АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

15 березня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2017 року,

за участю представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000541 від 22.09.2015 року, було задоволено клопотання слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти, що розташовані на розрахункових рахунках фізичних осіб, які відкриті в ПАТ «Інтеграл-Банк» (, МФО 320735), розташованому за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, буд. 52/2, у тому числі які містяться на рахунках № НОМЕР_1 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_8 ( НОМЕР_2 ); № НОМЕР_3 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_9 ( НОМЕР_4 ); № НОМЕР_5 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_10 ( НОМЕР_6 ); № НОМЕР_7 , відкритому 26.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_7 ( НОМЕР_8 ); № НОМЕР_9 , відкритому 27.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_6 ( НОМЕР_10 ).

Згідно ухвали суду, слідчий суддя враховуючи обставини вчинення злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, дійшов до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунках фізичних осіб зазначених в клопотанні з метою забезпечення збереження речових доказів, а також з метою припинення злочинної діяльності колишнього керівництва ПАТ «Інтеграл-банк», оскільки при розгляді клопотання встановлено достатньо даних для висновку, що ці грошові кошти можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення або набуті в результаті його вчинення, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2017 року в частині арешту грошових коштів на рахунках № НОМЕР_1 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_8 ( НОМЕР_2 ); № НОМЕР_3 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_9 ( НОМЕР_4 ); № НОМЕР_5 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_10 ( НОМЕР_6 ); № НОМЕР_7 , відкритому 26.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_7 ( НОМЕР_8 ); № НОМЕР_9 , відкритому 27.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_6 ( НОМЕР_10 ), в ПАТ «Інтеграл-Банк» (, МФО 320735), розташованому за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, буд. 52/2, та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 щодо арешту коштів на рахунках № НОМЕР_1 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_8 ( НОМЕР_2 ); № НОМЕР_3 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_9 ( НОМЕР_4 ); № НОМЕР_5 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_10 ( НОМЕР_6 ); № НОМЕР_7 , відкритому 26.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_7 ( НОМЕР_8 ); № НОМЕР_9 , відкритому 27.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_6 ( НОМЕР_10 ), в ПАТ «Інтеграл-Банк» (, МФО 320735), розташованому за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, буд. 52/2.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, представник власників майна вказує на те, що слідчий та прокурор не довели, а слідчий суддя не перевірив наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, наявність потреб досудового розслідування, які виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора, можливість виконання завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Вважає, що слідчим не надано будь-яких доводів щодо необхідності накладення арешту на майно в розумінні ч. 2 ст. 170 КПК України.

Вказує на те, що слідчий суддя розглянув клопотання органу досудового розслідування без повідомлення та виклику власників майна, на підставі чого неповно дослідив всі обставини справи.

На думку апелянта, слідчий суддя залишив поза увагою, що арештовані грошові кошти не підпадають під критерії речових доказів, а відтак відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч. 2, ч. 10 ст. 170 КПК України відсутня правова підстава для застосування арешту майна.

Також апелянт зазначає, що грошові кошти на розрахункових рахунках клієнтів ПАТ «Інтеграл-Банк» не можуть бути предметом злочину, оскільки на момент звернення слідчого з клопотанням про арешт майна вже діяла постанова Правління Національного банку України від 15 вересня 2015 року № 606 «Про віднесення ПАТ «Інтеграл-Банк» до категорії неплатоспроможних» і будь-які операції з належними апелянтам грошовими коштами є неможливим без участі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів, тобто накладення арешту на грошові кошти не відповідає завданням арешту майна, визначеним ст. 170 КПК України.

Крім того, звертає увагу суду на те, що власники майна на час внесення клопотання про арешт майна жодного статусу, визначеного ч. 4 ст. 170 КПК України у кримінальному провадженні не набули, а відтак правова підстава для застосування п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України відсутня.

Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2017 року. В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику та повідомлення власників майна.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власників майна, який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 19.05.2017 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000541, внесеного 22.09.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частинами 2,5 ст. 191, частинами 2,3 ст. 212, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 220-1, ч. 1 ст. 218-1 КК України, за підозрою ОСОБА_13 , в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_14 , в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, за підозрою ОСОБА_15 , в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України та за фактами кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 ст. 191, частинами 2,3 ст. 212, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 220-1, ч. 1 ст. 218-1 КК України.

В ході досудового розслідування перевіряються факти заволодіння коштами ПАТ «Інтеграл-банк», у тому числі шляхом безпідставного та умисного перерахування з рахунків юридичних осіб-клієнтів ПАТ «Інтеграл-Банк» на рахунки працівників та пов`язаним фізичним особам в якості фінансових позик, які стали підпадати під гарантовані виплати Фонду гарантування фізичних осіб.

Як встановлено слідчим, такі операції носили систематичний характер та мають ознаки сумнівності та націлені на отримання готівкових коштів третіми особами, тобто ці дії призвели до штучного збільшення суми коштів, які підлягають компенсації з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

04.04.2017 до органів досудового розслідування надійшло клопотання від Директора департаменту розслідування протиправних діянь фонду гарантування вкладів фізичних осіб про накладення арешту на ряд розрахункових рахунків фізичних осіб, операції які визивають сумніви.

Правова кваліфікація вчиненого злочину: частинами 2,5 ст. 191, частинами 2,3 ст. 212, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 220-1, ч. 1 ст. 218-1 КК України, а відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 5 ст. 191 КК України є особливо тяжким.

16.02.2017 прокурором у кримінальному провадженні складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_13 в учиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

30.03.2017 ГСУ Національної поліції України оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_15 , який є колишнім Головою правління ПАТ «Інтеграл-банк» та співучасником злочину.

10.02.2017 ГСУ Національної поліції України юридичну особу ПАТ «Інтеграл-банк» визнано потерпілим в кримінальному провадженні №0000541 та представнику потерпілого вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.

14.02.2017 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Інтеграл-банк» складено позовну заяву (цивільний позов) про стягнення з відповідачів 280 100 000 грн. Відповідачем згідно позовної заяви, крім інших, є підозрювані ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та інші.

14.02.2017 ГСУ Національної поліції України юридичну особу ПАТ «Інтеграл-банк» визнано цивільним позивачем в кримінальному провадженні №0000541.

14.04.2016 винесена постанова про визнання грошових коштів, розміщених на зазначених в цьому клопотанні рахунках ПАТ «Інтеграл-банк» речовими доказами в кримінальному провадженні № 0013856.

19.05.2017 р. слідчий групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 , звернулася до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на перелічених у клопотанні банківських рахунках зазначених фізичних осіб, які відкриті в ПАТ «Інтеграл-Банк» (, МФО 320735). Дане клопотання мотивовано тим, що під час досудового розслідування зібрано достатньо доказів та встановлені підстави, які свідчать про те, що кошти, розміщені на рахунках вказаних у клопотанні фізичних осіб, як неправомірна вигода є предметом кримінальних правопорушень передбачених частинами 2,5 ст. 191, частинами 2,3 ст. 212, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 220-1, ч. 1 ст. 218-1 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім того кошти, розміщені на вказаних рахунках, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення - розтрати чужого майна шляхом зловживання службовими особами ПАТ «Інтеграл-банк» своїм службовим становищем та зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно - правової форми.

19.05.2017 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках фізичних осіб, відкритих в ПАТ «Інтеграл-банк» (, МФО 320735), юридична адреса: місто Київ, проспект Перемоги, 52/2, в тому числі й на грошові кошти, які містяться на рахунках № НОМЕР_1 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_8 ( НОМЕР_2 ); № НОМЕР_3 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_9 ( НОМЕР_4 ); № НОМЕР_5 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_10 ( НОМЕР_6 ); № НОМЕР_7 , відкритому 26.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_7 ( НОМЕР_8 ); № НОМЕР_9 , відкритому 27.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_6 ( НОМЕР_10 ).

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на грошові кошти, які містяться на вказаних банківських рахунках перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження.

При постановленні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а саме те, що грошові кошти, які перебувають на рахунках фізичних осіб, можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення або набуті в результаті його вчинення, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Тому, доводи апелянта про те, що слідчим суддею було безпідставно та в супереч ст. 170 КПК України накладено арешт на вказане у клопотанні слідчого майно, оскільки не проаналізовано доводи клопотання в контексті тих обставин кримінального провадження, що мають відношення до власників майна, які не мають жодного статусу, визначеного ч. 4 ст. 170 КПК України у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, на думку апелянта, у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні слідчого майно, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Посилання апелянта на те, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, безпідставно не викликав для участі в судовому засіданні власників майна та/або їх представників, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя, в постановленій ним ухвалі, обґрунтовано прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна, з огляду на те, що в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі представника власників майна обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, перелік якого зазначено у самому клопотанні слідчого, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000541 від 22.09.2015 року, якою було задоволено клопотання слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти, що розташовані на розрахункових рахунках фізичних осіб, які відкриті в ПАТ «Інтеграл-Банк» (, МФО 320735), розташованому за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, буд. 52/2, у тому числі які містяться на рахунках № НОМЕР_1 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_8 ( НОМЕР_2 ); № НОМЕР_3 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_9 ( НОМЕР_4 ); № НОМЕР_5 , відкритому 06.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_10 ( НОМЕР_6 ); № НОМЕР_7 , відкритому 26.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_7 ( НОМЕР_8 ); № НОМЕР_9 , відкритому 27.05.2015 р. на ім`я ОСОБА_6 ( НОМЕР_10 ) залишити без змін.

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 с і к