Провадження №1-кп/523/675/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2017 Суворовський районний суд м. Одеси у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні по звинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України.

У ході підготовчого судового засідання прокурор подав клопотання про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , мотивуючи клопотання тим, що обвинувачений скоїв злочини, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжкого, судовий розгляд не розпочатий, на сьогоднішній день ризики не втратили своєї актуальності, обвинувачений може переховуватися від суду, про що свідчить те, що він раніше не виконав покладених на нього процесуальних обов`язків та ухилився від суду, за що був оголошений в розшук.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання, так як наміру переховуватися останній немає.

Захисник ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, так як обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши обвинуваченого, а також вислухавши думку прокурора, його захисника, суд вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 згідно клопотання прокурора є запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду попередження вчинення ним нового злочину.

Як вбачається з ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Вирішуючи дане клопотання, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 судимостей, стан його здоров`я, наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця реєстрації та проживання, а також не доведення прокурором п.3 ст.194 КПК України, а саме неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні, суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження, тому клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 134, 177-178, 183,194, 314-315, 369-372, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - відмовити.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 діб, тобто до 15 лютого 2018 року включно .
Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_4 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на ОСОБА_4 обов`язок утримуватись від можливого спілкування із свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні, а також прибувати за викликом суду для участі в судовому розгляді.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали доручити Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя: