № 1716/1631/2012
Номер провадження 4/1716/48/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2012 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Красовського О.О.

при секретарі Беднарчук Г.П.

з участю: прокурора Таргонія А.

захисника - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне матеріали за поданням слідчого СВ Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_2І, за погодженням з прокурором Рівненського району Романчуком П. про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту; відносно

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:

17.04.2012 року слідчим СВ Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області по факту таємного викрадення чужого майна на загальну суму 36000 грн., що мало місце 16.04.2012 року з житлового будинку ОСОБА_4, який розташований за адресою: село В.Омеляна, вул. Свободи, 30, Рівненського району Рівненської області була порушена кримінальна справа за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

В цей же день в порядку ст. 115 КПК України за підозрою у вчиненні вказаного злочину затримано ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

20.04.2012 року слідчий СВ Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області, за погодженням з прокурором Рівненського району звернувся до Рівненського районного суду Рівненської області з поданням про обрання стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Необхідність застосування саме такого запобіжного заходу обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 підозрюється у вчинені злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком понад три роки; його дії являють підвищену суспільну небезпеку; затриманий має лише тимчасове місце проживання; посередньо характеризується та може ухилитись від слідства і суду шляхом виїзду за кордон.

В судовому засіданні захисник затриманого просив не задовольняти подання. Зазначає, що його підзахисний не буде ухилятись від слідства і суду, на його утриманні перебувають двоє дітей; він має постійне місце проживання.

Затриманий позицію захисника підтримав повністю та просив подання слідчого не задовольняти. Додав, що має відкриту Шенгенську візу, мав виїхати на заробітки за межі України. Робота мала бути повязана з поїздками до Польщі. Проте з роботою не слалося, і він залишився в Україні. Розуміє, що немає сенсу скриватися за кордоном, оскільки рано чи пізно його розшукають. На слідстві не надає показань, скориставшись положеннями ст. 63 Конституції України, оскільки при його затриманні отримав травму голови, і певні деталі не памятає. А тому з метою недопущення неправдивих свідчень не надає слідчому ніяких пояснень.

Слідчий СВ Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області підтримали подання, просили його задовольнити пославшись на обставини, що викладені в поданні. Слідчий, в провадженні якого на даний час перебуває справа пояснила суду, що згідно з наявними матеріалами справи затриманий має намір виїхати за кордон.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінальної справи та матеріали справи за поданням, заслухавши показання свідків та думку прокурора, суд приходить до висновку, що подання підлягає до задоволення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 р. № 4 „Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв'язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 149 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов'язків, що випливають із ч. 2 ст. 148 КПК, і його належної поведінки.

Треба мати на увазі, що взяття під варту на стадіях дізнання і досудового слідства застосовується лише у випадку, коли особа підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 1 ст. 155 КПК України), і коли є достатні підстави вважати, що ця особа може ухилитися від слідства й суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність (ч. 2 ст. 148 КПК України).

Так, за змістом Закону підставами застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту є: наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудній, засуджений буде намагатись ухилитись від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, за санкцією статті КК України щодо якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки.

Згідно рапорту оперуповноваженого СКР Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_3, в разі обрання стосовно нього запобіжного заходу, не пов'язаного із взяттям під варту, з метою ухилення від слідства і суду має намір покинути місце проживання та виїхати за кордон.

Вказане підтверджується інформацією ВГІРФО УМВС України в Рівненській області від 19.04.2012 року №44/1602, згідно якої ОСОБА_3 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕК375913.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечував факт наявності в нього такого паспорта та відкритої Шенгенської візи. Згідно до пояснень підозрюваних ОСОБА_6 і ОСОБА_5 від 19.04.2012 року, вони мали намір разом з ОСОБА_3 покинути межі України, виїхавши до Італії.

В судовому засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не підтвердили ці пояснення, пояснивши що між ними не було розмов про те, що ОСОБА_3 має виїхати за межі України. При відібранні пояснень їх слова були записані невірно.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 дав суду показання про те, що він відбирав пояснення у ОСОБА_5 В ході бесіди останній повідомив про намір ОСОБА_3 виїхати за кордон. При цьому на тиск на затриманого ніхто не чинив. Крім того, працівниками міліції заведена оперативно-розшукова справа, в ході якої була отримана інформація про намір осіб виїхати за межі України. Оскільки справа не отримала дозволу на легалізацію, то свідок не має права розголошувати матеріали справи: джерело отримання інформації, зміст такої інформації, тощо.

Суд критично відноситься до показань ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про те, що дані ними пояснення написані невірно, оскільки після пояснень міститься запис про те, що «записано з їх слів вірно та ними прочитано». Вказаними особами не були подані скарги на неправомірні дії тих осіб, які відбирали пояснення.

Отже, в ході судового розгляду були підтверджені обставини про те, що затриманий ОСОБА_3 в разі не обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою може ухилитися від слідства та суду. Крім того враховується, що згідно до наявних рапортів працівників міліції при затриманні осіб останні чинили опір.

Наведене дає підстави вважати, що при обранні відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, не пов'язаного із взяттям під варту, останній буде намагатись ухилитись від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, що передбачені КПК України.

Таким чином подання підлягає до задоволення. Суд вважає, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, що передбачені ст. 149 КПК України (ніж тримання під вартою) не зможуть забезпечити виконання затриманим процесуальних обов'язків, що випливають із ч. 2 ст. 148 КПК, і його належної поведінки.

Керуючись ст.ст. 148, 155, 165-2 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Подання задоволити.

Відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого - обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На постанову до апеляційного суду Рівненської області прокурором, підозрюваним (обвинуваченим), його захисником чи законним представником протягом трьох діб з дня її винесення може бути подана апеляція.

Подача апеляції не зупиняє виконання постанови.

Суддя Красовський О.О.