АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 30 січня 2018 року, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року, відносно

ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії,

який розшукується компетентними органами Італійської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, передбачених ст.ст. 56, 61, 110, 575, 577 № 4 Кримінального кодексу Італійської республіки,

за участі: прокурора захисника перекладача особи, щодо якої проводиться екстрадиційний арешт ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою визнано наявність підстав для продовження відносно громадянина Грузії ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) екстрадиційного арешту до здійснення фактичної передачі останнього компетентним органам Італійської Республіки, а саме до 01 січня 2018 року.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що на даний момент існують достатні підстави для подальшого утримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Італійської Республіки є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам ОСОБА_6 переховуватися, з метою уникнення передачі його компетентним органам Італійської Республіки.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник в інтересах особи, щодо якої здійснюється екстрадиційний арешт подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання заступника прокурора міста Києва.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування міжнародного законодавства.
Так, автор апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею не були дослідженні документи, які знаходяться у матеріалах про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 .
Крім того, не було виявлено та не було з`ясовано низку обставин, які стосуються відповідності запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію) вимогам міжнародних договорів, дійсність засвідчення такого запиту центральним органом України та підтвердження чи спростування дійсності документів про громадянство Республіки Грузія ОСОБА_13 .
Разом з тим, на переконання адвоката, із матеріалів, які додані до клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_14 про продовження застосування до ОСОБА_6 екстрадиційного арешту, не можливо встановити, якою мовою викладена низка документів, оскільки переклад вищезазначених документів відсутній, а низка документів надана ОСОБА_15 українською мовою, якою він не володіє.
Як стверджує захисник, уклопотанні органу прокуратури відсутні дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_16 ухиляється від правосуддя, оскільки відомості про таке ухилення відсутні.
Посилається на те, що при розгляді клопотання слідчим суддею не дано оцінки тому факту, що в 2016 році ОСОБА_6 було звільнено з-під варти у місті Наполі, Республіка Італія саме по цьому епізоду інкримінованого діяння і жодних фактів, документів, що після звільнення ОСОБА_16 ухилявся від органів досудового розслідування чи суду відсутні.
Крім того, ОСОБА_16 є громадянином Республіки Грузія, вільно володіє лише грузинською мовою. Незважаючи на це, як стверджує захисник, додані до клопотання матеріали, які вручалися ОСОБА_15 не були перекладені на грузинську мову, рішення суду не було перекладено на грузинську мову, а враховуючи той факт, що ОСОБА_16 не володіє державною мовою, а російською мовою не володіє в повному обсязі, щоб належно вивчати подані документи, то він був позбавлений права на ефективний захист.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 і його захисника, які, підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, у провадженні правоохоронних органів Італійської Республіки перебуває кримінальна справа за обвинуваченням громадянина Грузія ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 56, 110, 575, п. 1 ст. 61, п. 4 ст. 577 Кримінального кодексу Італійської Республіки.

Постановою № 21103/16 RG GIP, виданою 13 червня 2016 року суддею з попереднього розслідування м. Мілан, стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою
04 червня 2017 року, в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України, затримано громадянина Грузії ОСОБА_6 ,

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року до ОСОБА_6 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб, до надходження запиту про його видачу.

Прокуратурою міста Києва 10 липня 2017 року з Генеральної прокуратури України отримано запит компетентного органу Італійської Республіки про видачу ОСОБА_6 , та надано доручення на проведення екстрадиційної перевірки.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 липня 2017 року, на підставі ст. 584 КПК України застосовано екстрадиційний арешт до ОСОБА_6 до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу правоохоронним органам Італійської Республіки.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2017 року визнано наявність підстав для продовження відносно громадянина Грузії ОСОБА_6 екстрадиційного арешту до здійснення фактичної передачі останнього компетентним органам Італійської Республіки, а саме до 07 листопада 2017 року.

Генеральною прокуратурою України 22 вересня 2017 року прийнято рішення про видачу ОСОБА_6 компетентним органам Італійської республіки за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 56, 110, 575, п.1 ст. 61, п.4 ст. 577 Кримінального кодексу Італійської Республіки.

02 листопада 2017 року заступник прокурора міста Києва ОСОБА_17 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про визнання наявності підстав для подальшого утримання під вартою громадянина Грузії ОСОБА_6 та продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до здійснення фактичної передачі компетентним органам Італійської Республіки.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року зазначене клопотання задоволено.

Правовідносини між Україною та Італійською республікою щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам 1993 року, які є чинними для обох держав.

Згідно з ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Відповідно до п. 10 даної статті екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Крім того, відповідно до ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року, "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано.

З ухвали суду першої інстанції, а також журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження щодо ОСОБА_6 екстрадиційного арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому за участі перекладача був допитаний ОСОБА_16 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані обставини справи, на підставі яких було прийнято рішення про продовження щодо ОСОБА_6 екстрадиційного арешту, які мають значення при вирішенні питання продовження запобіжного заходу до здійснення фактичної передачі компетентним органам Італійської Республіки, на строк не більше дванадцяти місяців.

При постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги норм КПК України, Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про наявність підстав для продовження екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 виходячи з тих обставин, що останній розшукується компетентними органами Італійської Республіки, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 56, 61, 110, 575, 577 № 4 КК Італійської Республіки. Інкриміновані ОСОБА_15 злочини відповідають кримінальним правопорушенням за ч. 1 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк понад один рік, а також, що отримано запит компетентного органу Італійської Республіки про видачу останнього для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів на території держави.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив компетентний орган держави відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що процесуальні документи в перекладі на грузинську мову ОСОБА_15 не вручалися, у зв`язку з чим, порушено Конвенцію про захист прав людини, є безпідставними, оскільки вказані твердження спростовані поясненням прокурора в судовому засіданні апеляційної інстанції, а також матеріалами провадження, в яких містяться розписки ОСОБА_6 про отримання ним процесуальних рішень в перекладі на грузинську мову.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються матеріалами провадження.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до остаточного висновку про те, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких щодо ОСОБА_6 неможливе продовження екстрадиційного арешту, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах громадянина Грузії ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 583, 584 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 листопада 2017 року, якою визнано наявність підстав для продовження відносно громадянина Грузії ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) екстрадиційного арешту до здійснення фактичної передачі останнього компетентним органам Італійської Республіки, а саме до 01 січня 2018 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який дії в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/580/2018 Категорія: ст.584 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_18 Доповідач: ОСОБА_1