Справа № 386/919/17
Провадження № 1-кп/386/132/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 жовтня 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000351 за обвинуваченням:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долина Долинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, дітей не маючого, інших утриманців не маючого, інваліда третьої групи, не військовозобов`язаного, пільги не маючого, не депутата, раніше не судимого, не ветерана війни чи учасника бойових дій, не учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та не потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України),
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за таких обставин.

29 серпня 2017 року ОСОБА_5 перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , де близько 12 години 00 хвилин в нього виник єдиний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення качанів кукурудзи з поля №27.11.05.04.06.05 в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області, що розташоване на території Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області та належить Агрофірмі «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю. З метою реалізації вказаного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом та цілеспрямовано з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, приїхав автомобілем марки «АЗЛК 2140», реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", який перебуває у його фактичному користуванні до поля №27.11.05.04.06.05, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу пройшов на вищезазначене поле, на якому росла кукурудза, відокремив качани кукурудзи від стебел та переніс їх до салону та багажного відділення автомобіля, і таким чином намагався викрасти та обернути на свою користь 200 кг. качанів кукурудзи, що в перерахунку на зерно кукурудзи становить 170 кг., вартість за 1 кілограм якого, відповідно до висновку експерта від 30.08.2017 року, становить 4 грн. 40 коп., тобто на загальну суму 748 грн. Однак, ОСОБА_5 кримінальне правопорушення не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки на місці вчинення даного кримінального правопорушення був викритий старшим охоронником групи швидкого реагування АФ «Хлібороб» у формі ТОВ ОСОБА_6 .
Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), про що складено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні.
13 вересня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та представником потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), та разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Відповідно до умов вищезазначеної угоди, сторони угоди у кримінальному провадженні №0000351 у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється. Зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, зокрема те, що обвинувачений під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного злочину і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні; обвинувачений матеріальну шкоду потерпілій юридичній особі не заподіяв; представник потерпілої юридичної особи від висунення вимог та претензій матеріального характеру до обвинуваченого у рамках даного кримінального провадження відмовився. При цьому, обвинувачений та представник потерпілої юридичної особи між собою узгодили покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу розміром 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Крім цього, у даній угоді зазначені роз`яснені представнику потерпілої юридичної особи та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання, що в разі невиконання угоди представник потерпілої юридичної особи має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, а умисне невиконання умов угоди, буде підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої Законом.
Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить усі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений та представник потерпілої юридичної особи наполягали на затвердженні угоди, вказавши, що вона укладена добровільно, наслідки укладення угоди, передбачені ч. 1 ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України їм роз`яснені та зрозумілі, крім того, обвинувачений зазначив, що повністю визнає вину у кримінальному правопорушенні, вказаному у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом, щиро кається у скоєному.
Прокурор в судовому засіданні вважав за можливе затвердити угоду про примирення, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України та КК України, а також звільнити обвинуваченого від відбування покарання по амністії.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права та наслідки укладення та затвердження відповідної угоди з представником потерпілої юридичної особи передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 та ч. 5 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Представник потерпілої юридичної особи також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди та узгоджена між сторонами міра покарання відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Разом з цим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, вчинення якого не доведено до кінця; вчинення злочину ОСОБА_5 вперше; особу винного ОСОБА_5 , який характеризується позитивно, його вік та стан здоров`я, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом ІІІ групи; обставину, яка пом`якшує покарання, до якої відносить щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому узгоджена між обвинуваченим та представником потерпілої юридичної особи міра покарання є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Обвинувачений погоджується на призначення узгоджених між ним та представником потерпілої юридичної особи виду та міри покарання, просив звільнити його від відбування покарання по амністії.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між представником потерпілої юридичної особи та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання.
Після призначення покарання суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від відбування покарання згідно п. "г" ст. 1 Закон України "Про амністію у 2016 році" №1810-VІІІ від 22.12.2016 року, оскільки обвинувачений являється інвалідом третьої групи, в усній та письмовій формі надав свою згоду про застосування відносно нього амністії, вчинив злочин середньої тяжкості до 07.09.2017 року (дати набрання чинності Законом), судимості не має, амністія відносно обвинуваченого раніше не застосовувалась.

Підстав, які б унеможливлювали застосування амністії відносно обвинуваченого згідно ст. 4 «Про застосування амністії в Україні» чи ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено.

Цивільний позов по справі не заявлений.
Судові витрати по справі відповідно до обвинувального акту відсутні.

Підстави до вжиття заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого відсутні і такі заходи згідно реєстру матеріалів досудового розслідування не застосовувались.
Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а саме: качани кукурудзи загальною вагою 200 кілограмів, які знаходяться на зберіганні у представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 , необхідно передати потерпілій АФ «Хлібороб» у формі ТОВ як власнику; автомобіль марки «АЗЛК 2140», реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 , необхідно передати власнику ОСОБА_7 (а.с. 38-40, 66 т. 1).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 469, 475 КПК України, суд -
у х в а л и в:
Затвердити угоду про примирення, укладену 13 вересня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та представником потерпілої Агрофірми «Хлібороб» у формі товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000351 зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 30 серпня 2017 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На підставі п. "г" ст. 1 Закон України "Про амністію у 2016 році" №1810-VІІІ від 22.12.2016 року ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Речові докази:
качани кукурудзи загальною вагою 200 кілограмів, які знаходяться на зберіганні у представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_4 - передати потерпілій АФ «Хлібороб» у формі ТОВ як власнику;
автомобіль марки «АЗЛК 2140», реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 - передати власнику ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.
Суддя: ОСОБА_1