Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кп/758/15/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2017 року колегія суддів Подільського районного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши кримінальне провадження №1-кп/758/15/17 (справа №758/12895/15-к), кримінальне провадження під час проведення досудового розслідування №0007006, по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, перебуває у фактичному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, освіта незакінчена вища, працюючого неофіційно столяром, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
представника потерпілого ОСОБА_15 ,
потерпілого ОСОБА_16 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А :
23 вересня 2015 року, близько 17 години 50 хвилин, ОСОБА_7 перебував за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , де мешкав разом із рідною бабусею ОСОБА_17 .
У приміщенні квартири між ОСОБА_7 та ОСОБА_17 виник словесний конфлікт. На ґрунті цього у ОСОБА_7 виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_17 .
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , перебуваючи у кімнаті вказаної квартири, спочатку почав наносити численні удари руками ОСОБА_17 по обличчю.
Після чого, використовуючи телефонний дріт стаціонарного телефонного апарату, обмотав його петлею на шиї ОСОБА_17 та на протязі тривалого часу почав душити, одночасно стискуючи шию руками, в результаті чого настала смерть потерпілої.
Згідно висновку експерта №2437 від 16.11.2015 року, при дослідженні трупу ОСОБА_17 виявлені наступні ушкодження: А) великий розлитий синець захоплюючий лобну, тім`яну, обидві скроневі та потиличну ділянки з крововиливом в м`які тканини голови, синці на обличчі: один в лобній ділянці зліва, один в ділянці верхньої повіки правого ока, три в ділянці тіла нижньої щелепи по центру та справа; Б) а) одинарна високо і розташована циркулярно замкнута горизонтальна прижиттєва странгуляційна борозна на шиї; перелом лівого великого ріжка під`язикової кістки; крововиливи в товщу язика; переломи обох малих ріжків щитоподібного хряща; б) синець на задній поверхні шиї в верхній та середній третинах; по одному неправильної округлої форми синцю на спині в надлопаткових ділянках; три синця та одне садно на правій бічній поверхні шиї в нижній третині; В) вісім синців на передній поверхні грудей на рівні першого та другого міжреберних проміжків між середньо ключичними лініями; Г) п`ять синців на задній поверхні правого передпліччя в середній та нижній третинах; п`ять синців на тильній поверхні правої кисті; три синця на тильній поверхні лівої кисті та лівого зап`ястка.
Механічна асфіксія внаслідок стискання шиї петлею (удавлення петлею) має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Смерть ОСОБА_17 настала від механічної асфіксії внаслідок стиснення шиї петлею (удавлення петлею).
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою винуватість по пред`явленому обвинуваченню спочатку не визнавав та давав показання, що не вбивав потерпілу, відмовився від показів, які дав на досудовому розслідуванні, посилаючись, що перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що нічого не писав самостійно, лише підписував. Повідомив про те, що єдиною заінтересованою особою в смерті потерпілої був сусід ОСОБА_16 . Пояснює, що під час допиту, його поставили перед фактом, що саме він це зробив і це буде доведено дуже швидко. Катувань до нього не застосовувалось. Під час затримання у нього була з собою деяка сума коштів, зароблених самостійно. Допускає, що на частині коштів можуть бути відбитки пальців потерпілої, оскільки кошти перебували в загальнодоступному місці. Слідчий та прокурор, який на той момент брав участь у справі, давали йому алкогольні напої. На нього здійснювали моральний тиск. Добу до вбивства його вдома не було. Коли він повернувся додому, то двері були відкриті, зайшов, помився, оскільки був на пляжі, підійшов до холодильника взяти продукти для сина та побачив ОСОБА_17 на підлозі. Він не знав, що робити, зняв шнур з шиї потерпілої, в паніці викинув трубку з проводом з балкону. Посилається, що він не медик, тому не міг встановити, що особа не жива. Він розумів, що якщо залишиться на місці, його одразу запідозрять у вбивстві потерпілої. Він дійсно після цього зустрічався з дитиною та прощався. Зустрічався з дитиною та дружиною в готелі, речі залишив в готелі. Це були виключно його речі. Йому відомо, що сусідка повідомляла про те, що бачила його в день вбивства і він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що це не відповідає дійсності. Ніяких речей потерпілої він не викрадав, ні золота, ні інших речей, оскільки потерпіла була його родичкою і він не міг так діяти. Після готелю його затримала поліція. Він нічого не розумів. Вважає, що на ситуації наживається ОСОБА_16 , якого безпідставно визнали потерпілим у справі. Слідчий експеримент з його участю не проводився. Він хвилюється за те, що його дружину позбавлять батьківських прав. У нього не було особи, яка порадила б йому як правильно діяти. Він збирався телефонувати до поліції наступного дня, хотів попрощатись з сім`єю, оскільки вважав, що його будуть підозрювати у вбивстві. Він не розуміє, чому не телефонував в поліцію або швидку допомогу.
В подальшому, у судовому засіданні, він визнав факти вбивства ним ОСОБА_17 . Вважає, що винен у цьому всьому нині потерпілий ОСОБА_16 , який провокував потерпілу на сварки з ним. Він намагався поговорити з ОСОБА_17 , щоб додому повернулась його цивільна дружина. Однак, розмови не вийшло. Далі він, під час сварки, вбив потерпілу. В той час він був тверезий.
Потерпілий ОСОБА_16 суду надав показання, що проживає в будинку АДРЕСА_3 з 1990 року. Був знайомий з потерпілою та мав з нею добрі стосунки, потерпіла проживала в квартирі АДРЕСА_4 , по сусідству з ним на одній площадці. З обвинуваченим потерпіла спочатку мала добрі стосунки. Вона відносилась до обвинуваченого як до сина. У ОСОБА_7 не складалось особисте життя, через що він вживав алкогольні напої. З останньою співмешканкою ОСОБА_18 обвинувачений часто вчиняв дебоші та сварки, чим спричиняв сусідам незручності. Сусіди та потерпіла писали заяви в поліцію про поведінку обвинуваченого та його співмешканки. ОСОБА_18 виселили за позовом потерпілої з квартири обвинуваченого за рішенням суду. Потерпіла просила його як сусіда в 2014 році взяти над нею опікунство, оскільки допомогти їй не було кому. В Новий рік обвинувачений побив потерпілу, він возив потерпілу до поліції, знімали побої, потерпіла писала заяву. Потерпілій юрист пояснив, що для того, щоб їй хтось допомагав та захищав, їй потрібно укласти договір довічного утримання. До цього, коли він приходив та намагався заспокоїти обвинуваченого, обвинувачений повідомляв йому, що він ніхто та не має ніякого права перебувати в квартирі. Окрім того, під час виклику поліції важко було пояснити, хто він потерпілій та чому за неї турбується. У зв`язку із чим між ним та потерпілою було укладено договір довічного утримання, вважає,що вона була членом його сім`ї. В день вбивства його донька прибігла на крик тещі та побачила потерпілу на підлозі загиблу. Його донька отримала психологічну травму, та на даний момент боїться ходити по вулиці. Зі слів сусідів відомо, що в цей день, обвинувачений швидко вибігав з під`їзду. У нього з потерпілою були добрі стосунки, як у сина, для нього було тяжко перенести смерть потерпілої, таким чином йому завдано душевні страждання. Потерпілу він бачив в день загибелі, тілесних ушкоджень у потерпілої не було. Коли вони заключали договір, він запитував у потерпілої про наявність родичів, потерпіла повідомляла про те, що не має родичів. З потерпілою у нього був договір довічного утримання, опікунство не було оформлене. Він має копію колективної заяви від 25.05.2015 року до Подільського УП про хуліганські дії ОСОБА_7 у стані сп`яніння, в результаті яких остання страждала. Також він має заяву до поліції про дії співмешканки обвинуваченого, в результаті яких страждала потерпіла, заяву на дії обвинуваченого до дільничного від потерпілої, заяву від потерпілої, яка надрукована, але не була зареєстрована. Дану заяву було знайдено ним в документах потерпілої. Потерпіла часто ходила до дільничного та скаржилась на обвинуваченого. Він заявив цивільний позов, який мотивує тим, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_7 йому завдано моральну та матеріальну шкоду. Вбивство ОСОБА_17 справило на нього вкрай негативне враження, завдало йому душевних страждань та стало причиною негативних змін у його психічному стані, наслідки яких він відчуває і дотепер. Також дана подія торкнулась і його доньки - ОСОБА_19 , яка в силу свого юного віку досить важко переживала і переживає дану подію. Вона прокидається вночі від кошмарів, неодноразово казала ОСОБА_16 , що її переслідує сон, в якому ОСОБА_7 вбиває ОСОБА_17 .
Також дана подія негативно вплинула на тещу ОСОБА_16 ОСОБА_20 , яка перша побачила тіло загиблої після події злочину. Вказує, що вищевказана подія призвела до зниження продуктивності його праці, що негативно вплинуло на підприємницьку діяльність він постійно переживає за психологічний стан рідних. Йому стало важче стримувати емоції, зокрема, роздратування, гнів, сум, що вкрай негативно впливає на його відносини з підлеглими та клієнтами, створює непорозуміння та конфлікти, через які він втрачає потенційні доходи. Крім цього, він не може ефективно виконувати властиві йому функції. На ефективність його праці негативно впливають такі чинники як: розлади сну, сняться кошмари, пов`язані з подією злочину, зниження уваги, знижений психічний контроль, пригнічений настрій, переживання за його дитину за можливі наслідки для її психіки, пов`язані з тим, що їй стало відомо про спосіб вбивства особи, з якої у неї склались стосунки.
Він також дав показання, що в січні 2014 року на ґрунті давніх відносин та взаємної довіри, а також з метою захисту від постійних знущань з боку внука ОСОБА_7 та ОСОБА_18 , ОСОБА_17 запропонувала йому укласти договір довічного утримання, за яким він надає ОСОБА_17 грошове утримання у розмірі 1000 гривень на місяць, а після смерті у його власність переходить 1/2 частина її квартири.
З січня 2014 року по вересень 2015 року він відповідально ставився до даної угоди, виконував покладені на нього обов`язки сумлінно та завчасно, вважаючи ОСОБА_17 членом своєї сім`ї.
Свідок ОСОБА_21 дала показання, що з обвинуваченим знайома, стосунки сусідські, потерпіла була її сусідкою. З ОСОБА_16 стосунки також сусідські. Дати точно не пам`ятає, пенсіонери сиділи на подвір`ї. В цей час вибігла з під`їзду ОСОБА_20 та повідомила, що вона прийшла до ОСОБА_17 , побачила відкриті двері та виявила її труп. Це було близько з 16 години 15 хвилин до 16 години 30 хвилин. Потерпілу вона бачила в той же день зранку. Вона постійно розповідала про те, що її б`ють обвинувачений та його дружина ОСОБА_18 . Обвинуваченого вона в той день не бачила, коли вийшла на вулицю, всі події вже сталися. ОСОБА_18 в той день вона також не бачила.
Свідок ОСОБА_22 дала показання, що з обвинуваченим знайома, вони сусіди. Потерпіла також сусідка. З нею вони мали добрі стосунки. ОСОБА_16 її чоловік. Про події дізналась від чоловіка по телефону, оскільки була на роботі. ЇЇ чоловік повідомив, про те, що йому зателефонувала її мати ОСОБА_20 та повідомила про те, що вона знайшла труп потерпілої. Вона не пам`ятає, коли останнього разу бачила потерпілу. Їй відомо про те, що потерпіла в черговий раз планувала звернутися до дільничного, оскільки у неї знову був конфлікт з обвинуваченим. У обвинуваченого з потерпілою останні декілька років були погані стосунки. Її чоловік уклав договір довічного утримання з потерпілою на початку 2014 року. Її чоловік повністю оплатив похорони потерпілої. Вона особисто чула від обвинуваченого погрози вбивством в бік потерпілої. Потерпіла дійсно боялась за своє життя. Вона має рішення суду за позовом потерпілої про виселення ОСОБА_18 . ЇЇ старша донька бачила труп потерпілої та дуже переживала після цього. ЇЇ чоловік також мав стрес, це відображалось і на його роботі.
Свідок ОСОБА_20 надала суду показання, що обвинувачений та потерпіла це її сусіди. ОСОБА_23 її зять. Потерпіла переїхала в їх будинок, коли обвинуваченому було 10 років, відносини у них були добрі, як матері та сина. Потерпіла турбувалась про обвинуваченого, оскільки він постійно хворів. Такі добрі відносини у обвинуваченого та потерпілої були доти доки у обвинуваченого не почались проблеми з першою та наступними дружинами. Обвинувачений звинувачував у всьому потерпілу. ОСОБА_7 погрожував потерпілій та займався рукоприкладством. Вони, як добрі сусіди, все залагоджували. Після того, як обвинувачений привів третю жінку стосунки стали зовсім погані, оскільки ця жінка зловживала спиртними напоями та провокувала обвинуваченого на сварки. Останні 3 роки стосунки стали ще гірші, постійно викликали дільничного, поліцію. Їм надходили відповіді від працівників поліції про те, що проведено роз`яснювальну роботу або накладено штраф. Потерпіла звернулась до суду про те, щоб виселити третю жінку обвинуваченого. Потерпіла під час скандалу вимушена була йти з дому, оскільки обвинувачений та його жінка погрожували їй вбивством. Потерпіла написала заяву до поліції про те, що в разі її смерті, вона звинувачує в усьому ОСОБА_18 - третю дружину обвинуваченого. 23.09.2015 року вона займалась своїми справами. Зазвичай вона бачиться з потерпілою, в той день не бачила її. Виходила на ринок, зустріла обвинуваченого. Він мав поганий вигляд. Повернувшись з базару, побачила на лавці Ніну, подругу потерпілої, яка повідомила про те, що стукає в двері потерпілій та двері ніхто не відчиняє. Вона піднялась до квартири потерпілої, постукала, штовхнула двері, вони відчинились. В квартирі вона побачила на полу потерпілу з синім обличчям. Вона спустилась вниз та повідомила сусідів. Вони відповіли про те, що бачили недавно обвинуваченого, який швидко з сумкою вибігав з під`їзду. Останнього разу потерпілу бачила 22 вересня 2015 року. ОСОБА_23 відносився до потерпілої як до матері, приділяв багато уваги тому, щоб відгородити її від онука - ОСОБА_7 . Для того, щоб було можливо заходити до квартири та контролювати ситуацію, ОСОБА_23 уклав договір довічного утримання з потерпілою. Ініціатором договору була потерпіла. Зі слів сусідів ОСОБА_24 вибіг з під`їзду близько 17 години 15 хвилин.
Свідок ОСОБА_25 надала суду показання, що ОСОБА_7 зустріла в день скоєння злочину та помітила, що він має дивний погляд. Обвинувачений був з пакетом, вона подумала, що в пакеті викрадені речі потерпілої, оскільки обвинувачений часто зловживав алкоголем. Вона не помітила, що обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння. З обвинуваченим вона розминулась та пішла далі. Обвинуваченого бачила в у стані сп`яніння дуже часто. Обвинувачений був двічі одружений, але сильно вживати спиртні напої почав з останньою дружиною. Вона категорично стверджує, що бачила обвинуваченого в день смерті потерпілої після 16 години.
Свідок ОСОБА_18 надала суду показання, що з обвинуваченим має добрі стосунки, це її фактичний чоловік, мають спільну дитину. З обвинуваченим проживає 5 років. Якось обвинувачений зателефонував та попросив зустрітись, для того щоб побачитись з дитиною. Про те, що потерпіла загинула вона дізналась від сусідів. З квітня місяця вона не проживала з обвинуваченим ОСОБА_7 , а дитина була, то у нього, то у неї. ОСОБА_7 їй не говорив про смерть потерпілої або про її вбивство. Вона бачилась з ОСОБА_7 в день смерті потерпілої. Обвинувачений перебував з 16 години з дитиною на дитячому майданчу по АДРЕСА_5 . Обвинуваченого затримували в її присутності ввечері. У нього була з собою сумка з ноутбуком. Вона не давала показання на досудовому розслідуванні про те, що їй стало відомо від обвинуваченого про вбивство потерпілої. З потерпілою у обвинуваченого були добрі стосунки. У неї з потерпілою були погані стосунки. Оскільки потерпіла була особою похилого віку, то постійно скаржилась на неї, як на невістку та в подальшому виписала за рішенням суду. Їй не відомо про фізичний тиск з боку обвинуваченого на потерпілу.
Свідок ОСОБА_26 дала суду показання, що ОСОБА_7 це її колишній чоловік, батько спільної дитини. Неприязних стосунків не має. З потерпілою знайома, це прабабуся її сина. Стосунки, після того як розійшлась з обвинуваченим ОСОБА_7 , були доброзичливі. З початку вересня потерпіла телефонувала їй у розпачі. Вона, навіть, хотіла її забрати до себе жити. Останнім часом вона не могла додзвонитись до потерпілої. Дізналась про вбивство, коли обвинувачений знайшов їх спільного сина через мережу Інтернет та написав: «Пробач мене». Вона не зрозуміла, чому так він написав, перетелефонувала ОСОБА_7 та поговорила з ним. ОСОБА_7 повідомив їй, що вбив бабусю. Вона також повідомила, що в телефонній розмові дружина ОСОБА_7 . ОСОБА_18 , будучи у стані сп`яніння, говорила їй, що вона чула, як потерпіла ще хлюпає та сказала обвинуваченому, навіщо він викидає телефон з балкону, з чого можливо зробити висновок, що ОСОБА_18 також була на місці злочину з ОСОБА_7 Повідомила про те, що обвинувачений завжди хотів це зробити, як він їй повідомив, оскільки вважав, що в його особистих проблемах винна саме потерпіла.
Свідок ОСОБА_27 надала суду показання, що з обвинуваченим не знайома. Була знайома з потерпілою. Вона приїздила до своєї тітки, яка є сусідкою потерпілої. ОСОБА_16 не знає. Про відносини обвинуваченого та потерпілої їй нічого не відомо. Їй розповідали лише сусіди про те, що обвинувачений ображає потерпілу. В день вбивства вона сиділа з дитиною під під`їздом. Вона бачила обвинуваченого з сумкою, коли він виходив з під`їзду. Вона категорично стверджує про те, що в день вбивства потерпілої бачила саме обвинуваченого.
Згідно протоколу огляду місця події від 23.09.2016 року, на момент огляду, вхідні двері до квартири АДРЕСА_2 та два замки на них візуальних пошкоджень не мали, знаходились у відчиненому стані. Під час огляду квартири виявлено, що обстановка в ній порушена, було виявлено труп жінки, який лежав у залі біля дивану.
Згідно цього ж протоколу огляду, в квартирі було виявлено та вилучено з кімнати №2 база телефонної трубки чорного кольору, котра знаходилася на поверхні дерев`яного стільця біля дивану. Фрагменти волосся, що знаходилися на підлозі біля тіла ОСОБА_17 . З балконного приміщення, у правому куті, телефонну трубку чорного кольору та фрагменти телефонного дроту чорного кольору з фрагментом волосся, котрий знаходився під телефонною трубкою. З кухонного приміщення: три сліди папілярних узорів рук.
Фактичні дані, що містяться в цьому документі, колегія суддів визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно з висновком експерта № 2437 від 23.09.2015 року при дослідженні трупу ОСОБА_17 , 1935 року народження, виявлені наступні ушкодження:
А) великий розлитий синець захоплюючий лобну, тім`яну обидві скроневі та потиличну ділянку з крововиливом в м`які тканини голови; синці на обличчі; один в лобній ділянці зліва, один в ділянці верхньої повіки правого ока, три в ділянці тіла нижньої щелепи по центру та справа,
Б) а) одинарна високо розташованої циркулярної замкнута горизонтальна прижиттєвої странгуляційної борозни на шиї; перелом лівого великого ріжка під`язикової кістки; крововиливи в товщу язика; перелом обох малих ріжків щитоподібного хряща;
б) синець на задній поверхні шиї в верхній та середній третинах; по одному неправильної округлої форми синцю на спині в надлопаткових ділянках; три синця та одне на правій бічній поверхні шиї в нижній третині;
В) вісім синців на передній поверхні грудей на рівні першого та другого міжреберних проміжків між середньо ключичними лініями
Г) п`ять синців на задній поверхні правого передпліччя в середній та нижній третинах; п`ять синців на тильній поверхні правої кисті; три синця на тильній поверхні лівої кисті та лівого зап`ястка.
Враховуючи характер та зовнішній вигляд ушкоджень, інтенсивність та окраску крововиливів в ділянках ушкоджень, дані судово-гістологічного дослідження (відсутність клітинної реакції) слід вважати, що:
- ушкодження описане в п.1.Б) а) виникли внаслідок стиснення шиї петлею, зробленою з напівжорсткого матеріалу, незадовго(декілька хвилин) до настання смерті;
- ушкодження описані в п.п.1 .Б б) виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, найбільш вірогідніше від пальців рук в той же часовий проміжок;
- решта вищеописаних ушкоджень виникли від дії тупого (тупих) предмету (предметів), в короткий проміжок часу (який становить до 30-40 хвилин) незадовго (до 30-40 хвилин) до настання смерті;
- механічна асфіксія внаслідок стиснення шиї петлею (удавлення петлею) має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
- всі інші ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень та з настанням смерті не пов`язані.
2 (1). Смерть ОСОБА_17 настала від механічної асфіксії внаслідок стиснення шиї петлею (удавлення петлею), на що вказують: наявність ушкоджень, описаних в п. 1. Б), а також: одутлість та синюшність обличчя з наявністю численних крапкових темно-червоних внутрішньо шкірних крововиливів; розповсюджена гостра альвеолярна емфізема з вогнищевими внутрішньо-альвеолярними крововиливами на фоні серозного альвеолярного набряку в легенях; рідкий стан крові; множинні крапкові темно-червоні крововиливи на слизових та серозних оболонка ( в тому числі в товщі язика); виражене повнокров`я внутрішніх органів.
Допитаний в судовому-засіданні експерт ОСОБА_28 підтвердив свій висновок про характер, локалізацію та тяжкість тілесних ушкоджень виявлених у потерпілої. Наявність крові потерпілої на місці не виключається через виявлені у неї садна. Смерть потерпілої могла настати від 2 до 6 годин до моменту огляду потерпілої. Прикладення сили мало місце неодноразове.
Згідно висновку експерта № 1129 від 07.10.2015 року, сліди папілярних узорів № 1, з діаметральними розмірами 19х15мм, № 2 з діаметральними розмірами 27х21 та № 3 з діаметральними розмірами 72х23мм, що вилучені 23.09.2015 року під час огляду місця події по АДРЕСА_1 придатні для ідентифікації по ним особи, що їх залишила. Вилучені під час огляду місця події 23.09.2015 року в ході ОМП по вулиці Василя Порика, 15 кв. 89 в місті Києві слід № 1, залишений безіменним пальцем, слід № 2-середнім пальцем, а слід № 3- підпальцевою ділянкою правої руки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Фактичні дані, що містяться в цих висновках експертиз та показаннях експерта суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №199 від 30 березня 2017 року ОСОБА_7 за станом на 23 вересня 2015 року та на час проведення експертизи, був і є осудним, будь-яким стійким хронічним тимчасовим хворобливим психічним розладом не страждав і не страждає, а виявляв та виявляє психічні і поведінкові порушення внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності ( т. 3 а.с.30-32).
Згідно Договору довічного утримання від 19.01.2014 року, ОСОБА_17 передала у власність 1/2 (одну другу) частину квартири під АДРЕСА_2 , ОСОБА_16 . При цьому ОСОБА_16 зобов`язувався повністю утримувати належним медичним обслуговуванням, необхідною допомогою, оплачувати комунальні послуги та зберігати в безоплатному користуванні ОСОБА_17 вказану квартиру довічно.
Згідно договору №1 від 26.09.2015 року про організацію та проведення поховання померлого, ОСОБА_16 витратив грошові кошти в сумі 4031 грн. Згідно додатку № 1 до Договору-замовлення № 12.15840.3 на організацію та проведення поховання від 26.09.2015 року витрати складали 766 гривень 96 копійок
Фактичні дані, що містяться в цих документах, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 87 КПК України недопустимими, зокрема, є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитись від давання показань та відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит; отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Дослідивши та перевіривши надані учасниками процесу докази, оцінюючи їх сукупність з точки зору достатності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, колегія суддів прийшла до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, як навмисне вбивство іншої особи.
Судова колегія критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_7 у яких він заперечував наявність у нього умислу на позбавлення життя потерпілої.
Суд бере до уваги, що слідчим в особливо важливих справах прокуратури міста Києва ОСОБА_29 27 січня 2017 року закрито кримінальне провадження у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення за повідомленням ОСОБА_7 , що показання під час досудового розслідування, в яких він визнав винуватість у вбивстві потерпілої, були надані під тиском прокурора та слідчого, які здійснювали на нього моральний тиск ( т.3 а.с.5-6).
Суд бере до уваги, що доводи ОСОБА_7 спростовуються сукупністю досліджених доказів, характером і логікою розвитку подій, яка узгоджується з характером стосунків, які на протязі тривалого часу склались між потерпілою та обвинуваченим, який як вважає суд мав мотиви вбити потерпілу з неприязні.
Суд звертає увагу на послідовні покази потерпілого ОСОБА_16 про те, що між ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_17 тривалий час існували неприязні стосунки, які особливо загострилися після того як на прохання потерпілої він як її сусід уклав договір по життєвого утримання. ОСОБА_7 неодноразово бив потерпілу, вона зверталась за захистом до органів внутрішніх справ.
Свідок ОСОБА_20 , яка є сусідкою потерпілої і обвинуваченого, вказала, що обвинувачений неодноразово погрожував потерпілій, бив її. Вона також вказала, що в день вбивства, близько 17 годин 15 хвилин, сусіди бачили, як обвинувачений швидко із сумкою вибігав з під`їзду будинку, а в 18 годин їй стало відомо, що ОСОБА_17 вбита.
Свідок ОСОБА_25 вказала, що ОСОБА_7 зустріла в день скоєння злочину та помітила, що він має дивний погляд. Обвинувачений був з пакетом, вона подумала, що в пакеті викрадені речі потерпілої, оскільки обвинувачений часто зловживав алкоголем. Згодом їй зателефонував її чоловік та повідомив, що вбито потерпілу.
Свідок ОСОБА_26 надала суду показання, що вона дізналась про вбивство, коли обвинувачений знайшов їх спільного сина через мережу Інтернет та написав: «Пробач мене». Вона не зрозуміла, чому так він написав, перетелефонувала ОСОБА_7 та поговорила з ним. ОСОБА_7 повідомив їй, що він вбив бабусю.
Свідок ОСОБА_27 дала показання, що в день вбивства потерпілої вона сиділа з дитиною під під`їздом та бачила обвинуваченого як він із сумкою виходив з під`їзду.
Беручи до уваги досліджені докази, розглядаючи справу в межах пред`явленого обвинувачення, колегія суддів прийшла до переконання, що саме ОСОБА_7 позбавив життя ОСОБА_17 .
Оцінюючи всі докази в їх сукупності, вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України колегія суддів бере до уваги, що за нормативним визначенням умисне вбивство ( ст.115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.
Колегія суддів бере до уваги локалізацію, тяжкість тілесних ушкоджень заподіяних потерпілій, предмет, яким ці ушкодження були заподіяні.
Колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення, що мотиви дій ОСОБА_7 були особисті неприязні стосунки, які виникли під час сварок та конфліктів.
Із встановлених фактичних обставин справи випливає, що своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні навмисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_7 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 115 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, в тому числі межі санкції ч.1 ст.115 КК України, що вказаний злочин відносить до категорії особливо тяжких, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є осудним, зловживає спиртними напоями.
Пом`якшуючою покарання ОСОБА_7 обставиною суд визнає його щире каяття по результатам судового розгляду, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.
Обтяжуючою покарання обставиною ОСОБА_7 суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, що передбачено п.6 ч.1 ст.67 КК України.
Враховуючи конкретні обставини справи, суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_7 до покарання у виді реального позбавлення волі.
Призначення іншого покарання, на думку суду, не буде відповідати характеру скоєного злочину, його суспільній небезпеці, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших злочинів.
Суд також прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги потерпілого ОСОБА_16 про стягнення з ОСОБА_7 майнової шкоди в сумі 4031 гривна на відшкодування затрат на поховання потерпілої та встановлення пам`ятника підлягає задоволенню у повному обсязі.
Також колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_16 щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 416 тисяч гривень не підлягають задоволенню.
Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_16 на суму 6 тисяч гривень в частині його затрат на проведення експертного дослідження в Українському центрі судових експертиз за проведення психологічного експертного дослідження для визначення характеру і ступеню моральних страждань, завданих йому внаслідок вбивства ОСОБА_17 .
При цьому колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні кримінальної справи пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальним провадженням.
Стаття 23 ЦК України, яка є загальною нормою та встановлює право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачає, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
В той же, час, спеціальною нормою, яка передбачає право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, є стаття 1168 ЦК України.
Так, ч.2 ст. 1168 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.
Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю особи, в силу вимог ст.1168 ЦК України пов`язане з фактом споріднення осіб та/або проживанням однією сім`єю.
В конкретній справі, сам цивільний позивач не заперечував, що проживає у сусідній з померлою квартирі, має власну сім`ю, члени якої приймали участь в утриманні та догляді за ОСОБА_17 .
Надання коштів на утримання ОСОБА_17 чи будь-які інші дії щодо її догляду свідчать не інакше, як про виконання договору довічного утримання, однак не про факт проживання однією сім`єю.
З огляду на встановлені обставини та відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої смертю ОСОБА_17 , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову і в частині відшкодування моральної шкоди.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
У ст.1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Судом під час судового розгляду достовірно встановлено, що в результаті скоєного злочину потерпілий ОСОБА_16 поніс матеріальні затрати на поховання ОСОБА_17 та встановлення пам`ятника 8031 гривну. З яких 4000 гривень були компенсовані потерпілому Пенсійним фондом України. Вказане підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами (т.1а.с.97-99, т.2 а.с.137-142). З зв`язку з цим в цій частині позовні вимоги потерпілого підлягають задоволенню на суму 4031 гривну. Суд бере до уваги, що в цій частині обвинувачений визнає позовні вимоги у повному обсязі.
Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_16 на суму 6 тисяч гривень його затрат на проведення експертного дослідження в Українському центрі судових експертиз за проведення психологічного експертного дослідження для визначення характеру і ступеню моральних страждань, завданих йому внаслідок вбивства ОСОБА_17 . При цьому суд виходить з того, що згідно вимог ст. 118, 122, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд може стягнути на користь потерпілого з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта. Експертно-психологічне дослідження №3-27/10 від 27 жовтня 2016 року проведене фахівцем у галузі судово-психологічної експертизи не є експертизою в розумінні Кримінально-процесуального кодексу України, яка проводиться з попередженням експерта про кримінальну відповідальність та з дотримання законодавства про судову експертизу.
Суд також бере до уваги, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_16 в частині відшкодування моральних збитків колегія суддів відмовляє, тому і з цих причин не підлягають стягненню на його користь витрати на проведення цього експертного дослідження.
Судовий збір в розмірі 2 250 гривень, як помилково сплачений за подачу позову про відшкодуванню моральної шкоди, підлягає поверненню ОСОБА_16 .
Згідно ст.124 КПК України з ОСОБА_7 підлягають стягненню в дохід держави витрати на проведення експертиз у справі, що підтверджується відповідними розрахунками експертних установ.
Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Згідно вимог ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначити йому покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_7 залишити без змін у виді утримання під вартою в ДУ «Київське СІЗО».
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання з 23.09. 2015 року.
Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-V111 від 26.11.2015 року) зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 час попереднього ув`язнення з 23 вересня 2015 року по день набрання вироку законної сили включно, якщо запобіжний захід не буде змінено, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Позов потерпілого ОСОБА_16 (індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_2 ) в частині відшкодування майнової шкоди задовольнити частково, стягнути на його користь з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 ), чотири тисячі тридцять одну гривну за заподіяну майнову шкоду. В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_16 відмовити.
Згідно ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_7 (індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 ) на користь держави 245 гривень 52 копійки (двісті сорок п`ять гривень п`ятдесят дві копійки) судових витрат на проведення експертизи у справі.
Повернути ОСОБА_16 (індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 2 250 гривень (дві тисячі двісті п`ятдесят гривень), сплачений 12.05.2016 року на рахунок №0008 УДКСУ у Подільському районі ГУ ДКСУ у м. Києві (Код отримувача : 37975298, МФО отримувача: 820019) через Приват Банк за кодом квитанції № 0497-3916 8996 8728.
Згідно частини ч.4 ст.174 КПК України арешт накладений ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 12 травня 2016 року на 1/2 квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 - скасувати.
Згідно ст.100 КПК України, речові докази:
- ксерокопії та оригінали документів на ім`я ОСОБА_17 , 3 сліди папілярних узорів рук, наволочку з подушки, сліди папілярних узорів з рук ОСОБА_17 , які нанесені на дактилокарту, мікроволокна з лівої та правої рук ОСОБА_17 , зрізи нігтьових пластин з обох рук трупа ОСОБА_17 , фрагмент волосся, трубку стаціонарного телефону, базу стаціонарного телефонного апарату, телефонний дріт із фрагментами волосся, що були вилучені згідно протоколу огляду місця події від 23.09.2015 року та зберігаються в камері схову Подільського РУ ГУ МВС України в місті Києві знищити.
- 3 сліди папілярних узори, дактилокарту на ОСОБА_7 , дактилокарту на ОСОБА_17 , що знаходяться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження № 0007006 від 23.09.2015 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 у той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Судді ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 .