Справа № 296/8148/17
Вирок
Іменем України
16 листопада 2017 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0005148 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Щеніїв Черняхівського району Житомирської області, громадянка України, з середньою освітою, заміжня, не працює, зареєстр. та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у невстановлений слідством день та час березня 2016 року з метою реалізації злочинного умислу, направленого на отримання доходу від сутенерства, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо моральних засад суспільства в частині задоволення статевих потреб, за попередньою змовою, систематично забезпечували надання повіями платних сексуальних послуг на території приватної лазні, що розташована в приватному будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в невстановлений слідством день, час та місці березня місяця 2016 року домовились сумісно виконувати функції нагляду й опіки над повіями, відвернення насильства чи обману з боку клієнтів та інших дій, що забезпечують умови сексуальної експлуатації повій.

Далі ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , контролювали надання повіями платних сексуальних послуг клієнтам у місцях, визначених цими особами на території приватної лазні по АДРЕСА_2 на умовах, визначених останніми, тобто у суму грошової винагороди за одну годину надання однією повією платних сексуальних послуг. Частину від отриманих за надання сексуальних послуг коштів повії, за домовленістю, періодично надавали ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які останні розподіляли між собою.

За діяльністю кожної повії, яка діяла на території приватної лазні по АДРЕСА_2 під опікою ОСОБА_8 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , останні наглядали за допомогою телефонів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та НОМЕР_4 шляхом періодичного телефонування повіям, уточнюючи суми коштів, отриманих повіями за надання сексуальних послуг та з`ясування у повій про перешкоди надавання ними сексуальних послуг.

Також ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 встановлювали правила поведінки повій між собою, з клієнтами та забезпечували відвернення насильства чи обману з боку клієнтів за надання повіями платних сексуальних послуг. Так, під контролем та забезпечення даної діяльності на території приватної лазні по АДРЕСА_2 , у період часу з березня 2016 року по 25.03.2017 року займались проституцією наступні жінки: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18

12 жовтня 2017 року в м. Житомирі між прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_19 та обвинуваченою ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_19 та обвинувачена ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 303 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 за ч.2 ст. 303 КК України у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник обвинуваченої не заперечує проти затвердження угоди.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні також просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про винуватість відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_19 та обвинуваченою ОСОБА_4 і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 12 жовтня 2017 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_19 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст. 303 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 ч.1 КК України, звільнити засуджену від відбування покарання у виді позбавлення волі, термін випробування встановити на два роки. Зобов`язати засуджену : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1