У Х В А Л А
Іменем України
20 жовтня 2017 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002351,-
ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 19.10.2017 року надійшло вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25.03.2017 року, у невстановлений час, невстановлена досудовим розслідуванням особа, шахрайським шляхом заволоділа нерухомим майном, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

23.05.2017 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення, оскільки являвся власником вищезазначеного житлового будинку.

31.05.2017 потерпілий ОСОБА_5 показав, що був одноособовим власником нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0, 1543 га, кадастровий номер :02:004:0178. Вартість цього будинку з земельною ділянкою на момент її придбання складала 3000000 (три мільйона) гривень. Даний будинок ОСОБА_5 придбав 13.02.2015 року у ОСОБА_6 , на підставі договору купівлі-продажу, який був оформлений та зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 .

17.05.2017, ОСОБА_5 намагався оформити довіреність на право розпорядження вищезазначеним нерухомим майном у нотаріуса, та йому стало відомо, що він уже на той час не являвся власником даного нерухомого майна, а власником являлась ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, оформленого 25.04.2017 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 між мною, в особі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Під час досудового розслідування було встановлено, що 24.04.2017, приватним нотаріусом Дніпропетровської області ОСОБА_10 у м. Дніпро, була оформлена нотаріальна довіреність на право розпорядження вказаним вище майном від імені ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_9 . Після чого, остання, використовуючи дану довіреність, розпорядилась власністю ОСОБА_5 на власний розсуд, а саме переоформила право на власність на житловий будинок та земельну ділянку на ОСОБА_8 .

Як показав потерпілий ОСОБА_5 , ОСОБА_9 він не знає, на її ім`я довіреності не надавав, у приватного нотаріуса Дніпропетровської області ОСОБА_10 ніколи не був, а в цей день перебував на своєму робочому місці, що за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить копія з журналу входу/виходу з приміщення НАК «Нафтогаз України» від 24.04.2017.

10.06.2017 ст. слідчим СУ ГУ НП у м. Києві було винесено постанову про відбір зразків почерку та підпису для експертного дослідження, а саме потерпілого ОСОБА_5

10.06.12017 потерпілий ОСОБА_5 надав зразки почерку та підпису для експертного дослідження.

03.07.2017 направлено запит до приватного нотаріуса Дніпропетровської області ОСОБА_10 з метою отримання оригіналу довіреності від ОСОБА_5 виданої 24.04.2017, зареєстрованої в реєстрі за №341, бланк НВО №106799 та інших документів, що стали підставою для оформлення вказаної довіреності.

05.07.2017 приватний нотаріус Дніпропетровської області ОСОБА_10 надав оригінал довіреності від ОСОБА_5 виданої 24.04.2017, зареєстрованої в реєстрі за №341, бланк НВО №106799, фотокопію паспорта громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_5 , завіреної підписом ОСОБА_11 , фотокопію картки фізичної особи платника податків, виданої на ім`я ОСОБА_5 , завіреної підписом ОСОБА_11 , витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, завіреного підписом ОСОБА_11

11.07.2017 ст. слідчим СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 винесено постанову про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

03.07.2017 направлено запит до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , з метою отримання копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.04.2017, що розташований АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за №579 та інших документів, що стали причиною правочину.

14.07.2017 отримано відповідь на запит від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та копії необхідних документів.

27.09.2017 до СУ ГУ НП у м. Києві надійшов висновок експерта від 25.09.2017 №8-4/1489, згідно якого: підпис в графі «ПІДПИС» в довіреності зареєстрованій в реєстрі за №341 від 24.04.2017, бланк НВО №106799, виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою. Рукописний текст « ОСОБА_5 » в графі «ПІДПИС:» в довіреності зареєстрованій в реєстрі за №341 від 24.04.2017, бланк НВО №106799, виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Враховуючи викладене слідчий просить слідчого суддю задовольнити клопотання та накладсти арешт на житловий будинком АДРЕСА_1 , який згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.10.2017 належить ОСОБА_8 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинком АДРЕСА_1 , який згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.10.2017 належить ОСОБА_8 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1