Єдиний унікальний номер 341/1518/17
Номер провадження 1-кс/341/285/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2017 року м. Галич
Слідчий суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5

підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, студента розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000331 від 15.10.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури, в обґрунтування якого покликався на те, що неповнолітній ОСОБА_6 будучи особою, щодо якої 21.07.2017 складено та направлено до суду обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а також особою, якій 13.10.2017 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив новий умисний злочин.

Так, 15.10.2017 близько опівночі ОСОБА_6 , з метою таємного викрадення чужого майна підійшов до квартири своєї сусідки ОСОБА_7 , яка розміщена в одноповерховому чотирьохквартирному будинку у АДРЕСА_2 . Переконавшись, що господарів за місцем проживання немає і за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою таємного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, умисно зняв штапики з вікна квартири ОСОБА_7 , після чого вийняв з рами скло і проник усередину житла.

Перебуваючи у квартирі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 почав шукати майно, яке б можна було викрасти. При цьому він виявив у жіночій сумці ОСОБА_7 і таємно викрав мобільний телефон марки «Нокіа» вартістю 150 гривень та грошові кошти у сумі 100 гривень.

У подальшому ОСОБА_6 виліз через вказане вікно з квартири на вулицю і, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, направився до підсобного приміщення ОСОБА_7 , яке знаходиться на подвір`ї поруч з вказаним вище житловим будинком. Переконавшись, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 також зняв штапики з вікна і, вийнявши скло з рами, проник усередину приміщення. Знаходячись у підсобному приміщенні, ОСОБА_6 побачив і таємно викрав звідти майна на загальну суму 11050 гривень.

15 жовтня 2017 року о 8 годині 30 хвилин неповнолітній ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

Цього ж дня, 15.10.2017, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Будучи допитаним як підозрюваний, ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, щиро розкаявся та розповів про обставини вчинення даних правопорушень.

Крім показів неповнолітнього ОСОБА_8 його вина у вчиненому повністю підтверджується іншими матеріалами кримінального провадження, здобутими у ході досудового розслідування.

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні умисних дій, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло та інше приміщення, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

За вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років і згідно ст. 12 КК України вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких.

У ході досудового розслідування установлено, що у минулому неповнолітній ОСОБА_6 неодноразово вчиняв тяжкі злочини, за вчинення яких до нього як до особи, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, застосовувалися примусові заходи виховного характеру як у вигляді передачі під нагляд педагогічного колективу навчального закладу, так і направлення його до спеціальної навчально-виховної установи для дітей та підлітків Балахівської загальноосвітньої школи соціальної реабілітації І-ІІ ступеню Міністерства освіти та науки України.

Однак незважаючи на це, неповнолітній ОСОБА_6 своїми демонстративними діями вказує, що не має жодного наміру ставати на шлях виправлення.

Крім того, досудовим розслідуванням здобуто об`єктивні дані, про те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може негативно впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, так як являється місцевим жителем і є добре знайомим із усіма учасниками кримінального провадження.

Також, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_6 може продовжувати свої злочинні дії та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки незважаючи на вжиті до нього раніше примусові заходи виховного характеру, продовжив свою злочинну діяльність, вчинивши нові корисливі злочини, за які щодо нього 21.07.2017 складено та направлено до суду обвинувальний акт, який на даний час перебуває на розгляді Галицького районного суду, а 13.10.2017 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Однак і після цього ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою злочинну діяльність, вчинив ряд нових тяжких умисних корисливих злочинів.

Наведені вище обставини також дають достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення нових тяжких злочинів, незважаючи на його сімейний стан та наявність постійного місця проживання, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: - усвідомлюючи неминучість покарання ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; - незаконно впливати на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, з метою схилити їх до дачі показань на свою користь, оскільки місця роботи та джерела доходів у нього немає, тому з метою запобігання вказаним ризикам на думку слідчого є необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний його адвокат та законний представник в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні даного клопотання та застосувати до ОСОБА_8 інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, адвоката, його законного представника дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається в межах від - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, в кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання та відсутність постійного місця роботи.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного передбачених у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, студента, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 16 грудня 2017 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить (сто двадцять три тисячі п`ятсот двадцять) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Галицького районного суду Івано-Франківської області

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 на строк до 16 грудня 2017 року включно обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

2)не відлучатися з постійного місця проживання.

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утриматись від спілкування з усіма свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні;

5) здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю, -

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Галицький відділ Тисменицької місцевої прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1