АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3/14-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/168/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.15-ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Тернопільської області на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2017 року,-

В с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зубильне, Локачинського району, Волинської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше судимого:

-вироком Локачинського районного суду Волинської області від 11.10.2001 року за ч. 1 ст.140, ч.2 ст.140 КК України до двох років виправних робіт;

-вироком Локачинського районного суду Волинської області від 27.05.2002 року про обвинувачення за ч. 3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

-вироком Локачинського районного суду Волинської області від 03.05.2007 року за ч. 2 ст.186 КК України до чотирьох років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15-ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.125 КК України і призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.15-ч.2 ст.185 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст.186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст.125 КК України (два) роки обмеження волі, що відповідно до ч. 1 ст.72 КК України становить 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_7 покладено такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно вироку, ОСОБА_7 28 листопада 2013 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , переконався, що за ним ніхто не спостерігає і він не буде помічений сторонніми особами, з корисливих мотивів умисно таємно викрав у ОСОБА_9 в сумі 400 грн., які знаходилися на столі у вітальній кімнаті. Однак, з причин що не залежали від його волі, ОСОБА_7 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки його дії були виявлені ОСОБА_9

28 листопада 2013 року близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні квартири квартири АДРЕСА_3 , застосовуючи насильство до ОСОБА_9 , яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилося у нанесенні ударів руками у обличчя останнього, відкрито викрав у нього грошові кошти в сумі 2 430 грн., чим спричинив ОСОБА_9 шкоду на вказану суму. З викраденим майном ОСОБА_7 втік

Крім цього, 02 грудня 2013 року близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає і він не буде помічений сторонніми особами таємно з корисливих мотивів викрав мобільний телефон марки «Nokia MTK X2-02» вартістю 300 грн. в якому знаходилася картка оператора мобільного зв`язку «Діджус» вартістю 10 грн. та картка пам`яті об`ємом 8Гб., вартістю 50 грн., чим спричинив ОСОБА_10 шкоду на суму 370 грн.. З викраденим ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, спричинивши ОСОБА_10 шкоду на загальну суму 370 грн.

Окрім того, 01 серпня 2015 року, близько 01 год. 00 хв. в магазині АЗС «Сяйво», що в м. Теребовля по вул. Кн.Василька, ОСОБА_7 розпочав словесний конфлікт з продавцями магазину з приводу загубленого його цивільною дружиною ОСОБА_11 мобільного телефону. В даний час в суперечку втрутився оператор даного АЗС ОСОБА_12 , який виштовхав ОСОБА_7 з приміщення магазину АЗС «Сяйво».

Словесний конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 продовжився на території АЗС «Сяйво». В ході суперечки останніх ОСОБА_7 розпочав шарпанину за одяг із ОСОБА_12 . Даний конфлікт побачив оператор таксі «Сяйво» ОСОБА_13 , який з метою його припинення, підійшов до конфліктуючих, внаслідок чого конфлікт уже розпочався між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 .

В ході даного конфлікту, ОСОБА_7 знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано реалізуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_13 один удар в голову скляною пляшкою, наповненою рідиною, в результаті чого пляшка розбилася та ОСОБА_7 утік з території заправки.

В результаті удару ОСОБА_7 останній заподіяв ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді рани і садни правої половини волосяної частини голови, синця і садни правої вушної раковини та садни правої щоки. Рана правої тьмяно-скроневої ділянки голови належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я - п.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (наказ № 6 МОЗ України, Київ, 1995), інші ушкодження, враховуючи незначні розміри і поверхневий характер рани правої половини тім`яної ділянки, відносяться до легких тілесних ушкоджень - п.п.2.3.5. Правил.

В апеляційній скарзі прокурор просить зазначений вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15-ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.15-ч.2 ст.185 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст.186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст.125 КК України (два) роки обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Вважає, що покарання призначене судом з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Свої доводи мотивує тим, що суд залишив поза увагою той факт, що обвинувачений не одноразово судимий за тяжкі злочини і знову скоїв умисні корисливі злочини, що свідчить про його суспільну небезпеку.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просять вирок суду залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення, думку прокурора, який вважає, що призначена ОСОБА_7 міра покарання не відповідає вчиненому ним правопорушенню, тому просить задовольнити його апеляційну скаргу, з мотивів, викладених у ній, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.15-ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.125 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Проте ці вимоги закону під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 виконані не були.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 24 червня 2015 року вирок Тернопільського міськрайонного суду від 25 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасовано з призначенням нового судового розгляду у тому ж суді в іншому складі суду.
Згідно вказаної ухвали, колегія суддів зазначила, що якщо при новому розгляді кримінального провадження суд дійде висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень і не буде встановлено інших обставин, які впливають на призначення покарання, то застосування положень ст.75 КК України слід вважати несправедливим внаслідок м`якості.
Відповідно до ч.3 ст.415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Вказаної норми судом першої інстанції дотримано не було і всупереч висновкам Апеляційного суду при призначенні покарання повторно було застосовано положення ст.75 КК України.
Крім того, в даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 визнані потерпілими.
Проте як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув справу та прийняв рішення за відсутності потерпілих, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання.
Вказана обставина відповідно до п.5 ч.2 ст.412 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, що встановлено п.1 ч.1 ст.415 КПК України.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний вирок постановлений з істотними порушеннями вимог КПК України, який підлягає до скасування з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, чим частково задовольнити апеляцію прокурора.
Під час нового судового розгляду необхідно усунути вказані недоліки та прийняти законне та обґрунтоване рішення, а також перевірити викладені в апеляціях доводи.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 410, 412, 415 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Тернопільської області на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2017 року - задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 визнаного винним та засудженого за ч.2 ст.15-ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.125 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в тому ж суді в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2