АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/2001/17 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 629/672/17 ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.125 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 червня 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Луганськ, громадянин України, з середньою технічною освітою, одружений, приватний підприємець, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , -
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді виправних робіт строком на 1 рік.
Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 завдані матеріальні збитки в сумі 6843грн. 39коп. та моральну шкоду в сумі 5000,00грн.
Як встановив суд, ОСОБА_8 12.07.2016 року близько 10год.00хв., знаходячись на торгівельному майданчику центрального ринку, який розташований за адресою: м-н., смт. Краснопавлівка, Лозівського району, Харківської області, побачив ОСОБА_10 , з яким у нього на протязі останніх декілька років склалися неприязні відносини. Підійшовши до ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів особистих неприязних стосунків, з метою заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар кулаком правої руки в обличчя, внаслідок чого потерпілий впав на асфальтне покриття та вдарився головою, від чого втратив свідомість. Після чого, ОСОБА_8 сів ОСОБА_10 на живіт та наніс йому не менше 6 ударів обома руками по обличчю та тулубу, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми у вигляді струсу головного мозку із забитою раною в правій потиличній області, яка згідно висновку експерта є легким тілесним ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також синців по передній і задній поверхнях правої вушної раковини на всьому протязі, в лівій скроневій області, на правій завушній області, на червоній облямівці нижньої губи праворуч, садна на слизовій оболонці нижньої губи праворуч, що ускладнилося розвитком астенічного синдрому, синців по передній поверхні грудної клітки зліва в області проекції 2-3-го ребер по середньо-ключичній лінії, по передній поверхні лівого плеча в середній третині з переходом в область проекції ліктьового суглоба і на розгинальній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, в області нижнього кута правої лопатки, по верхньому краю правої лопатки, садна по розгинальній поверхні в області проекції правого і лівого ліктьових суглобів, розгинальній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, які згідно висновку експерта є легкими тілесними ушкодженнями.
В апеляційній скарзі в редакції змінених доводів прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі 1700грн. Вказує, що суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незаконно призначив покарання обвинуваченому у виді виправних робіт, в той час як згідно анкетних даних останній є приватним підприємцем, посада та місце роботи якого невідомі, що фактично унеможливлює виконання цього покарання. Крім того, в порушення ст.57 КК України, як зазначає прокурор, у вироку не вказано, яку саме частину заробітку необхідно стягнути з обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_7 , який частково підтримав апеляційну скаргу та просив змінити вирок, обвинуваченого ОСОБА_8 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_8 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч.2 ст.125 КК України в апеляційній скарзі не оскаржені, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Як вбачається з вироку суду, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, є приватним підприємцем, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується позитивно. Згідно з даними, що містяться в досудовій доповіді, за оцінкою ризику вчинення повторного кримінального правопорушення ймовірність його вчинення є середньою, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину негативне, шкодує про скоєне, прагне змін у житті.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням наведених обставин суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання за вчинений злочин у виді виправних робіт і дійшов висновку, що таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Однак призначаючи такий вид покарання суд допустив порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність, оскільки таке покарання у даному випадку застосоване бути не може з таких підстав.
Санкцією ч.2 ст.125 КК України передбачено покарання у виді штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від 150 до 200 годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до 6 місяців, або обмеження волі на строк до 2 років.

Частиною 1 статті 57 КК України встановлено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в дохід держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Згідно з пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Пунктами 12, 13 вищевказаної постанови передбачено, що відповідно до ст.57 КК виправні роботи можуть бути призначені, як правило, особам, котрі вчинили менш небезпечні злочини і не потребують ізоляції від суспільства. Виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених. Призначаючи покарання у виді виправних робіт (ст. 57 КК) чи службового обмеження, суд зобов`язаний визначити розмір відрахувань із заробітку або грошового забезпечення засудженого. Відсутність вказівки на цей розмір є підставою для скасування вироку.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що обвинувачений ОСОБА_8 є приватним підприємцем, офіційного місця роботи не має, стабільного заробітку не отримує, а відтак, покарання у виді виправних робіт не може бути виконане, оскільки таке покарання відбувається лише за певним місцем роботи обвинуваченого.

З огляду на такі обставини, не можуть бути виконані грошові відрахування із суми заробітку обвинуваченого, і більш того, суд першої інстанції, в порушення наведених вище вимог закону, у вироку не зазначив розміру таких відрахувань.
Отже, враховуючи те, що покарання у виді виправних робіт не може бути застосовано до ОСОБА_8 , який не має офіційного місця роботи, колегія суддів, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, вищенаведених даних про особу обвинуваченого, зважаючи на вимоги апеляційної скарги прокурора, дійшла висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
З цих підстав вирок суду підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання на підставі п.4 ч.1 ст.408, п.4 ч.1 ст.409 КПК України, оскільки така зміна не погіршує його становище.

Підстави для скасування вироку та ухвалення апеляційним судом нового вироку, з урахуванням положень ст.420 КПК України, у даному випадку відсутні, а тому апеляційна скарга прокурора у цій частині задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, п.4 ч.1 ст.408, п.4 ч.1 ст.409 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 червня 2017 року у відношенні ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.125 КК України та вважати засудженим до штрафу у розмірі 100 (СТО) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (ОДНА ТИСЯЧА СІМСОТ) гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5