11-кп/775/500/2017(м)
264/105/16-к

Категорія: ч.1 ст. 187 КК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

та справах про адміністративні правопорушення

Апеляційного суду Донецької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі кримінальне провадження №0001101, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2015 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 31.08.2017 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Маріуполя Донецької області, громадянин України, зареєстрованого місця проживання не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу, -

У С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 17.04.2015 року, приблизно о 23.00год., перебуваючи біля будинку № 201 по проспекту Металургів в Іллічівському районі м.Маріуполя, з метою вчинення розбою, напав на потерпілого ОСОБА_9 і застосовуючи насильство небезпечне для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, яке виразилося в нанесенні трьох ударів рукою, кисть якої була стиснута в кулак по голові потерпілого, в область нижньої щелепи, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, після чого заволодів майном потерпілого ОСОБА_9 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 2 020 гривень.

Не погодившись з судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо її підзахисного скасувати, ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону, допущена неповнота судового розгляду.

Вважає, що вина ОСОБА_8 матеріалами кримінального провадження не доведена, наголошує на тому, що її підзахисний не скоював кримінального правопорушення щодо ОСОБА_10 , у судовому засіданні пояснив, що раніше з ним не був знайомий, вперше побачив потерпілого у приміщенні поліції під час проведення впізнання, де останній вказав на нього, як на особу, що скоїла щодо нього розбійний напад, заперечував свою причетність до цього, знаходячись в поліції. Не пам`ятає, де був 17.04.2015 року о 23.00год., можливо зі своєю сім`єю. Приблизно 27-30 квітня 2015 року він придбав на зупинці громадського транспорту по вулиці Покришкіна мобільний телефон чорного кольору у двох невідомих йому чоловіків, а у травні продав цей телефон знайомому ОСОБА_11 за 1000 гривень. Суд першої інстанції при постановленні вироку не надав належної оцінки вказаним показанням та доказам обвинуваченого.

Звертає увагу, що судом допитувався судово-медичний експерт ОСОБА_12 , який пояснив, що тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого, могли утворитися як мінімум від одного удару, та не потребують термінової госпіталізації, однак, при цьому він не надав чіткої відповіді про час, коли більш точніше могли бути спричинені тілесні ушкодження потерпілому.

Також судом першої інстанції був допитаний потерпілий, який пояснив, що тілесні ушкодження йому були спричинені 17.04.2015 року приблизно о 23.00год., однак, чому він звернувся за медичною допомогою тільки 18.04.2015 року о 17.50год., пояснити не міг.

Іншими учасниками судового провадження вирок не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не визнав себе винуватим, стверджуючи, що розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 він не скоював, потерпілого вперше побачив в поліції під час проведення впізнання, де потерпілий вказав на нього, як на особу, яка скоїла відносно нього розбійний напад, він заперечував проти цього.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, висновки суду про доведеність його винуватості у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за обставин та в обсязі, встановленому в судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні узгоджених між собою, стосовних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого оскаржує доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.1 КК України, оскільки він не нападав на потерпілого, не застосовував щодо нього насильства, небезпечного для життя та здоров`я, не заволодівав його майном.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції перевіряв в судовому засіданні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , у тому числі і зазначені в апеляційній скарзі його захисником, які свого підтвердження не знайшли.

Вони спростовуються матеріалами кримінального провадження та добутими по кримінальному провадженню доказами, а саме:

показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який наполягав, що ОСОБА_8 раніше не знав, 17 квітня 2015 року біля 23-00, коли він йшов додому, незнайомий чоловік попросив закурити, потім вдарив його кулаком у щелепу з правої сторони, він став убігати, чоловік наздогнав його, наніс йому ще два удари в область голови, обшукав кармани куртки, що була на ньому одягнена, дістав з карману куртки телефон «iPhone 4», чорного кольору з сім-картою Київ Стар № НОМЕР_1 та убіг, він пішов додому та розповів про все своїй матері;

показаннями свідка ОСОБА_13 , матері потерпілого, яка показала, що син 17.04.2015 року повернувся від друга пізно увечері, обличчя у нього було у крові, син пояснив, що невідомий напав, наніс йому три удари в область щелепи кулаком та забрав телефон «iPhone 4» , який вона придбавала сину за 2000 грн., син сказав, що розгледів нападника та зможе впізнати, до лікарні вони звернулися наступного дня, оскільки було вже пізно, у сина діагностували перелом щелепи, чим підтвердила показання свого сина;

показаннями свідка ОСОБА_14 , товариша обвинуваченого, який знайомий з ним протягом 5-7 років, який показав, що в квітні 2015 року він зустрівся з обвинуваченим, який запропонував придбати у нього телефон, він погодився придбати після перевірки, перевірив, після чого придбав телефон, в якому сім-карта була відсутня та він вставив свою НОМЕР_2 , цим телефоном він користувався 2-3 місяця до тих пір, поки його не вилучили робітники міліції;

висновком судово-медичної експертизи, протоколами слідчих дій та іншими письмовими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Показання потерпілого ОСОБА_10 узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом, у потерпілого відсутні підстави оговорювати обвинуваченого, оскільки вони не були раніше знайомі, не вказує на подібні підстави і сам обвинувачений ОСОБА_8 , показання потерпілого повністю спростовують доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв вказаного злочину.

При пред`явлені для впізнання потерпілий ОСОБА_10 28.07.2015 року, в присутності понятих, серед пред`явлених чотирьох осіб впевнено вказав на ОСОБА_8 , як на особу, яка 17.04.2015 року приблизно о 22 годині 30 хвилин спричинила йому тілесні ушкодження та заволоділа його телефоном, що також підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , який під час впізнання перебував у якості понятого та обвинувачений ОСОБА_8 . Протокол містить підписи потерпілого, впізнаної особи, понятих без будь-яких зауважень (а/п 53-54).

На своїх показаннях потерпілий ОСОБА_10 також наполягав при проведенні слідчого експерименту 08.12.2015 року, у присутності двох понятих та статиста виклав обставини за яких ОСОБА_8 спричинив йому тілесні ушкодження та заволодів його телефоном та показав це на місцевості біля будинку АДРЕСА_2 , що зафіксовано у протоколі проведення слідчого експерименту (а/п 67-74).

Стосовно апеляційних доводів про неповноту судового розгляду, а саме не дана належна оцінка показанням обвинуваченого ОСОБА_8 , що він не вчиняв вказаного злочину, телефон купив у невідомих осіб в квітні 2015 та через місяць продав ОСОБА_11 , то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки суд першої інстанції критично поставився до вказаних показань та не прийняв їх, посилаючись на показання потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_14 , про те, що ОСОБА_8 в квітні 2015 року запропонував придбати у нього телефон, він кілька днів перевіряв цей телефон у сервісному центрі, а вже після перевірки придбав його та став користуватися, а також на інформацію, що міститься в документах, які перебувають у володінні оператора телекомунікації (мобільного зв`язку) «Київ Стар», згідно якої мобільний телефон з ІМЕІ : НОМЕР_3 з сім-картою № НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_10 , використовувався у мережі до 17.04.2015 року до 23.00.58, з 25.04.2015 року цей телефон використовувався з карткою № НОМЕР_2 , що належить свідку ОСОБА_14 , а в подальшому - з 28.07.2015 року, ним знову став користуватися потерпілий.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду, оскільки показання потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_14 та інформація, що міститься в документах, які перебувають у володінні оператора телекомунікації (мобільного зв`язку) « ІНФОРМАЦІЯ_2 », повністю спростовує версію обвинуваченого ОСОБА_8 про його непричетність до вказаного злочину.

Також колегія суддів вважає неспроможними апеляційні доводи про те, що викликає сумніви час отримання потерпілим тілесних ушкоджень, так як судово-медичний експерт ОСОБА_12 не надав чіткої відповіді про час, коли більш точніше могли бути спричинені тілесні ушкодження потерпілому, а потерпілий звернувся до лікарні тільки 18.04.2015 року о 17.50год., оскільки вказані доводи спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 про час нападу на нього, що підтверджується інформацією, що міститься в документах, вилучених у оператора телекомунікації (мобільного зв`язку) «Київ Стар», а саме, мобільний телефон потерпілого ОСОБА_10 використовувався у мережі до 17.04.2015 року до 23.00.58, висновком судово-медичної експертизи № 577 від 17.12.2015 року, який підтвердив в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_12 , а також пояснив, що тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого, могли утворитися за обставин, вказаних потерпілим при слідчому експерименті, подібні тілесні ушкодження не потребують термінової медичної допомоги та госпіталізації, а також могли утворитися у строк, на який вказує потерпілий, про що свідчить опис наслідків тілесного ушкодження, вказаний в медичних документах.

Так, за висновком судово-медичної експертизи № 577 від 17.12.2015 року виявлене у ОСОБА_10 при зверненні за медичною допомогою тілесне ушкодження заподіяне, як мінімум від однократного удару тупим предметом, яким могла бути стиснута в кулак кисть руки, можливо в строк і при обставинах, на які посилається ОСОБА_10 під час слідчого експерименту (а/п 76-77).

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції не містять протиріч, по встановленим судом фактичним обставинам кримінального провадження, виходячи з сукупності вказаних та інших досліджених в судовому засіданні доказах, яким надана відповідна правова оцінка у вироку, в межах висунутого обвинувачення, суд першої інстанції обґрунтовано та правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 . Судом першої інстанції матеріальний закон застосований правильно, винесено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні вироку не встановлено, підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 31.08.2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4