Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/102/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.01.2018 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0015193 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою його захисника адвоката ОСОБА_7 , на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, гр. України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01.11.2016 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 1020,00 грн.

визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 190 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі та за ч.2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.03.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілих: ОСОБА_9 816,67 грн., ОСОБА_10 286,67 грн., ОСОБА_11 2622,48 грн., ОСОБА_12 5045,34 грн., ОСОБА_13 1233,49 грн., ОСОБА_14 373,33 грн., ОСОБА_15 933,33 грн. та ОСОБА_16 551,67 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 4222 грн. 08 коп.

Вирішено питання про долю речових доказів по справі.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, а також вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб та вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Вказані кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, 06.12.2016 року близько 21.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні ігрового залу «Спортлото», розташованого за адресою: м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 23/13, з метою незаконного заволодіння чужим майном, попросив у раніше знайомого йому ОСОБА_9 мобільний телефон під приводом здійснення дзвінка. Довіряючи ОСОБА_8 , останній добровільно передав йому мобільний телефон марки «Lenovo F316i», вартістю 816,67 грн. Після цього, з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, 15.12.2016 року близько 17.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні магазину «ТОП Сервіс», розташованого за адресою: м. Кропивницький, вул. Пацаєва, 6 корп. 1, підійшов до свого знайомого ОСОБА_17 , який перебував на своєму робочому місці у вказаному магазині і діючи з метою незаконного заволодіння чужим майном, попросив у нього мобільний телефон марки «Fly DS 124 Dual Slim», під приводом здійснення телефонного дзвінка. Довіряючи ОСОБА_8 , останній добровільно передав йому належний потерпілому ОСОБА_14 мобільний телефон марки «Fly DS 124 Dual Slim», вартість якого складає 373,33 грн. Після цього, з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 21.12.2016 року близько 15.30 год. ОСОБА_8 , рухаючись по просп. Перемоги у м. Кропивницькому, побачив раніше невідомого йому неповнолітнього ОСОБА_18 і діючи з метою незаконного заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 підійшов до останнього та розпочав розмову, під час якої під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у неповнолітнього ОСОБА_18 , мобільний телефон марки «Samsung GT S5222», належний батьку останнього ОСОБА_10 , який неповнолітній ОСОБА_18 тримав при собі. Довіряючи ОСОБА_8 , останній добровільно передав йому мобільний телефон марки «Samsung GT S5222», належний ОСОБА_10 , вартість якого складає 286,67 грн. Після цього, з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 22.12.2016 року близько 10.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на території АЗС «ОККО», розташованої за адресою: м. Кропивницький, просп. Винниченка, 1б, та діючи з метою незаконного заволодіння чужим майном, підійшов до раніше знайомого потерпілого ОСОБА_15 , та під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у останнього мобільний телефон марки «Microsoft 430». Довіряючи ОСОБА_8 , останній добровільно передав йому мобільний телефон марки «Microsoft 430», вартістю 933,33 грн. Після цього, з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 23.12.2016 року близько 15.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи біля гуртожитку, розташованого за адресою: м. Кропивницький, вул. Соборна, 22, де побачив раніше невідомого йому неповнолітнього ОСОБА_19 , і діючи з метою незаконного заволодіння чужим майном, підійшов до останнього та під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у неповнолітнього мобільний телефон марки «Lenovo A6010», належний батьку останнього ОСОБА_11 , який ОСОБА_19 тримав при собі. Довіряючи ОСОБА_8 , останній добровільно передав йому мобільний телефон марки «Lenovo A6010», вартістю 2622,48 грн. Після цього, з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 28.12.2016 року близько 19.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік «Спортивної школи» зі сторони вул. Соборної в м. Кропивницький, де побачив раніше невідомого йому неповнолітнього ОСОБА_20 , і діючи з метою незаконного заволодіння чужим майном, підійшов до останнього та під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у неповнолітнього мобільний телефон марки «Nokia Asha 500», належний матері останнього ОСОБА_16 , який ОСОБА_20 тримав при собі. Довіряючи ОСОБА_8 , останній добровільно передав йому мобільний телефон марки «Nokia Asha 500», вартістю 551,67 грн. Після цього, з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 31.01.2017 року близько 16.10 год. ОСОБА_8 , перебуваючи біля торгового центру «Плазма», розташованого за адресою: м. Кропивницький, вул. Соборна 22б, де побачив раніше невідомого йому неповнолітнього ОСОБА_21 , і діючи з метою незаконного заволодіння чужим майном, підійшов до останнього та під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у неповнолітнього мобільний телефон марки «LG-D855», належний матері останнього ОСОБА_22 , який ОСОБА_21 тримав при собі. Довіряючи ОСОБА_8 , останній добровільно передав йому мобільний телефон марки «LG-D855», вартістю 5045,34 грн. Після цього, з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_22 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 06.02.2017 року близько 18.00 год. ОСОБА_8 , рухаючись по вул. Кавалерійській в м. Кропивницький, де побачив раніше невідому йому неповнолітню ОСОБА_23 , і діючи з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи ОСОБА_8 підійшов до неповнолітньої ОСОБА_23 та розпочав розмову з останньою, рухаючись разом з нею в одному напрямку.

Дійшовши до «Кіровоградської обласної філармонії», розташованої за адресою: м. Кропивницький, вул. Кавалерійська, 8, ОСОБА_8 під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у неповнолітньої мобільний телефон марки «Dooge X3», належний матері останньої ОСОБА_13 , який ОСОБА_23 тримала при собі. Довіряючи ОСОБА_8 , остання добровільно передала йому мобільний телефон марки «Dooge X3», належний ОСОБА_13 , вартістю 1233,49 грн. Після цього, з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 11.02.2017 року приблизно в 11.30 год., ОСОБА_8 разом зі своїм знайомим ОСОБА_24 знаходились у приміщенні магазину «Nokia&Samsung», розташованого за адресою: м. Кропивницький, вул. В.Перспективна, 35, де побачили мобільний телефон «Samsung J510». З метою таємного викрадення вказаного мобільного телефону, діючи повторно, за попередньою змовою в групі осіб з ОСОБА_24 , ОСОБА_8 підійшов до продавця магазину ОСОБА_25 та почав з нею розмову, відволікаючи її увагу. У цей час, ОСОБА_24 переконавшись, що його дії не будуть помічені, відкрив скляну вітрину за допомогою ключів, які були залишені продавцем в замку вказаної вітрини, де знаходився вищезазначений телефон, звідки таємно викрав зі стелажу вітрини мобільний телефон «Samsung J510», вартістю 5574,75 грн., який поклав до кишені куртки, в яку був одягнений.

Після цього ОСОБА_8 , разом з ОСОБА_24 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ФОП « ОСОБА_26 » матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 13.02.2017 року близько 16.00 год. ОСОБА_8 , проходячи по вул. Віктора Чміленка в м. Кропивницький побачив раніше невідомого йому неповнолітнього ОСОБА_27 . Діючи з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 підійшов до неповнолітнього ОСОБА_27 та розпочав розмову з останнім, рухаючись разом з ним в одному напрямку. Дійшовши до зупинки громадського транспорту площа «Богдана Хмельницького», ОСОБА_8 під приводом здійснення телефонного дзвінка попросив у неповнолітнього мобільний телефон марки «Samsung GT 1200», належний матері останнього ОСОБА_28 , який ОСОБА_27 тримав при собі. Довіряючи ОСОБА_8 , останній добровільно передав йому мобільний телефон марки «Samsung GT 1200», належний ОСОБА_28 , вартістю 253,75 грн. Після цього, з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_28 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 27.02.2017 року в нічну пору доби, ОСОБА_8 знаходився в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_2 , яку останній винаймав у ОСОБА_29 , де побачив побутову техніку. Діючи з метою викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , зі стіни таємно викрав телевізор «Hyundai H-LED32V13», вартістю 3566,67 грн.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_29 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 28.02.2017 року, вранці, точного часу не встановлено, ОСОБА_8 маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшов до квартири за адресою АДРЕСА_2 , яку винаймав у ОСОБА_29 , звідки повторно таємно викрав побутову техніку, яка належить ОСОБА_29 , спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1021,84 грн.

Крім цього, 29.03.2017 року близько 23.00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 знаходився біля аптеки «Цілитель», розташованої по вул. В.Пермська в м. Кропивницький, де побачив в руках у своєї знайомої ОСОБА_30 мобільний телефон. З метою відкритого викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , діючи умисно та цілеспрямовано, попросив ОСОБА_31 набрати номер його сестри, з метою розмови з нею, на що потерпіла погодилась та зателефонувавши на вказаний номер, включила гучномовець та тримала телефон у руці. У цей час ОСОБА_8 , шляхом ривка з рук потерпілої ОСОБА_30 , відкрито викрав належний останній мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J7», вартістю 2127,00 грн. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_32 матеріальну шкоду на вказану суму.

У своїй апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичну кваліфікацію дій підзахисного, просить вказаний вирок суду змінити, в частині застосування ч.5 ст. 72 КК України, а саме перерахувати один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 31.03.2017 року по день вступу вироку в законну силу, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

При цьому, захисник вказує на те, що як вбачається із резолютивної частини вироку, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України у строк відбутого покарання зарахував обвинуваченому ОСОБА_8 попереднє ув`язнення в період із 31.03.2017 року по 20.06.2017 року (включно), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, аналізуючи резолютивну частину вироку, з 21.06.2017 року до вступу вироку в законну силу попереднє ув`язнення зараховується із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Тобто, за вказаний період суд першої інстанції застосував положення ч.5 ст. 72 КК України в редакції, визначеній Законом України № 2046-УШ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 року, яким встановлено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

На думку захисника, такий висновок суду зроблений без урахування положень ст.ст. 4 і 5 КК України, а тому не погоджується з ним.

Вказує на те, що відповідно до ч.2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження злочини обвинуваченим вчинені у період з грудня 2016 року по березень 2017 року. На час їх вчинення діяла редакція ч.5 ст. 72 КК України, визначена Законом України № 838-УШ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року. За змістом цього Закону строк попереднього ув`язнення зараховувався до строку покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України № 2046-УШ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 року, який набрав чинності із 21.06.2017 року, редакція ч.5 ст. 72 КК України змінена в частині співвідношення попереднього ув`язнення та покарання у виді позбавлення волі у випадку зарахування попереднього ув`язнення до строку покарання, яке стало зараховуватись день за день.

Наведене вказує на те, що Законом України №2046-УШ від 18.05.2017 року погіршено становище обвинувачених (засуджених), щодо яких застосовувалось попереднє ув`язнення і яким призначене покарання у виді позбавлення волі, оскільки їм до строку відбутого покарання став зараховуватись менший проміжок часу, ніж під час дії Закону України від № 838-УШ від 26.11.2015 року.

За змістом ч.2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, тобто не поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Оскільки, як Закон України №2046-УШ від 18.05.2017 року, так і ч.5 ст. 72 КК України є законом про кримінальну відповідальність і ним погіршується становище обвинуваченого, то вони не поширюються на осіб, які вчинили злочин до 21.06.2017 року.

Тому вважає, що особам, які вчинили злочин до 21.06.2017 року увесь строк попереднього ув`язнення повинен зараховуватись до строку призначеного покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Однак, зарахувавши обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбутого покарання у виді позбавлення волі попереднє ув`язнення в період із 21.06.2017 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку день за день, суд першої інстанції на його думку допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню, зокрема ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 2046-УШ від 18.05.2017 року, але не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме ч.5 ст. 72 КК України в редакції, встановленій Законом України № 838-УШ від 26.11.2015 року, а також ч.2 ст. 4 і ч.2 ст.5 КК України.

У зв`язку із викладеним, захисник вважає, що вирок Ленінського районного суду міста Кіровограда від 09.11.2017 року стосовно ОСОБА_8 підлягає зміні в частині застосування ч.5 ст. 72 КК України в період із 21.06.2017 року до набрання вироком законної сили, тобто до дня розгляду апеляційним судом, шляхом визначення того, що за вказаний період попереднє ув`язнення ОСОБА_8 зараховується до строку покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами кримінального провадження під час судового розгляду і ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.

Тому, суд першої інстанції провівши судове слідство у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_8 вчинив: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно; заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, а також відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, а тому правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190 та ч.2 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який не одружений, не працюючий, без офіційного місця реєстрації, раніше судимий за аналогічний корисливий злочин, судимість у встановленому законом порядку не погашена та не знята.

Обставинною, що пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин районний суд правильно дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання виключно в умовах ізоляції його від суспільства у призначений судом строк, обґрунтовано призначивши йому покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено ОСОБА_8 вид та розмір покарання, оскільки він будучи раніше судимим за вчинення аналогічного корисливого злочину на шлях виправлення не став та знову вчинив злочини середньої тяжкості та тяжкий злочин, що вказує на те, що його виправлення можливе лише виключно в умовах ізоляції від суспільства.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника з приводу того, що зарахувавши обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбутого покарання у виді позбавлення волі попереднє ув`язнення в період із 21.06.2017 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку день за день, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню, то колегія суддів вважає їх безпідставними, враховуючи при цьому наступне.

Так, відповідно до я порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання; нормативно-правовий акт № 838-VIII від 26.11.2015">Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, що набрав чинності 24 грудня 2015 року, частину 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, що набрав чинності 21 червня 2017 року, ч.5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими ч.1 цієї статті.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.5 КК України, положення якої кореспондуються зі ст. 58 Конституції України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Вказаний принцип ретроактивності в повному обсязі враховано судом першої інстанції, оскільки після набрання чинності законом України про кримінальну відповідальність, а саме ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 2046-VIII від 18.05.2017 року), який не встановлював злочинність діяння і не посилював кримінальну відповідальність, але, фактично, погіршив становище обвинуваченого в частині регулювання предмету стосовно заліку попереднього ув`язнення, тому судом правильно зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк його тримання під вартою, лише протягом дії закону у попередній редакції, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Тобто, зворотна дія даного закону в часі, а саме у поточній редакції від 18.05.2017 року, до нього застосована не була.

Як убачається із оскаржуваного вироку,ОСОБА_8 на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року), ч.4 ст. 5 КК України, судом першої інстанції обґрунтовано зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 31.03.2017 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а після набрання законної сили вказаним Законом у новій редакції від 18.05.2017 року, із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, тобто зворотну дії в часі цього Закону не застосовано.
Тому, з урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що в апеляційному суді не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги захисника про те, що районний суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню, зокрема ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 2046-УШ від 18.05.2017 року, а тому вказані доводи захисника задоволенню не підлягають.

Будь-яких інших порушень вимог кримінального або кримінально-процесуального закону місцевим судом під час розгляду даного кримінального провадження, які могли бути підставою для зміни або скасування судового рішення, колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а оскаржений ним вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.11.2017 року, стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2