Справа № 752/5543/18
Провадження №: 1-кп/752/1035/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.04.2018 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ділове Рахівського р-ну Закарпатської обл., громадянина України, освіта вища війську, старший лейтенант запасу, який працює, одружений, має двох повнолітніх дітей та двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України
з участю сторін кримінального провадження ті інших учасників судового провадження
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_3 03.11.2016 року приблизно о 16 годині 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Vivaro» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у світлу пору доби, по сухому, чистому, асфальтобетонному дорожньому покриттю крайньої лівої смуги проїзної частини Столичного Шосе зі сторони вул. Заболотного у напряму мосту «Південний» у м. Києві зі швидкістю приблизно 60 км/год., наближаючись до буд. № 93 Столичного шосе у м. Києві порушив вимоги ПДР України, а саме: будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не правильно зреагував на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції. В результаті чого здійснив зіткнення передньою частиною свого автомобіля у задню частину автомобіля марки «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , який, в свою чергу, здійснив наїзд на стоячий в крайній лівій смузі автомобіль марки «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 , після чого автомобіль марки «Fiat Doblo» здійснив наїзд на автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_9 . Від зіткнення автомобіль марки «Opel Vivaro» реєстраційний номер НОМЕР_1 змістився у другу смугу руху та здійснив зіткнення із автомобілем марки «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_10 та автомобілем марки «Audi Q7» реєстраційний номер НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_11 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, в тому числі середнього ступеню тяжкості.
Вказаними вище діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 2.3 б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правила безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Крім того, підсудний вказав, що у разі винесення судом відносно нього обвинувального вироку просить застосувати до нього амністію, оскільки він є суб`єктом, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батьківських прав не позбавлений.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор, захисник, потерпілий та його представник також не оспорювали фактичні обставини провадження, викладені в обвинувальному акті і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в частині фактичних обставин справи, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів невеликої тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні двох повнолітніх дітей, одружений, офіційно працює, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, під наркологічним та психіатричним наглядом не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, і відсутність обставин, що обтяжують покарання. Вказівки потерпілого та його представника про відсутність у обвинуваченого такої обставини, що пом`якшує покарання, як щире каяття, на думку суду, є безпідставними та необґрунтованими. Обвинувачений в повному обсязі визнав свою провину, підтвердив фактичні обставини, викладені у обвинувальному акті, не створював перешкод в ході досудового розслідування та суду з метою встановлення істини. Після пригоди допомагав через близьких родичів потерпілому матеріально, цікавився станом його здоров`я, що підтвердив і сам потерпілий, частково визнав заявлений цивільний позов. Той факт, що обвинувачений не визнав позов в повному обсязі та відмовлявся відшкодовувати завдані збитки у зв`язку із знищенням автомобіля внаслідок пригоди, враховуючи позицію обвинуваченого про те, що жодного разу він не бачив висновок про шкоду, завдану автомобілю, і після ознайомлення з таким висновком в суді погоджується відшкодувати суму заявлену потерпілим, суд сприймає як позицію захисту обвинуваченого. Наведене, а також те, що обвинувачений визнав частково і розмір заподіяної потерпілому моральної шкоди та розмір понесених потерпілим процесуальних витрат, на думку суду, свідчить про наявність такої обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 як щире каяття.
На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 за вчинений злочин покарання у виді штрафу в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України. Враховуючи обставини виникнення дорожньо-транспортна пригоди, дані про особу обвинуваченого, наявність двох обставин, що пом`якшують його покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за недоцільне призначати обвинуваченому додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України. Призначене покарання відповідає вимогам ч.ч. 1, 2 ст. 65 КК України.
Крім того, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника, яке в повному обсязі підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , про застосування до нього амністії.
Відповідно до п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким злочином та якщо ці особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом, мають дітей, яким не виповнилося 18 років, звільняються від відбування покарання, в тому числі не пов`язаного із позбавленням волі.
Враховуючи надані суду документи, що підтверджують наявність у ОСОБА_3 на утриманні двох неповнолітніх дітей, по відношенню до яких він не позбавлений батьківських прав, а також вчинення ним необережного злочину невеликої тяжкості, висловлення ним згоди на застосування акту амністії та відсутність заборон, передбачених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», вважаю за необхідне застосувати до нього вимоги п. в ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» та звільнити від відбування призначеного судом покарання.
В судовому засіданні обвинувачений, в повному обсязі визнавши свою вину у вчиненні злочину за викладених у обвинувальному акті та вироку обставинах, заявлений потерпілим цивільний позов до нього визнав частково.
Судом з метою розгляду та вирішення заявленого у справі цивільного позову відповідно до вимог ст. 129 КПК України згідно встановленого порядку та обсягу дослідження доказів в цій частині було заслухано потерпілого в частині цивільного позову, вислухано позиції сторін та учасників з даного приводу, досліджено надані потерпілим та його представником докази на підтвердження підстав та розміру цивільного позову.
Щодо обґрунтування цивільного позову зазначив, що отримані тілесні ушкодження, викликали в нього постійний біль, який триває й досі. Протягом двох місяців після травми не міг вийти на вулицю через біль, місяць не міг самостійно підняти шию. Внаслідок пригоди його автомобіль був повністю знищений, відновленню не підлягав. Це призвело до незручностей як у нього, так і сім`ї. Вони проживають у приватному секторі, дитина була змушена пішки чи на таксі їздити до школи. Він не працював, отримував лише ставку, премії та надбавки не виплачували. Довідку про недоотримані суми йому на роботі не надали. Але з довідок про доходи видно, що він ці суми не доотримав. Вказане вище призводило до сварок і конфліктів в сім`ї.
У позові відсутні вимоги щодо відшкодування лікування, оскільки на роботі він застрахований і все лікування та стаціонар оплатила страхова компанія.
Всі ці події призвели до його як фізичних, так і душевних страждань, і його сім`ї.
Оплату послуг адвоката він здійснив в розмірі 11 000 грн., адвокат надав на підтвердження йому касові ордери, але долучити він їх не має змоги. Оскільки його адвокат брав участь лише в одному засіданні, тому фактично він поніс затрати в розмірі 9000 грн.
Крім того, враховуючи ступінь фізичного болю, який відчував потерпілий внаслідок заподіяної йому травми, біль, страх, страждання як в момент пригоди, так і після пригоди перед загрозою втрати життя чи здоров`я внаслідок можливих автотранспортних пригод, беручи до уваги тривале лікування потерпілого, зміна та порушення звичайного ритму як його життя, так і його родини, яке супроводжувалась стражданнями, переживаннями з приводу не можливості в повній мірі відновити свій стан здоров`я, користуватися автомобілем, враховуючи порушення звичних умов життя та втрати життєвих зв`язків, які також викликають душевні переживання у потерпілого, суд вважає, що, заявлений потерпілим розмір моральної шкоди підлягає до задоволення частково в розмірі 15 000 гривень.
Враховуючи те, що обвинувачений сплатив потерпілому 2000 грн., які потерпілий визнав в судовому засіданні, вказавши, що враховує їх у розмір завданої йому моральної шкоди, при цьому у позовній заяві про відшкодування вказаних грошових коштів та їх зарахування в розмір моральної шкоди зазначено потерпілим не було, суд вважає, що вказані грошові кошти слід зарахувати як такі, що сплачені в рахунок відшкодування розміру моральної шкоди завданої потерпілому, який визначив суд. Таким чином, з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілого 13 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Заявлені в цивільному позові витрати на правову допомогу в розмірі 11 000 грн., розмір яких потерпілим та його представником були змінені в суді на 9000 грн. із врахуванням того, що адвокат приймав участь лише в одному судовому засіданні, враховуючи те, що обвинувачений їх визнав в повному обсязі в розмірі 9000 грн., суд вважає за необхідне визнати такими, що знайшли своє підтвердження, тому в цій частині цивільний позов підлягає до задоволення із врахуванням вимог ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, п. в ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень в дохід держави.
На підставі п. в ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень в дохід держави.
Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_7 , поданого в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) на користь потерпілого ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) 52 490 (п`ятдесят дві тисячі чотириста дев`яносто) гривень 13 копійок на відшкодування матеріальних збитків, 13 000 (тринадцять тисяч) гривень на відшкодування моральних збитків.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) на користь потерпілого ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) 9 000 (дев`ять тисяч) гривень на відшкодування процесуальних витрат.
В задоволенні решти позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 відмовити.
Речові докази по справі: автомобілі марки «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_1 , «Mitsubishi Lancer» д.н.з. НОМЕР_2 , «Fiat Doblo» д.н.з. НОМЕР_3 , «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_4 , «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_5 , «Audi Q7» д.н.з. НОМЕР_6 , які передані на зберігання власникам залишити за належністю власникам.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1