Номер провадження 1-в/200/239/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська заяву ОСОБА_4 про скасування арешту на 1/3 квартири АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
17 листопада 2017 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_4 щодо скасування арешту на 1/3 квартири АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 підтримав свою заяву, просив суд скасувати арешт на 1/3 квартири АДРЕСА_1 .

Прокурор вважав за необхідне відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 , оскільки відсутні підстави для скасування арешту.

Інші учасники судового провадження не з`явилися, про день, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином, відповідно до ст. 411 КПК України в редакції 1960 року, їх неявка не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, заявника, дослідивши заяву та матеріали кримінальної справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до статті 125,126 КПК України 1960 року, слідчий за клопотанням цивільного позивача або з своєї ініціативи зобов`язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в справі цивільного позову, а також можливого в майбутньому цивільного позову, склавши про це постанову. В справах про злочини, за які кримінальним законом передбачена конфіскація майна, слідчий зобов`язаний вжити необхідних заходів до забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, склавши про це постанову. При цьому, накладення арешту на майно скасовується, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 16 травня 2001 року з метою забезпечення цивільного позову, а також виконання вироку в частнині можливої конфіскації, слідчим по ВВС СВ «ОЗ» СУ УМВС України в Дніпропетровській області був накладений арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 19.12.1996 року, виданого відповідно до розпорядження ВАТ ДМЗ №1278 (том 13 а.с.95)

Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 січня 2003 року, ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 86 КК України 1960 року, ч.2 ст.142 КК України 1960 року, ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.4 ст.187, ч.1 ст. 89 КК України 1960 року, ч.1 ст.263, ч.2 ст. 140 КК України 1960 року до десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого належного йому майна.

Ухвалою судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2004 року, апеляція ОСОБА_4 задоволена частково, ОСОБА_4 призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, що є його індивідуальною власністю ( том 22 а.с.56-79).

Згідно ст. 49 КВК України, конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.
При цьому, не підлягає конфіскації майно, що належить засудженому на правах приватної власності чи є його часткою у спільній власності, необхідне для засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні. Перелік такого майна визначається законом України.
Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом.
При цьому надані суду матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних щодо невиконання вироку суду в частині конфіскації майна ОСОБА_4 . Крім того, дані документи не надані суду заявником й під час розгляду даної заяви, та в долучених до розгляду матеріалах, також відсутні.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає безпідставними доводи заявника, оскільки відсутні будь-які правові підстави для задоволення заяви та зняття арешту з майна ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.409, 411 КПК України 1960 року, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування арешту на 1/3 квартири АДРЕСА_1 .

На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту їх проголошення.

Суддя: ОСОБА_1