УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
Прокурор відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги наступним.
В ході досудового розслідування встановлено коло осіб причетних до створення групи підприємств з ознаками «фіктивності», що надають послуги з обготівкування грошових коштів та безпідставного формування «штучного» податкового кредиту з податку на додану вартість, а також безпідставного віднесення цих операцій до складу валових витрат, в результаті чого діяльність підприємств направлена на ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах.
Встановлено, що на території міст Запоріжжя, Дніпра та Києва впродовж 2014 - 2017 років створено стійке злочинне угрупування, діяльність якого спрямована на «тіньовий сектор» економки та пов`язана, насамперед, з наданням послуг підприємствам реального сектору економіки щодо мінімізації податків та конвертації грошових коштів шляхом переведення безготівкових коштів у готівку, заниження податкових зобов`язань, податку на прибуток, оформлення безтоварних операцій, з використанням реквізитів підприємств, зареєстрованих без мети здійснення підприємницької діяльності.
З цією метою учасниками злочинної групи було створено та продовжують створюватися підконтрольні підприємства, у тому числі ті, які мають явні ознаки фіктивності, або зареєстровані на осіб, які не мають наміру здійснювати підприємницьку діяльність.
Використовуючи створені підконтрольні ризикові підприємства, відкриваючи для забезпечення злочинної діяльності та в подальшому використовуючи банківські рахунки в банківських установах, члени злочинної групи щоденно отримують готівкові кошти, які передають представникам реального сектору економіки. Для прикриття незаконної діяльності формуються та реєструються видаткові та податкові накладні з відображення фіктивних оборудок, тобто до офіційних документів вносяться завідомо неправдиві данні про нібито проведені фінансово-господарські операції. Тим самим створюються документи «прикриття», що в подальшому призводить до штучного завищення податкового кредиту та валових витрат, з метою умисного ухилення від сплати податків.
Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримала, просила його задовольнити.
З метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, власник майна до суду не викликався.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходом забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.
За нормами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
За вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого з ОВС ВОВЕЗ ОУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області підполковника податкової міліції ОСОБА_4 банківський рахунок зазначеного у клопотанні прокурора підприємства використовується злочинною групою для надання незаконних послуг із конвертації безготівкових коштів у готівку.
Зазначені обставини, на переконання слідчого судді, свідчать про те, що на розрахунковому рахунку вказаного підприємства можуть знаходитись грошові кошти, здобуті злочинним шляхом, а тому можуть бути використані як речові докази у кримінальному провадженні.
Таким чином, у даному випадку наявні визначені КПК України підстави для накладення арешту на грошові кошти вказаного підприємства шляхом заборони проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів з банківського рахунку № НОМЕР_1 (українська гривня), який відкрито в ПАТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» м. Київ (МФО 380281), але за винятком операцій зі сплати податків, зборів, обов`язкових платежів, а також визначених контролюючим органом грошових зобов`язань.
У задоволенні іншої частини вимог клопотання (п.п. 3, 4) слідчий суддя відмовляє, оскільки вони не узгоджуються із приписами ст. 173 КПК України.
Тому, з урахуванням вищеприведених положень КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про можливість часткового задоволення клопотання прокурора.
Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
Клопотання прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Арешт майна може бути скасований у порядку встановленому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Копію ухвали надіслати власнику майна для відома.

Слідчий суддя ОСОБА_1