Справа №490/3580/17 09.11.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/624/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 листопада 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0003284 апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, неодружений, має повну загальну середню освіту, працює барменом-офіціантом у фізичної особи - підприємця ОСОБА_8 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_9
обвинувачений: ОСОБА_7
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому за цей злочин покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ч.1 ст.76 КК України, на ОСОБА_7 покладені обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,
Вирішено питання щодо речових доказів
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.06.2017 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у виді неправильного звільнення від відбування покарання.

Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначений вирок суду підлягає скасуванню в частині звільнення від призначеного покарання з випробуванням з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню.

Апелянт зазначає, що окрім повного визнання своєї вини, жодна з обставин, що визнані судом пом`якшуючими покарання, а відповідно й підставами для звільнення від відбування покарання, не підтверджена матеріалами провадження й не вмотивована у вироку.

Крім того, не можна вважати пом`якшуючою обставиною і активне сприяння розкриттю злочину й добровільне відшкодування шкоди.

Так, судом у вироку не наведено жодних відомостей про вчинення ОСОБА_7 активних дій, надання ним будь-якої допомоги в установленні невідомих слідству обставин справи, самостійному й добровільному відшкодуванні як матеріальної, так і моральної шкоди, у тому числі щодо відшкодування ним вартості викраденого годинника потерпілого.

Більш того, поза увагою суду залишилися установлені апеляційним судом Миколаївської області під час розгляду скарги захисника обвинуваченого на ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу відомості про особу ОСОБА_7 , а саме те, що обвинувачений ухилявся від слідства та суду перебував у розшуку після повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення з 16.12.2016 року по 29.03.2017 року, за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 з матір`ю та іншими родичами не мешкає останніх півроку.

Вищенаведене свідчить, що судом першої інстанції неповно досліджено дані що характеризують особу обвинуваченого, що відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України потребує повторного дослідження зазначених обставин.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 13 липня 2016 року, близько 04 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно з корисливих мотивів з метою відкритого викрадення майна, за попередньою змовою та у групі з іншою особою, попросив у ОСОБА_10 подивитися годинник "Avon" вартістю 200 грн., а коли останній зняв цей годинник з руки, вихопив його і одночасно з цим, реалізуючи спільний умисел, спрямований на грабіж, інша особа, що була з ОСОБА_7 , нанесла ОСОБА_10 один удар кулаком в обличчя, після чого повалила потерпілого на землю та з метою подолання опору потерпілого утримувала останнього за корпус, не даючи можливості підвестися, вимагаючи при цьому, щоб ОСОБА_10 віддав мобільний телефон і, оскільки потерпілий відмовився, вказана особа разом з ОСОБА_7 , нанесли ОСОБА_10 удари ногами по голові і тулубу, подолавши таким чином спротив потерпілого, та далі, у той час як ОСОБА_7 утримував ОСОБА_10 за шию руками, інша особа, що була з ним, обшукавши потерпілого, відкрито викрала мобільний телефон "SAMSUNG Galaxy J5" вартістю 4 849 грн.. Після цього, ОСОБА_7 та інша особа, що приймала участь у грабежі, з викраденим з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого, який заперечував проти скарги та просив залишити вирок суду без зміни, вивчивши матеріали справи та повторно дослідивши дані про особу обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, які викладені у вироку, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України судом встановлені правильно і апелянтом не оспорюється.

Щодо призначеного ОСОБА_7 покарання, то апеляційний суд вважає його достатньо мотивованим і обґрунтованим.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд врахував тяжкість скоєного правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності, має певне місце проживання та роботи, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини та щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування шкоди, завданої злочином.

З урахуванням цих обставин, що стосуються особи обвинуваченого та вчиненого злочину, суд застосував ст.75 КК України.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Стаття 75 КК України застосовуються лише у тому разі, коли для цього є умови і підстави.

Наведене свідчить, що при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд належним чином обґрунтував можливість його виправлення без відбування покарання реально, зазначив, які саме обставини справи та дані про особу обвинуваченого давали підстави для такого висновку.

Так, із матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Доводи прокурора про невідшкодування шкоди потерпілому не можуть бути взяті до уваги, оскільки викрадене майно, а саме мобільний телефон був йому повернутий працівниками поліції, а матеріальні збитки відшкодовані, про що свідчить розписка потерпілого ОСОБА_10 .

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку суду, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 червня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: