Справа №359/5956/17
Провадження №1-кп/359/441/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 вересня 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження за №0000716, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.03.2017 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, батька неповнолітньої дитини, раніше судимого 12.07.2016 Бориспільським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 , -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2016 року засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, тобто до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

У Бориспільському МРВ з питань пробації засудженому ОСОБА_4 05.10.2016 року роз`яснені правила та порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт, повідомлено про стягнення, які можуть бути накладені, про відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, а саме: роз`яснено вимоги ст. 37 КВК України та зміст ч. 2 ст. 389 КК України, про що останній власноручно розписався.

Цього ж дня, тобто 05.10.2016 року, ОСОБА_4 видано направлення до Іванківської сільської ради, згідно якого засуджений повинен відпрацювати 150 годин громадських робіт починаючи з 06.10.2016 року.

Відповідно до розпорядження голови Іванківської сільської ради №57 від 05.10.2016 року «Про виконання громадських робіт» ОСОБА_4 прийнято на безоплатні громадські роботи в КП КГ «Іванківкомунсервіс», починаючи з 06.10.2016 року. Згідно з затвердженим графіком виконання громадських робіт протягом періоду з 06.10.2016 року по 29.11.2016 року, крім вихідних та святкових днів, ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати роботи по прибиранню сміття по чотири години кожного дня.

Згідно табеля виходу на роботу ОСОБА_4 протягом 06.10.2016 року відпрацював 4 години громадських робіт. Проте, ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним про свої обов`язки щодо виконання громадських робіт згідно до затвердженого графіку, діючи умисно та з метою ухилення від відбування призначеного йому покарання, усвідомлюючи наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, не маючи на це поважних причин, з 07.10.2016 року припинив відпрацювання громадських робіт, не вийшовши на громадські роботи без поважної причини 07.10.2016, 10.10.2016, 11.10.2016, 12.10.2016, 13.10.2016, 17.10.2016, 18.10.2016, 19.10.2016, 20.10.2016, 21.10.016, 24.10.2016, 25.10.2016, 26.10.2016, 27.10.2016, 28.10.2016, 31.10.2016, 01.11.2016, 02.11.2016, 03.11.2016, 04.11.2016, 07.11.2016, 08.11.2016, 09.11.2016, 10.11.2016, 11.11.2016, 14.11.2016, 15.11.2016, 16.11.2016, 17.11.2016, 18.11.2016, 21.11.2016, 22.11.2016, 23.11.2016, 24.11.2016, 25.11.2016, 28.11.2016 та 29.11.2016, тобто більше 2 разів протягом місяця.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке виразилось в умисному ухиленні від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі громадських робіт, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого та думки прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину, крім допиту обвинуваченого (тобто: допиту інших свідків, дослідження всіх доказів обвинувачення, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочину, наявності умислу на його скоєння, його мети).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що дійсно вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2016 його засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. Йому було видано направлення до Іванківської сільської ради, згідно якого він повинен відпрацювати 150 годин громадських робіт починаючи з 06.10.2016, але він відпрацював 4 години громадських робіт, а з 07.10.2016 року припинив відпрацювання. Додатково зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись.
Повідомив також, що у зв`язку з ускладненням та наявністю зубної болі він не мав можливості здійснювати відпрацювання. Проте суду не надав відповідних доказів додатково зазначеним ним в судовому засіданні обставинам. Тому суд не має можливості їх врахувати при прийнятті відповідного рішення.
Крім показів обвинуваченого, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
Зміни обвинувачення прокурором та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за цим кримінальним законом.
Злочин вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 покарання у вигляді мінімально строку арешту.

Так, санкцією ч.2 ст. 389 КК України передбачено покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років, тому указаний злочин є невеликої тяжкості.

За час судового розгляду справи в суді, обвинувачений вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.

З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують його покарання не встановлено.

Щодо наявності пом`якшуючих їх відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить його щире каяття та активне сприяння органу досудового розслідування розкриттю злочину.

Згідно медичних довідок ОСОБА_4 на обліку у психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

З цих підстав суд приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_4 покарання у виді арешту на строк один місяць.

При призначенні покарання обвинуваченому необхідно врахувати, що він вчинив злочин, не відбувши покарання за вироком суду від 12.07.2016 року, тому остаточну міру покарання необхідно призначити на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків. Так, невідбута міра покарання складає 146 годин громадських робіт, тому суд вважає за необхідне приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком 18 днів арешту, із розрахунку, відповідно до ст.72 КК України, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

При вирішенні питання про речові докази, суд враховує, що останніх у справі немає.

Судових витрат у справі не встановлено, про них не зазначив і прокурор.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду від 12.07.2016 року, у вигляді 18 днів арешту, у відповідності до положень ст. 72 КК України, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді арешту строком на 1 (один) місяць 18 (вісімнадцять) днів.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому рахувати з часу приведення вироку до виконання та затримання ОСОБА_4 .

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1