Провадження № 1-кс/344/3579/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , та захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0002743 від 02.07.2017р., -

В С Т А Н О В И В:

19.09.2017р. слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування клопотання покликався на те, що 02 липня 2017 року СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадження № 0002743, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Матеріалами клопотання зазначається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 01.07.2017 в період часу з 15.00 год. по 15.35 год., ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб спільно із ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Васильянок, 16б, в м. Івано-Франківську, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, шляхом сканування охоронної сигналізації автомобіля «Мitsubishi Lanser», д.н.з. НОМЕР_1 , проникли в його салон, звідки таємно викрали відеореєстратор марки «EKEN V015 HD», вартістю 805 гривень, автомобільний радар марки «RU-101», вартістю 600 гривень та дві акумуляторні батереї марки «Ямаха джог 12 В», вартістю 800 грн., чим спричинили потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 2 205 грн.

У вчинені зазначеного злочину підозрюється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, одружений, непрацюючий, раніше судимий: вироком Івано-Франківського міського від 07.06.2006 за ч. 2 ст. 153, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; вироком Івано-Франківського міського від 14.12.2009 за ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; вироком Івано-Франківського міського від 20.04.2016 за ч. 1 ст. 307, ст. 69, ч. 2 ст. 307, ст. 69, ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Матеріалами клопотання зазначено, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`яти років і підозрюваний усвідомлює неминучість покарання за вчинення даного злочину.

- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , офіційно не працює, маючи не зняті та не погашені судимості за вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності, а також злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, вчинив корисливий злочин, постійного джерела доходу немає та з метою отримання засобів для існування може продовжити свою злочинну діяльність.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний стосовно клопотання не заперечували, однак просили задоволити його частково.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

З матеріалів клопотання вбачається, що 19 вересня 2017 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В той же час враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування відомостями, які містяться в зібраних в ході проведення досудового розслідування процесуальних документах, а саме в: протоколі огляду місця події, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколі огляду предмету та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, та досліджені в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую, що наявні докази про вчинення ОСОБА_4 зазначеного злочину є вагомими, а також те, що підозрюваний в минулому вчиняв інші злочини, проте, на шлях виправлення не став, офіційно не працює, не має постійного джерела прибутку.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити частково та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 год. 00хв. до 06 год. 00хв. з покладенням на нього додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задоволити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із використанням електронних засобів контролю та заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 21 год. 00хв. до 06 год. 00хв.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки передбачені

п. 1, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

2) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками;

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді діє до 17 листопада 2017 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення. Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 25 вересня 2017 року.