ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/237/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2017 р. м. Київ Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № №0004784 від 02.06.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, українця, громадянина України, працюючого на посаді водія-експедитора СПД Борусевич, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 01.06.2015 близько 13 год. 00 хв. рухався на автомобілі марки «Ренж Ровер» д.н.з. НОМЕР_1 чорного кольору по вул. А.Ахматової. Будучи на перехресті вулиць А.Ахматової та пр-кту Григоренка в м. Києві, виникло непорозуміння з водієм автомобіля марки «Шкода Фабіа» д.н.з. НОМЕР_2 сірого кольору під керуванням ОСОБА_4 . В результаті маневрування ОСОБА_7 змусив ОСОБА_4 зупинити автомобіль. Після зупинки транспортних засобів, ОСОБА_7 з метою розібратися в непорозумінні на дорозі, вийшов зі свого транспортного засобу та направився в сторону ОСОБА_4 , який підходив до нього, вийшовши зі свого автомобіля. При зустрічі у них відбувся словесний конфлікт, який переріс в обопільну бійку, під час якої ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, діючи протиправно, усвідомлюючи та свідомо припускаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, наніс удари кулаками по тілу ОСОБА_4 . Після чого ОСОБА_4 направився до автомобіля марки «Шкода Фабіа» д.н.з. НОМЕР_2 сірого кольору, а ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, в слід останньому двічі кинув в напрямок потерпілого камені, які влучили в спину та голову останньому, чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно- мозкової травми: струсу головного мозку, забійної рани тім`яно - скроневої ділянки з ліва, забійної рани потиличної ділянки з ліва; садно задньої поверхні грудної клітини, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та суду пояснив, що 01.06.2015 близько 13 год. 00 хв. він разом із своєю сім`єю на автомобілі «Range rover» рухався по вул. А. Ахматової в бік правого берега м. Києва. Двоє дітей знаходились на задньому сидінні, а дружина знаходилась на передньому пасажирському сидінні. В цей час несподівано для нього автомобіль «Skoda» під керуванням ОСОБА_4 «підрізав» його автомобіль, що змусило його застосувати екстрене гальмування. У зв`язку з цим він відреагував на вказані дії ОСОБА_4 застосувавши звуковий сигнал одночасно із увімкненням фар, на що водій автомобіля «Skoda» ОСОБА_4 , опустивши скло з боку водійського сидіння жестом руки показав в його бік середній палець, що його обурило. Він випередив автомобіль «Skoda», маючи на меті з`ясувати у ОСОБА_4 причини такої поведінки. Під час спілкування зі ОСОБА_4 останній зазначив, що в його автомобілі перебуває дитина, після чого вдарив його кулаком в обличчя в площину верхньої щелепи, від чого він впав на газон, після чого ОСОБА_4 , не давши йому змоги здійнятись, наніс йому ще один удар в те саме місце. Розуміючи, що він не зможе протистояти ОСОБА_4 , він підняв з землі невеликий камінь та кинув його в бік автомобіля «Skoda», який знаходився на відстані 5 метрів від нього, щоб відволікти увагу ОСОБА_4 , завдавши механічних пошкоджень автомобілю «Skoda» у вигляді невеликої вм`ятини дверей з лівого боку. Після цього ОСОБА_4 теж схопив камінь та кинув його в бік автомобіля «Range rover», завдавши пошкоджень заднього скла. Злякавшись, що у машині в цей час перебували діти, він схопив камінь та направився в бік ОСОБА_4 , а останній, в свою чергу, теж схопив камінь та направився в його бік, після чого між ними виникла обопільна бійка, внаслідок чого вони обидва опинились на землі, наносячи обопільно удари камнями в різні частини тіла одне одному. Стверджував, що він не мав умислу наносити потерпілому тілесні ушкодження, однак не заперечував проти того, що, захищаючись, внаслідок його дій під час обопільної бійки у ОСОБА_4 дійсно могли виникнути легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні стверджував, що 01.06.2015 близько 13 год. 00 хв. він разом із донькою та своєю матір`ю на автомобілі «Skoda» рухався по вул. А. Ахматової в бік перехрестя з пр. Григоренка у середній смузі руху та мав намір перестроїтись в ліву смугу руху. Впевнившись у відсутності перешкод, він перестроївся в ліву смугу руху, проте ззаду на великій швидкості рухався автомобіль «Range rover» під керуванням ОСОБА_7 , якому цей маневр завадив, у зв`язку з чим останній став подавати одночасно звуковий сигнал та сигнал фарами, а він в свою чергу, знервований протиправним застосуванням ОСОБА_7 звукових сигналів, показав йому середній палець, після чого ОСОБА_7 випередив його з правого боку та почав притискати його автомобіль до узбіччя, змушуючи його таким чином зупинитись. Зазначені дії ОСОБА_7 змусили його застосувати екстрене гальмування. Проте, намагаючись уникнути конфлікта, він продовжив рух, але перед перехрестям з пр. Григоренка ОСОБА_7 своїм автомобілем заблокував подальший рух автомобіля «Skoda», після чого вони обидва вийшли з автомобілів. ОСОБА_7 підійшов до нього та почав нецензурно лаятись та наніс удар своєю головою в площину його носу. Після цього він сказав ОСОБА_7 , що в його автомобілі перебуває малолітня дитина, проте ОСОБА_7 наніс йому приблизно п`ять ударів кулаком по обличчю, після чого погрозив йому, що застосує щодо нього вогнепальну зброю. Він в цей час почав відходити до свого автомобіля, а ОСОБА_7 в свою чергу кинув камінь і влучив йому в потиличну частину голови. Від удару він впав на землю, проте ОСОБА_7 схопив другий камінь і кинув йому в спину. Після цього ОСОБА_7 схопив третій камінь і кинув в бік задніх лівих дверей автомобіля «Skoda». Після цього ОСОБА_7 схопив лівою рукою його за плече, та наніс приблизно 5-6 ударів каменем в верхню частину його голови. В цей час до них підбіг свідок на ім`я « ОСОБА_8 », відтягнув ОСОБА_7 від нього та забрав у ОСОБА_7 камінь. Після цього приїхала швидка допомога та госпіталізувала його в лікарню.

Свідок ОСОБА_9 , мати потерпілого ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтвердила покази потерпілого що до обставин заподіяння останньому обвинуваченим тілесних ушкоджень .

Свідок ОСОБА_10 дружина обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила покази обвинуваченого що до обставин нанесення тілесних ушкоджень під час обоюдної бійки.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 01.06.2015 близько 13 год. 00 хв. він, рухаючись на автомобілі під`їхав до перехрестя вул. А. Ахматової та пр. Григоренка. В цей час він побачив у лобове скло автомобіля бійку, яка відбулась між водіями автомобілів «Range rover» та «Skoda» - ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на зеленій зоні посередині вул. А. Ахматової. Він одразу зупинив свій автомобіль, після чого вийшов та направився в бік водіїв з метою зупинити бійку. Коли він підійшов до водіїв, обидва в цей час наносили одне одному удари в різні частини тіла. У ОСОБА_7 він помітив синяк під оком, а у ОСОБА_4 були помітні дві рвані рани голови, з яких текла кров, яку він намагався зупинити, надаючи разом із дружиною ОСОБА_7 . ОСОБА_4 першу медичну допомогу. Крім того, свідок додав, що він бачив, як ОСОБА_4 кинув в автомобіль «Range rover» камінь, а ОСОБА_7 також кинув камінь в автомобіль «Skoda».

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 01.06.2015 близько 13 год. 00 хв. він знаходився на перехресті вул. А. Ахматової та пр. Григоренка. В цей час він переходив дорогу. Він побачив, що ОСОБА_7 наносив численну кількість розмашистих ударів потерпілому, який в цей час не відповідав ударами, а захищався накриваючи голову руками, після чого потерпілий ОСОБА_4 наніс короткий удар ОСОБА_7 , що стало неочікуваним для останнього, після якого він присів. В цей час потерпілий став відходити. Після цього він звернув увагу як ОСОБА_7 щось кинув в бік автомобіля «Skoda» та ОСОБА_4 щось кинув в бік автомобіля «Range rover». Після цього він звернув увагу на те, що у потерпілого була розбита голова, звідки текла кров, і він не міг стояти на ногах, а ОСОБА_7 не мав видимих ушкоджень.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що 01.06.2015 р. він виїхав в складі екіпажу патрульної поліції на виклик на перехрестя вул. Ахматової та пр. Григоренка. По приїзду були встановлені автомобілі «Range rover», в якому було розбите скло та автомобіль «Skoda», на якому була присутня вм`ятина. Також було встановлено водіїв цих автомобілів, один з яких мав тілесні ушкодження у вигляді розбитої голови.

Покази потерпілого ОСОБА_4 щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи, відповідно до якого за досліджених судом обставин потерпілому ОСОБА_4 обвинуваченим були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я з діагнозом «закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, забійна рана тім`яно-скроневої ділянки зліва, забійна рана потиличної ділянки зліва. Крім того, відповідно до висновку потерпілому було спричинено легке тілесне ушкодження у вигляді садна задньої поверхні грудної клітини справа. /а.с.179-186/.

Допитана в судовому засіданні експерт судово-медичної експертизи ОСОБА_14 повністю підтвердила зазначений висновок, додавши, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_4 у вигляді закритої черепно-мозкової травми: а саме струс головного мозку, забійна рана тім`яно-скроневої ділянки зліва, забійна рана потиличної ділянки зліва вірогідніше всього утворились від нанесення ударів, у тому числі від ударів каменем, та виключила утворення рани тім`яно-скроневої ділянки зліва разом із забійною раною тім`яно-скроневої ділянки зліва внаслідок однократного падіння. Крім того, експерт додала, що нею були зафіксовані всі тілесні ушкодження отримані потерпілим. Таким чином, в цілому механізм утворення тілесних ушкоджень, на який вказує потерпілий ОСОБА_4 відповідає висновку судово-медичної експертизи.

Разом з тим, під час дослідження письмових доказів прокурором були долучені до обвинувального акту документи, серед яких, зокрема, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого 02.06.2015 р. мати потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_9 звернулась до управління поліції у Дарницькому районі м. Києва з заявою про вчинений злочин, а саме нанесення потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень /а.с.172/.

Зазначена заява була внесена в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004784 від 02.06.2015 з кваліфікацією злочину за ч.2 ст.125 КК України та було проведене досудове розслідування.

Згідно положень ст. 477 КПК України - кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, у тому числі , щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КПК України.

Таким чином, єдиним законним приводом для початку досудового розслідування в даному випадку, на думку суду, могла бути виключно заява потерпілого ОСОБА_15 щодо вчинення проти нього кримінального правопорушення. Проте, як об`єктивно встановлено судом у судовому засіданні - досудове розслідування зазначеного кримінального провадження було розпочате шляхом внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви матері потерпілого ОСОБА_15 ОСОБА_9 .

Відповідно до положень ч.1 ст.84 КПК України докази в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку.

А згідно положень ст.86 КПК України - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні с удового рішення.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.87 КПК України недопустимими є докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органом досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні представником потерпілого було заявлене клопотання, яке задоволено судом про приєднання до матеріалів кримінального провадження копії заяви потерпілого ОСОБА_4 від 4.06.2015 р. про внесення відомостей про скоєний злочин в ЄРДР та визнання його потерпілим начальнику Дарницького РУ ГУМВС України в м.Києві, копія талону повідомлення №0007718 про прийняття зазначеної заяви, а також копія заяви слідчому про залучення до провадження, як потерпілого.

Дослідженням змісту листа заступника начальника Дарницького УП ГУ НП у м. Києві вбачається, що матеріал за заявою потерпілого ОСОБА_4 від 4.06.2015 р. щодо заподіяння йому обвинуваченим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень був списаний до справи Дарницького управління поліції, як такий, що не містить ознак кримінального правопорушення, після чого 05.09.2017 р. даний матеріал було вилучено з архіву старшим слідчим ОСОБА_16 для приєднання до матеріалів кримінального провадження № 0004784 від 02.06.2015 р.

Як об`єктивно встановлено у судовому засіданні - вищезазначена заява потерпілого ОСОБА_4 від 4.06.2015 про скоєний злочин не була внесена в порядку, передбаченому ч.1 ст.214 КПК України до ЄРДР, при цьому взагалі оригінал цієї заяви з матеріалами перевірки не був долучений до матеріалів кримінального провадження, а сама заява була долучена до матеріалів кримінальної справи прокурором у судовому засіданні після неодноразового відкладання слухання справи з метою пошуку оригіналу цієї заяви.

Також судом об`єктивно встановлено, що ані потерпілий, ані його представник під час досудового слідства не звертались зі скаргою на дії слідчого в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України що до невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання такої заяви від потерпілого.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання потерпілого та його представника на залучення ОСОБА_4 у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0004784 від 02.06.2015 в порядку ч.7 ст.55 КПК України, оскільки згідно абз.2 - положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого / кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення/ .
Аналіз сукупності наведених обставин та вимог закону свідчить про необхідність визнання судом недопустимими усіх вищенаведених доказів вини обвинуваченого у розумінні положень ст.ст. 84,86,87 КПК України, отриманих, як під час проведення досудового розслідування так і в судовому засіданні, в порушення передбаченого цим кодексом порядку, як отримані після початку кримінального провадження, розпочатого всупереч вимогам ст.477 КПК України шляхом реалізації органом досудового розслідування своїх повноважень, не передбачених цим кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 3 ч.1 ст. 284 КПК України підставою для закриття провадження є не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Враховуючи, що всі отримані в ході розгляду вказаного кримінального провадження докази визнані судом недопустимими, а встановлення інших доказів в рамках цього кримінального провадження, як внесеного в ЄРДР в порушення встановленого законом порядку є неможливим, суд приходить до висновку про необхідність постановлення виправдувального вироку з мотивів встановлення у судовому засіданні підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Разом з тим, судом звертається увага на ту обставину, що ухвалення виправдувального вироку із зазначених підстав не позбавляє права потерпілого протягом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності повторного звернення з заявою про вчинений злочин до слідчого щодо проведення досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.477 КПК України та повторного розгляду зазначеного кримінального провадження по суті у суді.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Враховуючи положення ч.3 ст. 129 КПК України, суд вважає за необхідне залишити цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної та моральної шкоди без розгляду, що не позбавляє права потерпілого повторно звернутись із цивільним позовом в іншому провадженні.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирався.
На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та виправдати його у зв`язку з наявністю підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Речовий доказ: камінь, вилучений в ході огляду місця події від 01.06.2015 р. згідно квитанції №991 залишити на зберіганні в камері речових доказів Дарницького УП ГУНП в м. Києві .
Цивільний позов ОСОБА_4 « Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди» залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1