БРУСИЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________
Справа № 294/1262/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року смт. Брусилів Житомирської області

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

за наслідками судового розгляду у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту, яким обвинувачується:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Жеребки Чуднівського району Житомирської області, громадянин України, українець, освіта загальна середня, не працює, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , судимості не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.12 листопада 2016 року, приблизно о 12 годин 30 хвилин ОСОБА_5 керував технічно справним трактором марки МТЗ-80, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 виданого 31 серпня 2005 року, належить ОСОБА_6 , на якому, в порушення пункту 7.1.2. Вимог до технічного стану тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 06.05.2009 №316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 травня 2009 р. за №462/16478, на колесах передньої вісі були встановлені шини, висота рисунку протекторів яких складала менше допустимої норми.

На цьому тракторі ОСОБА_5 прибув на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , з метою буксирування застряглого у ґрунті автомобілю марки ЗИЛ-ММЗ34502, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_7 .

Керуючи трактором та маючи намір здійснити буксирування, у порушення вимог пункту 2.3.(б) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (надалі Правила), ОСОБА_5 , не бучі уважним, не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, почав рух вперед по слизькій ділянці, яка мала ухил в бік руху.

При цьому, у порушення пункту 23.3. Правил, маючи намір наблизитись до задньої частини застряглого автомобілю на довжину зчеплення, що є меншою від дозволеної Правилами відстані від 4 до 6 метрів, водій ОСОБА_5 допустив притискання передньою частиною трактора тіла перебуваючого біля автомобілю ОСОБА_7 , до заднього борту автомобілю.

Внаслідок цього ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних переламів ребер справа з пошкодженням легеневої тканини, переламу хребта в грудному відділі з пошкодженням спинного мозку, шкіряну рану на голові, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя і які безпосередньо призвели до загибелі ОСОБА_7 на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3.(б), 23.3. Правил знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

2.Таким чином, своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
Зазначені фактичні обставини суд встановив в межах пред`явленого обвинувачення, у змагальній процедурі, повно й неупереджено дослідивши наступні подані сторонами докази.
3.Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенню визнав повністю, погодився давати показання суду та пояснив, що він мав доступ до керування трактором МТЗ-80, який належить його знайомій людині. Стан покришок коліс він перед виїздом не перевіряв і не знав в якому вони стані. Восени 2016 року, в один з днів його попросили допомогти витягнути навантажений автомобіль ЗИЛ, який застряг у ґрунті в селі Жеребки. Автомобіль був розташований задньою частиною до дороги у схилі. До того, як витягувати його, водій автомобілю яким був загиблий, вже підкопав колеса в напрямку руху назад. Хоча для того, щоб витягнути таким чином автомобіль треба було спускатись до нього зверху і тягнути вгору. Але оскільки водій вже підкопав колеса в тому напрямку, вирішено було тягнути зверху. Керуючи трактором, він почав спускатись передньою частиною трактору до задньої частини автомобілю, щоб причепити гнучке зчеплення. Під час руху колеса трактора втратили зчеплення з ґрунтом і трактор почав довільно повзти в бік автомобілю. В цей момент біля автомобілю перебували двоє осіб. Один з них встиг пригнутись, а другий, яким був водій автомобілю, не встиг зреагувати та був причавлений трактором до автомобілю, внаслідок чого загинув.

Обвинувачений повністю визнав свою вину та пояснив суду, що для запобігання дорожньо-транспортній пригоді, йому треба було не намагатись під`їхати до автомобілю зверху та ззаду, а розвантажити його та витягати з переду, де ділянка була рівною.

Таким чином, обвинувачений повністю визнав свою провину, глибоко розкаявся та у судовому засіданні просив вибачення у потерпілого за спричинену трагедію, внаслідок якої загинув його батько.

4.Обвинуваченому судом неодноразово було роз`яснено його права, зокрема, право мати захисника на власний вибір або за рахунок держави, право не свідчити проти себе та право на подання і дослідження доказів, тощо. В той же час, підстав для обов`язкової участі захисника, передбачених ст.52 КПК України судом не встановлено. Обвинувачений не забажав користуватись правом мати захисника, надав згоду свідчити у кримінальному провадженні і в повному обсязі визнав свою вину та фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. При цьому суд вважає, що обвинувачений вірно розуміє фактичні обставини справи та його власні показання є логічними, послідовними та такими, що відповідають викладеним в обвинувальному акті обставинам.

5.Допитаний потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що людина, яка загинула внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , був його батько ОСОБА_7 . Під час намагання ОСОБА_8 допомогти витягнути батьків автомобіль, дії обвинуваченого були безглузді і некваліфіковані. Обвинувачений не мав легковажно намагатись під`їхати до автомобілю зверху по слизькій поверхні та ще й в той час, як біля автомобілю перебували люди, які не встигли відійти. Варто було розвантажити автомобіль і витягати його спереду. Потерпілий також пояснив, що він не має в теперішній час цивільного позову і не бажає ув`язнення обвинуваченого, але вважає за необхідне позбавити його права керування транспортом, щоб трагедія не повторилась.

6.Враховуючи, що всі учасники судового провадження заявили, що вони не оспорюють фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті та не маючи підстав для сумніву в добровільності їх позиції, враховуючи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди та його наслідків, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням письмових доказів щодо особи обвинуваченого, понесених процесуальних витрат на щодо арешту, накладеного на майно під час досудового розслідування.

Сторонам кримінального провадження, зокрема, обвинуваченому, змістовно роз`яснено та вони погодились з тим, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини, викладені в обвинувальному висновку.

Обвинуваченому роз`яснено та він погодився з тим, що в цьому разі він матиме можливість оскаржувати вирок суду лише з підстав тяжкості призначеного покарання.

Покарання
7.Встановивши фактичні обставини кримінального правопорушення та визнавши кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України обґрунтованою, суд переходить до питання призначення кримінального покарання. Згідно ст.65 КК України, суд призначає обвинуваченому покарання у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, з метою призначення покарання, необхідного й достатнього для виправлення та попередження нових злочинів.

8.Санкцією частини 2 статті 286 КК України, передбачене кримінальне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Згідно ст.12 КК України, відповідне кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів.

9.При цьому суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого, який, згідно ст.89 КК України, судимості не має, про що свідчить довідка оперативно-довідкової картотеки від 26.05.2017 р. На обліку у нарколога та психіатра не перебуває, про що свідчить довідка Чуднівської центральної районної лікарні від 29.05.2017 р. №660. Органу місцевого самоврядування за місцем мешкання Жеребківській сільській раді, згідно характеристики від 17.05.2017 року №5, обвинувачений відомий з позитивного боку.

10.В судовому засіданні обвинувачений пояснив, що має двох неповнолітніх дітей, які не проживають разом з ним, але він сплачує аліменти на їх утримання. Оцінюючи цю обставину, суд виходить з того, що матеріали кримінального провадження не містять жодної інформації щодо наявності на утриманні обвинуваченого неповнолітніх дітей. Водночас, отримана інформація, за джерелом походження з показань обвинуваченого, відноситься до доказів у кримінальному процесі. Дослідження цього питання відноситься до предмету доказування та утворює усталену практику в роботі слідчих органів, які в даному випадку жодної інформації про це суду не повідомили. Тому, зважаючи на встановлений статтею 62 Конституції України загальний принцип переваги інтересів обвинуваченого при тлумаченні сумнівів в оцінці обставин кримінального провадження, а також враховуючи відсутність заперечень прокурора проти заявленої обставини, суд приходить до висновку про необхідність врахування в оцінці особи обвинуваченого наявності на його утриманні двох неповнолітніх дітей.

11.Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням та щире каяття. Враховуючи думку, висловлену прокурором, суд також визнає наявність такої обставини, як активне сприяння обвинуваченого розкриттю злочину.

12.Обставин, що обтяжували б покарання, судом не встановлено.

13.Зважаючи на всі вищевикладені обставини, з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 основного кримінального покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією частини 2 статті 286 КК України. Додатковим покаранням суд призначає позбавлення права керувати транспортними засобами на строк, достатній для забезпечення належного профілактичного впливу на нього і попередження вчинення нових правопорушень.

14.Враховуючи вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, беручи до уваги позиції прокурора та потерпілого, які вважали за можливе не позбавляти обвинуваченого волі, суд приходить до висновку, що існує обґрунтована вірогідність того, що виправлення обвинуваченого можливе без фактичного відбування покарання. Таким чином, суд вважає за необхідне застосувати положення статей 75, 76 КК України та звільнити обвинуваченого від кримінального покарання з випробуванням.

Інші питання, що вирішуються вироком
15.Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази суду не подавались. Підстав для запобіжного заходу не встановлено.

16.Водночас, прокурором подано докази наявних процесуальних витрат, понесених державою у зв`язку з проведенням двох судових експертиз, на загальну суму 1407,36 гривень. Обвинувачений не заперечував обґрунтованість тверджень про наявність процесуальних витрат. Оскільки ці витрати підтверджені письмовими довідками Житомирського НДЕКЦ, згідно ст.122, ч.2 ст.124 КПК України, вони підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

17.Прокурором також подано дві ухвали слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2016 року (№294/1175/16-к та №2941176/16-к) про накладення арешту на трактор МТЗ-80 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 та про накладення арешту на автомобіль ЗИЛ-ММЗ4502, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , який належав ОСОБА_7 . Підставами арешту зазначених транспортних засобів визначено їх значення як речових доказів у кримінальному провадженні. З огляду на відсутність підстав для застосування спеціальної конфіскації, враховуючи положення ч.1 ст.100, ч.4 ст.174 КПК України, арешт, накладений на вищевказане майно підлягає скасуванню, а транспортні засоби поверненню їх володільцям, або їх правонаступникам.

18.На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 374, 378 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
19. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому кримінальне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

20.Строк основного покарання у виді позбавлення волі обраховувати від моменту початку відбування покарання.

21. На підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, згідно п.22 цього вироку.

22. Згідно ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання .

23. Стягнути з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України судових експертиз (висновки №3/216 та №3/217) у кримінальному провадженні №0000523 на загальну суму 1407,36 гривень (одна тисяча чотириста сім гривень, 36 копійок).

24. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2016 року (№294/1176/16-к) на трактор МТЗ-80, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_6 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_6 та передати трактор власнику, або його правонаступникам.

25. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2016 року (№294/1175/16-к) на автомобіль ЗИЛ-ММЗ4502, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузову, рами) НОМЕР_4 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_7 та передати транспортний засіб правонаступникам власника.

26. Копію вироку негайно після його проголошення вручити сторонам кримінального провадження.

27. Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1