Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 505/1183/15-к
Провадження № 1-кп/506/45/17
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору
02 листопада 2017 року Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
обвинувачення - прокурора ОСОБА_3
захисту обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307,ч.1 ст.317 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків,які були виявлені на стадії апеляційного розгляду .
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти повернення прокурору обвинувального акту.
Заслухавши думки учасників судового провадження та вивчивши обвинувальний акт і додані до нього документи, суд приходить до висновку про повернення обвинувального акту прокурору, виходячи із наступного.
Обвинувальний акт є завершальним процесуальним документом за результатами досудового розслідування кримінального провадження і має відповідати вимогам ст.291 КПК України.
Імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п.34).
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також«Даллос проти Угорщини», п. 47).
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, відповідно до вимог ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Частиною першою ст.337 КПК України визначено, що судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді. Висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового слідства та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.
Проте, всупереч вказаним нормам закону, в обвинувальному акті фактично відсутнє формулювання обвинувачення у розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України ,зазначено , що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307,ч.1 ст.317 КК України та викладено підозру за зазначеними статтями КК України , а за правилами ст.377 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи,якій висунуте обвинувачення ,і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Тому суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_4 за передбаченою законом процедурою висунуте не було ,оскільки воно , всупереч вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України ,не міститься в самому обвинувальному акті.
До того ж , виклад фактичних обставин справи суперечить правовій кваліфікації , викладеній у обвинувальному акті у форми підозри.
Так,дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.1 ст.317 КК України як утримання місць для незаконного вживання,виробництва чи виготовлення наркотичних засобів, однак у описі фактичних обставин зазначено про надання останнім приміщення для виготовлення та вживання наркотичних засобів.
Крім того , інші дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України, тоді як правова кваліфікація , викладена у обвинувальному акті у форми підозри, відповідає диспозиції ч.1 ст.307 КК України.
З огляду на викладене, зазначені порушення вимог КПК України позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти за його результатами судове рішення по суті обвинувачення, яке фактично і не було пред`явлено ОСОБА_4 .
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку.
Таким чином, суд вважає, що обвинувальний акт, як такий ,що не відповідає вимогам КПК України, разом з додатками, підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314, 372 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області, через суд першої інстанції, протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали учасники судового провадження мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1