печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8584/18-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_3 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження- арешту майна у кримінальному провадженні номер 0007565 від 24 листопада 2015 року,-
В С Т А Н О В И В:
16 лютого 2018 року прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0007565, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , а саме на: машиномісце, загальною площею 21,4 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00; машиномісце, загальною площею 19,6 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00; житловий будинок та його складові частини: господарський блок «І» площею 72 кв.м.; навіс «К» площею 53,7 кв.м.; навіс «Л» площею 21,5 кв.м.), який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна 31; квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер майна 00; машиномісце у напівпідземному паркінгу, загальною площею 20,7 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.
У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання з викладених у ньому підстав.
У судове засідання з`явився представник власника майна адвокат ОСОБА_4 , який заперечував проти задоволення клопотання.
З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007565, внесеному 24.11.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до п. 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання.
Як визначено ч. 5 цієї ж статті, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до позиції Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року зазначає: «Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Водночас, як вбачається з клопотання та долучених у судовому засіданні представником власника майна матеріалів, у ОСОБА_5 відсутній процесуальний статус, з яким закон пов`язує можливість накладення арешту на її майно. Згідно наданих документів майно набуте останньою законним шляхом, та будь-яких належних доказів участі ОСОБА_6 в набутті ОСОБА_5 майна, на яке прокурор просить накласти арешт, слідчому судді не надано.
Також згідно ухвали слідчого судді від 28.09.2017 у справі № 757/3049/16-к встановлено факт відсутності у ОСОБА_6 статусу підозрюваного в кримінальному провадженні як наслідок невручення останньому повідомлення про підозру. Також встановлено обставини, які виключають кримінальне провадження як таке. Вказане в свою чергу й виключає накладення арешту на будь яке майно як застосування заходу забезпечення кримінального провадження, також і третіх осіб. Аналогічна позиція щодо відсутності факту повідомлення про підозру ОСОБА_6 відображена й в ухвалах слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2017 у справах № 761/32077/17, № 761/32207/17, що набрали законної сили.
Крім того, у судовому засіданні встановлено, що арешт на зазначене майно неодноразово скасовувався ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва у справах 757/44301/16-к, 757/76989/17-к.
Отже, відсутні будь-які відомості, які б переконливо свідчили про необхідність накладення арешту на вказане майно, прокурор не довів необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, для досягнення визначеної ним в клопотанні мети, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Департаменту за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_3 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна у кримінальному провадженні номер 0007565 від 24 листопада 2015 року залишити без задоволення.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя