У Х В А Л А
23 листопада 2017 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України лейтенант юстиції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який проходить військову службу за контрактом на посаді командира взводу роти морської піхоти НОМЕР_1 батальйону морської піхоти (військова частина НОМЕР_2 ), у військовому званні «лейтенант»,

підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових № 0000427 від 14.11.2017 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
адвоката - ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_4 ,-
В С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000427 від 14.11.2017 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.12.2015 громадянин ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.12.2015 № 778 призначено ОСОБА_4 на посаду командира взводу морської піхоти роти морської піхоти НОМЕР_1 окремого батальйону морської піхоти (військова частина НОМЕР_2 ), на якій він проходить військову службу по даний час.

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України ОСОБА_4 зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У зв`язку із цим, відповідно до примітки 1 до статті 364 КК України, ОСОБА_4 під час перебування на посаді командира взводу роти морської піхоти НОМЕР_1 батальйону морської піхоти (військова частина НОМЕР_2 ) відповідно до своїх функціональних обов`язків був службовою особою та виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки.

Згідно із п. 17 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України №243/95-ВР від 23.06.1995, командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини, який призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Також, відповідно до п. п. 1.2, 1.3, 1.4 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №82 від 15.03.2004, службове розслідування проводиться у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що заподіяло у тому числі матеріальну шкоду. Посадові особи у разі виявлення правопорушення зобов`язані негайно повідомити про це командира (начальника), до компетенції якого входить призначення розслідування.

ОСОБА_4 , при вступі до лав Збройних Сил України, відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, склав Військову присягу на вірність народу України та присягнув бути вірними та відданими українському народові, непохитно стояти на сторожі свободи і незалежності української держави, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та неухильно дотримуватися Конституції та законів України.

Згідно із ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати негідних вчинків.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 3, ст. 22, ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є уповноважені на виконання функцій держави військові посадові особи Збройних Сил України, які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності. Вказаним особам забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб. Зазначені особи зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди визначені ст. 24 цього Закону.

В силу наявного досвіду проходження військової служби, у тому числі в спеціальному правоохоронному формуванні - Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, ОСОБА_4 знає та розуміє вищевикладені вимоги Конституції України та виданих в її розвиток та реалізацію інших нормативно-правових актів, що встановлюють зазначені обмеження.

Однак, діючи в порушення наведених вимог законів, ОСОБА_4 , як службова особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди вчинив корупційний злочин при наступних обставинах.

У військовій частині НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , проходить військову службу за контрактом з 06.10.2017 на посаді номера обслуги 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 2 роти морської піхоти матрос ОСОБА_7 , для якого лейтенант ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 28-32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, є начальником за посадою та військовим званням, тобто вони перебувають у відносинах підлеглості.

ОСОБА_7 , підпадаючи відповідно до п.п. «г» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під категорію військовослужбовців, що підлягають звільненню з військової служби, отримав у стройовій частині військової частини НОМЕР_2 обхідний лист щодо відсутності заборгованості по всім службам військовій частині, в тому числі у очолюваному лейтенантом ОСОБА_4 взводі.

05.11.2017 приблизно о 09:00 годині, лейтенант ОСОБА_4 , будучи службовою особою, яка обіймає посаду командира взводу роти морської піхоти НОМЕР_1 батальйону морської піхоти, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, та з метою особистого збагачення, використовуючи надану йому владу та службове становище, перебуваючи у службовому кабінеті на території військової частини НОМЕР_3 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , під час розмови з ОСОБА_7 поставив перед останнім вимогу надати йому ОСОБА_4 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1500 (тисяча п`ятсот) гривень за вчинення ним, ОСОБА_4 , як службовою особою в інтересах ОСОБА_7 , як того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, які полягали у приховування нестачі ввіреного матросу ОСОБА_7 військового майна, не ініціювання ним питання про призначення з цього приводу службового розслідування та щодо притягнення його до матеріальної відповідальності перед командуванням військової частини, а також безперешкодне звільнення останнього з військової служби.

Того ж дня, приблизно об 11:00 год. у приміщені казарми військової частини НОМЕР_4 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, та з метою особистого збагачення, використовуючи надану йому владу та службове становище підійшов до ОСОБА_7 та поставив перед останнім вимогу надати йому ОСОБА_4 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів вже у сумі 3000 (три тисячі) гривень за вчинення ним, ОСОБА_4 , як службовою особою в інтересах ОСОБА_7 , як того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, які полягали у приховування нестачі ввіреного матросу ОСОБА_7 військового майна, не ініціювання ним питання про призначення з цього приводу службового розслідування та щодо притягнення його до матеріальної відповідальності перед командуванням військової частини, а також безперешкодне звільнення останнього з військової служби. При цьому у разі ненадання ОСОБА_7 вказаної неправомірної вигоди, ОСОБА_4 погрожував останньому, вжити дії з використанням наданої йому влади та службового становища щодо створенням штучних перешкод для звільнення ОСОБА_7 з військової служби та притягнення його до передбаченої законом відповідальності.

Не маючи іншого вибору матрос ОСОБА_7 вимушено погодився задовольнити протиправні вимоги ОСОБА_4 .

Разом із цим, 14.11.2017 матрос ОСОБА_7 , розуміючи послідовність озвучених лейтенант ОСОБА_4 протиправних його дій, пов`язаних з вимаганням неправомірної вигоди, звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинюваний злочин та у подальшому діяв під контролем на викриття злочинної діяльності ОСОБА_4

21.11.2017 близько 15 год. 20 хв., лейтенант ОСОБА_4 , обіймаючи ту саму посаду, тобто будучи службовою особою, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_5 (військове містечко АДРЕСА_4 ), яка дислокується у АДРЕСА_3 , діючи у визначений ним спосіб, поєднуючи свої дії з вимаганням, умисно, з корисливих мотивів, та з метою особистого збагачення, використовуючи надану йому владу та службове становище, одержав від підлеглого йому матроса ОСОБА_7 , для себе, неправомірну вигоду у сумі 3000 (три тисячі) гривень, за вчинення ним, ОСОБА_4 , як службовою особою в інтересах ОСОБА_7 , як того, хто надав неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, які полягали у приховувані нестачі ввіреного матросу ОСОБА_7 військового майна, не ініціювання питання про призначення з цього приводу службового розслідування та щодо притягнення його до матеріальної відповідальності перед командуванням військової частини, а також безперешкодне звільнення останнього з військової служби.

21.11.2017 після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_4 був затриманий працівниками військової прокуратури Одеського гарнізону в порядку ст.208 КПК України,

22.11.2017 року, слідчим Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 було вручено письмову підозру ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, які являються його співслужбовцями та з метою уникнення кримінальної відповідальності має можливість і може залякувати свідків, а також просив обрати заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі, який перевищує 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, так як вказані в клопотанні слідчого ризики не доведені ніякими доказами, окрім цього ОСОБА_4 хотів допомогти ОСОБА_7 , який повинен був здати речі, які йому видавались в ЗСУ, ОСОБА_4 сказав йому знайти бронежилет за 3 тисячі гривень в мережі інтернет і купити його, після чого ОСОБА_7 , приніс йому 3 тисячі гривень для покупки бронежилета через інтернет, так як ОСОБА_7 в іншому випадку платив суму в 5 разів більше, ніж коштує вказане майно, окрім цього підозрюваний є учасником бойових дій, має винагороду за участь в АТО, має на утриманні пристарілу матір, жінку яка перебуває в декретній відпустці та неповнолітнього сина, які лікуються від захворювань, а сума застави прокурором необґрунтована, а тому просили відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Свідок ОСОБА_8 , який є заступником командира військової частини НОМЕР_2 в судовому засіданні повністю підтвердив покази підозрюваного ОСОБА_4 , щодо того, що ОСОБА_4 намагався допомогти ОСОБА_7 відновити втрачене майно в для цього ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 3000 грн.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яке карається позбавленням волі на строк до 10 років.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя встановив відсутність в клопотанні слідчого доказів, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Підстави, які наведені в клопотанні слідчого, якими обґрунтується необхідність обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , носять імовірний характер, не підтверджується досліджуваними в судовому засіданні доказами. Одна лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також слід зазначити, що наданий час органом досудового слідства зібрані необхідні для розслідування кримінального провадження документи та на даний час ОСОБА_4 офіційно несе службу в ЗСУ, є учасником бойових дій, має винагороди та подяки за участь в АТО, має на утриманні жінку яка перебуває в декретній відпустці та неповнолітнього сина, які лікуються від захворювань (медична документація долучена до матеріалів клопотання), тобто підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а тому ніяк не зможе знищити чи спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження. Оскільки слідчим та прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та викладені в клопотанні слідчого обставини не дають підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього законом процесуальні обов`язки та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави у сумі, яка буде відповідати майновому стану підозрюваного та врахувати збитки, спричиненні інкримінованим ОСОБА_4 злочином.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою. Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету АРК, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Підозрюваний не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний вести кошти на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, призначенням платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_4 провадження по справі № 1-кс/522/22612/17, або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом у розумні терміни, не спілкуватись зі свідками у даному кримінальному провадженні щодо питань, пов`язаних із даним кримінальним провадженням.

Повідомити підозрюваному письмово під розпис про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

23.11.2017