УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 220 160 000 000 002 17, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, який перебуває у шлюбі, має на утриманні малолітню дитину 2009 року народження, директор ТОВ «Економічна безпека бізнесу», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 2583, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 з погодженим з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 10.12.2015 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів за ч. 1 ст. 2583, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, які скоєні за таких обставин.

У грудні 2015 року ОСОБА_8 , маючи значний бойовий досвід, досконало володіючи різними видами зброї, численним арсеналом зброї та боєприпасів, створив терористичну групу, до складу якої входив ОСОБА_4 .

Члени вказаної групи, діючи в різних містах України, зокрема у м. Києві та м. Харкові, вчиняли умисні дії, направлені на підготовку терористичних актів з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, створюючи небезпеку для життя і здоров`я людей, заподіяння значної майнової шкоди та настання тяжких наслідків.
Рішенням слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.12.2015 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У подальшому строк вказаного запобіжного заходу продовжений до 24.07.2016.

Постановою першого заступника Генерального прокурора України від 23.05.2016 строк досудового розслідування продовжений до восьми місяців, тобто до 09.08.2016.

На переконання слідчого, не зменшилися раніше встановлені ризики можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших співучасників, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на неможливість завершення розслідування у межах строку дії застосованого до підозрюваного запобіжного заходу, внаслідок виняткової складності, з метою проведення та закінчення слідчих та процесуальних дій, слідчий просив продовжити строк тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 09.08.2016.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вважав наявними підстави для його задоволення.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, наполягали на відсутності обґрунтованої підозри та передбачених законом ризиків, вважали достатнім застосування запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Крім того, підозрюваний безпосередньо у судовому засіданні прийняв заходи щодо спричинення собі непристосованими для цього засобами тілесних ушкоджень. Після примусового припинення вказаних дій висловив намір у подальшому вчинити самогубство в умовах установи, в якій тримається під вартою.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Аналогічній оцінці мають бути піддані зазначені обставини також і під час вирішення питання щодо продовження тримання особи під вартою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях гр. ОСОБА_4 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.

Слідчий суддя критично ставиться до пояснень підозрюваного стосовно його необізнаності про діяльність ОСОБА_8 , оскільки вони спростовуються долученими до клопотання матеріалами. (а.с.90-94, 95-101)

Відповідно до ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність двох обставин існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також неможливість завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.12.2015 ризиками неналежної процесуальної поведінки підозрюваного визнані можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, ймовірність незаконного впливу на інших підозрюваних та співучасників злочину, знищення або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про існування на час розгляду клопотання передбачених кримінальним процесуальним законом і зазначених у попередній ухвалі про тримання підозрюваного під вартою ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком, у даному випадку, слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Враховуючи, що діяння, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , спрямовані на створення небезпеки для життя та здоров`я людей, настання тяжких наслідків з метою залякування населення, слідчий суддя не виключає, що підозрюваний може продовжити злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Однією з обставин, з наявністю якої закон пов`язує можливість продовження строку тримання особи під вартою, є необхідність проведення певних слідчих та процесуальних дій, без виконання яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Як випливає з клопотання та доводів прокурора у кримінальному провадженні необхідно провести з підозрюваним слідчий експеримент, додатково допитати останнього, отримати висновок стаціонарної судової психіатричної експертизи, оголосити стороні захисту про закінчення досудового розслідування, надати останній доступ до матеріалів досудового розслідування та скласти обвинувальний акт.

Сукупність викладеного, дані про обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, приводять слідчого суддю до переконання, що доводи прокурора про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованими.

Частиною 3 статті 197 КПК передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідування.
Приймаючи до уваги, що постановою першого заступника Генерального прокурора України від 23.05.2016 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжений до 09.08.2016, саме в цих часових межах можливе продовження строку тримання підозрюваного під вартою.
Частина 5 статті 176 КПК виключає можливість застосування до осіб, підозрюваних за ст. 258, 2583 КК України, будь-яких альтернативних запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
З огляду на наведене, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.. 177, 178, 183, 193, 196, 197 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Клопотання старшого слідчого ОВС 4 відідлу 1 управління Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити строк тримання ОСОБА_4 під вартою по 09 серпня 2016 року включно.
Проінформувати керівника установи, у якій під вартою перебуває підозрюваний, про висловлені ним суїцидальні наміри, зобов`язати керівника установи забезпечити дотримання прав підозрюваного ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1