Справа № 298/21/18
Провадження № 1-кп/304/53/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2018 року м. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -
23 березня 2018 року прокурор відділу прокуратури області ОСОБА_5 звернулася з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується в тому, що 19 серпня 2017 року о 07.30 год., перебуваючи в с. Стужиця Великоберезнянського району, заздалегідь приготувавши вогнепальну зброю пістолет моделі «Glok 19», заряджений бойовими патронами, пішов до будинку АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_9 , та побачивши як той виїжджає з двору на автомобілі марки «Skoda Octavia A5», р/н НОМЕР_1 , наблизився до нього та умисно, з мотивів помсти, здійснив постріл з пістолету через переднє лобове скло автомобіля у ОСОБА_9 , який керував транспортним засобом. Після того, усвідомлюючи, що смерть не настала та ОСОБА_9 , намагаючись втекти рухається заднім ходом, ОСОБА_7 побіг за автомобілем та наздогнавши такий через декілька метрів, здійснив ще один постріл через переднє лобове скло та два через скло передніх пасажирських дверцят, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді двох вогнепальних поранень черевної стінки справа, внаслідок яких останній помер на місці, а ОСОБА_7 втік з місця події, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст.115, ч. 1 ст. 263 України. Оскільки, до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження такого строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали, так як ОСОБА_7 проживає поряд з Державним кордоном України, ніде не працює, перебуває у неприязних відносинах із сім`єю покійного ОСОБА_9 , може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи у будь-який інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, а також те, що ОСОБА_7 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та вчинив злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, тому прокурор просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини такого.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання прокурора також підтримала.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 проти задоволення клопотання прокурора не заперечили.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, необхідні для розгляду клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Згідно статті 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 176 цього Кодексу запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч. ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Зокрема, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому ухвалами слідчого судді від 11 жовтня 2017 року та 06 грудня 2017 року, а також ухвалою суду від 31 січня 2018 року продовжено до 11.00 год. 01 квітня 2018 року.
Будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Суду також не надано доказів, які б свідчили про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність підстав вважати, що ОСОБА_7 залишаючись на волі, не буде ухилятись від суду, не надано докази погіршення його стану здоров`я та доказів на підтвердження міцності його соціальних зв`язків у місці постійного проживання, наявність постійного місця роботи, належних доказів про репутацію, майновий стан.
Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.
З огляду на наведене, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочину, санкція яких передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, враховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, неодружений, постійного джерела прибутку не має, його соціальні зв`язки.
Заслухавши учасників судового засідання, враховуючи вищенаведені ризики і обставини, які у своїй сукупності беруться до уваги судом при вирішенні питання про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу, суд вважає, що майже всі обставини, зазначені при обранні запобіжного заходу продовжують існувати і по даний час, судове провадження не закінчено, ОСОБА_7 перебуваючи на волі може ухилятися від явки до суду і виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати встановленню істини у справі, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до 60 (шістдесяти) днів.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 177, 183, 184, 194, 196, 197, 199, 369, 392 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
клопотання задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою до 15 год. 30 хв. 23 травня 2018 року.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду згідно ч. 2 ст. 392 КПК України окремому оскарженню від судового рішення, передбаченого частиною першою вказаної статті, не підлягає.

Головуючий: Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3