Справа № 495/3423/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.10.2017 року м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі - судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4
за участю захисника ОСОБА_5
розглянувши відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. ст.186 ч.2, 187 ч.2 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. ст.186 ч.2, 187 ч.2 КК України.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.08.2017 року ОСОБА_4 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який діє до 28.10.2017 року.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання, в якому просила продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що строк тримання під вартою спливає 28.10.2017 року, крім того існують ризики передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ч.4 ст.176 КПК України запобіжний захід застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Ковенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заслухавши думку учасників процесу, враховуючи, що на даний час по кримінальному провадженню не допитані потерпілі, свідки, досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, а строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 28.10.2017 року, то суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ще на 60 днів, який діє включно до 25.12.2017 року, оскільки обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 199, 369-372, 392-395 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора продовжити строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , строк на 60 днів, який діє включно до 25.12.2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді