Ухвала
Іменем України
10 квітня 2018 р.
м. Київ
справа № 193/1277/17
провадження № 51-5257ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року.
встановив:
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетропетровської області

від 16 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення його від подальшого відбування покарання на підставі Закону України

від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII«Про амністію у 2016 році» (далі

Закон № 1810-VIII).
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року ухвалу місцевого суду стосовно ОСОБА_4 залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений ставить вимоги скасувати ухвалу апеляційного суду в касаційному порядку через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та ухвалити нове рішення, яким застосувати до нього Закон № 1810-VIII.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого.
ОСОБА_4 звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетропетровської області з клопотанням про застосування стосовно нього Закону № 1810-VIII.

За розглядом клопотання ОСОБА_4 суддею місцевого суду постановлена ухвала від 16 листопада 2017 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про застосування стосовно нього Закону № 1810-VIII. Суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_4 , раніше судимий 9 разів, в тому числі:

30 січня 2015 року Кагарлицьким районним судом Київської області

за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 71 Кримінального кодексу України (далі КК) до позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;
30 вересня 2015 року Ржищевським міським судом Київської області

за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;

18 січня 2016 рокуРжищевським міським судом Київської області

за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК до позбавлення волі на строк 5 років. Цей злочин ОСОБА_4 вчинив після ухвалення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання.
Відповідно до п. «а» ст. 9 Закону № 1810-VIII амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання знову вчинили умисний злочин.
Як видно з копії ухвали суду апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення, суд мотивував своє рішення тим, що оскільки ОСОБА_4 засуджений за вчинення умисного злочину, який він вчинив у період іспитового строку, визначеного судом, і остаточне покарання йому призначене відповідно до вимог ст. 71 КК, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав звільнення засудженого від відбування покарання на підставі Закону № 1810-VIII є обгрунтованими та законними.

Апеляційний суд перевірив доводи засудженого про неврахування судом першої інстанції наявності у нього ряду захворювань та позитивної характеристики і обгрунтовано зазначив, що ці обставини не являються підставами для звільнення ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання на підставі

Закону № 1810-VIII.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.ст. 405-407,

419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у касаційній скарзі не зазначено обставин чи інших доводів, які б свідчили, що у даному кримінальному провадженні було допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило чи могло перешкодити судам ухвалити законні та обгрунтовані рішення.
Отже, обгрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження. З касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень видно, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3