УХВАЛА

"20" грудня 2017 р. сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , адвоката потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , адвоката обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката обвинуваченого про визнання доказів недопустимими

В С Т А Н О В И В :

Оржицьким районним судом Полтавської області розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 191 КК України. В судовому засіданні адвокат обвинуваченого заявив клопотання про визнання доказів очевидно недопустимими. Клопотання мотивував тим, що ухвалою слідчого судді від 07.04.2017 року слідчому надано тимчасовий доступ до інформації про зв`язок обладнання споживачів телекомунікаційних послуг у період часу з 00.00 год 13.06.2013 року до 00.00 год 23.11.2015 року в ПАТ « Укртелеком « за адресою м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 18, яка безпосередньо зберігається на обладнанні Станційно лінійної дільниці № 6 ПФ ПАТ « Укртелеком « в сел. Оржиця, вул. Центральна, 18; Оржицького району, Полтавської області з можливістю отримання копій з наступними відомостями: ідентифікацію користувача по наданому списку зовнішніх ІР адрес у період часу з 00.00 год 13.06.2013 року і до 00.00 год 23.11.2015 року із зазначенням адреси з`єднання з Інтернет мережею, типу з`єднання, дати, місця, часу та тривалості з`єднань.

Згідно ст. 164 КПК України в ухвалі слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів має бути зазначено крім іншого прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи або найменування юридичної особи, які мають надати тимчасовий доступ до речей і документів.

Однак, слідчий будучи обізнаним про наявність ухвали слідчого судді від 07.04.2017 року та дозволу на вилучення інформації в ПАТ « Укртелеком « за адресою в м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 18 провів 20.04.2017 року вилучення документів, які містять охоронювану законом таємницю в приміщенні ПАТ « Укртелеком « в м. Харків по вул. Дехтярівській, 4.

Крім того, звернув увагу на те, що вилучений в ході тимчасового доступу документ з грифом Конфіденційно створено в ПАТ « Укртелеком « по вул. Нетічинська Набережна, 8 м. Харків, а не в ПАТ « Укртелеком « м. Харків, вул. Дехтярівська, 4 чи м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 18.

Разом з цим згідно інформації з Інтернет сторінки Харківської філії ПАТ « Укртелеком « відділення по вул. Дехтярівська, 4 в м. Харків відсутнє.

Таким чином, зважаючи на викладене слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 86 КПК України: доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Тобто мова у цьому випадку йде про винесення остаточного судового рішення ( вироку ) суду першої інстанції.

Отже, слідчим істотно порушено п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, а згідно ч. 3 ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Європейський Суд з прав людини у рішенні « Перес проти Франції « від 12.02.2004 року вказав, що « дія статті 6 Конвенції полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи «.

Прохав визнати недопустимими доказами: протокол тимчасового доступу до речей і документів від 20.04.2017 року, опис речей і документів від 20.04.2017 року, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, два аркуші формату А-4 із зазначенням відомостей про зв`язок обладнань споживачів телекомунікаційних послуг, інформації щодо абонентів, яким надавалися ІР адреси для користування послугами Інтернет. Обвинувачений клопотання підтримав.

Прокурор заперечував на клопотання, пояснивши, що Харківська філія ПАТ « Укртелеком « входить до єдиної службової ієрархії установи ПАТ « Укртелеком « і тому не є порушенням закону вилучення інформації саме в Харківській філії.

Представник потерпілої сторони та її адвокат на клопотання заперечили, пояснивши, що КПК України не передбачає зазначення місця де можливе вилучення документів чи інформації, тому вважають доказ, наданий прокурором допустимим.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Судом встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Оржицького райсуду від 07.04.2017 року слідчому надано тимчасовий доступ до інформації про зв`язок обладнання споживачів телекомунікаційних послуг у період часу з 00.00 год 13.06.2013 року до 00. 00 год 23.11.2015 року здійснених через ПАТ « Укртелеком « за адресою м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 18 та безпосередньо зберігаються на обладнанні Станційно лінійної дільниці № 6 ПФ ПАТ Укртелеком, що знаходиться за адресою смт. Оржиця, вул. Центральна, 18; Оржицького району, Полтавської області.

Отже, слідчим суддею чітко визначено до якої інформації можливо здійснити доступ та чітко визначено місце звідкіля її можливо вилучити. Ухвала слідчого судді від 07.04.2017 року не скасована. Таким чином, слідчий суддя визначив не лише юридичну особу в якої можливо отримати відповідну інформацію, а й місце в якому це можливо зробити, а саме: Станційно лінійна дільниця № 6 ПФ ПАТ « Укртелеком « в смт. Оржиця, Полтавської області. Отже, слідчий діяв всупереч ( вийшов за межі ) ухвали слідчого судді в частині визначення місця в якому можливо вилучити необхідну інформацію.

Крім того, як вбачається з протоколу тимчасового доступу до речей і документів інформація, зазначена в ухвалі слідчого судді, вилучена в Харківській філії ПАТ « Укртелеком « в м. Харків, вул. Дехтярівська, 4.Однак, як про це зазначено в листі Харківської філії ПАТ « Укртелеком «, вказана установа знаходиться в м. Харків, вул. Нетіченська набережна, 8. Зазначені суперечності в адресах місць з яких вилучалася слідчим інформація та де знаходиться відповідна установа прокурором чи слідчим не усунута.

Європейський Суд з прав людини у рішенні « Перес проти Франції « від 12.02.2004 року вказав, що « дія статті 6 Конвенції полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи «.

Згідно ч. 2 ст. 87 КПК України: Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:
1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Оцінивши обставини справи в частині вилучення наданої прокурором інформації на відповідність кримінального процесуального закону та ухвали слідчого судді, суд приходе до висновку, що були порушені суттєві умови проведення вказаної слідчої дії визначені в ухвалі слідчого судді.
За таких обставин клопотання слід задовольнити.
Керуючись ст. ст.87 ч.2, 89 ч. 2, 350, 358 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Визнати очевидно недопустимими доказами: 1) протокол тимчасового доступу до речей і документів від 20.04.2017 року; 2) опис речей і документів від 20.04.2017 року, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді; 3) лист Харківської філії ПАТ « Укртелеком « від 18.04.2017 року № 28-19к/13 із зазначенням відомостей про зв`язок обладнань споживачів телекомунікаційних послуг, інформації щодо абонентів, яким надавалися ІР адреси для користування послугами Інтернет.

Припинити дослідження зазначених доказів в судовому засіданні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :