11-сс/775/484/2017(м)

Слідчий суддя: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2017 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2017 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 ,-
ВСТАНОВИЛА:
12 грудня 2017 року ОСОБА_9 повідомлено про змінену підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 206-2, ч. 1 ст. 255 КК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2017 року задоволено клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 ..
На зазначену ухвалу захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала суду винесена при істотному порушенні вимог кримінального процесуального закону та без встановлення обставин справи. Зазначає, що слідчий в своєму клопотанні посилається на докази, які він не додав до клопотання про продовження строку тримання під вартою. Звертає увагу, що наразі немає ніяких ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує на недотримання розумних строків досудового розслідування. Зазначає про поганий стан здоров`я підозрюваного, міцні соціальні зв`язки та відсутність судимості. Просить ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21.12.2017 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою.
Заслухавши доповідача, захисників та підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили в разі незадоволення апеляційної скарги обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, прокурора, який вважав необхідним обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, перевіривши матеріали по розгляду клопотання слідчим суддею, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Виходячи зі змісту ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, вказаних в ст. 184 КПК України, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явився новий ризик, який виправдовує утримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового слідства до закінчення дій попередньої ухвали про утримання під вартою.
Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що дійсно на даний час неможливо вчасно закінчити розслідування, необхідно закінчення слідчих дій, які вже розпочаті і не завершені, проведення або завершення яких потребує додаткового часу. Обставини, стосовно обґрунтованості підозри, об`єктивних причин, з яких неможна закінчити досудове слідство, були предметом аналізу слідчого судді при вирішенні клопотання слідчого.
Проте колегія суддів не може погодитися із висновками слідчого судді про те, що на час розгляду клопотання слідчого про продовження строків тримання ОСОБА_9 під вартою не припинилися ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України, стосовно вірогідності порушення ним процесуальної поведінки під час слідства та суду з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюється та даних про його особу.
Відповідно до пункту 88 рішення Європейського суду з прав людини від 05.02.2013 р. у справі «Мхітарян проти Російської Федерації» на національній владі лежить обов`язок встановити існування конкретних фактів, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою. Перекладання на затриману особу тягаря доведення цих аргументів рівносильне скасуванню правила статті 5 Конвенції, яка оголошує взяття під варту винятком з права на свободу, яке допустимо тільки в суворо визначених обставинах. Національні судові органи повинні розглядати всі факти, які свідчать за і проти наявності суспільного інтересу, що виправдовує, з належним урахуванням принципу презумпції невинуватості, відступ від принципу поваги свободи особистості, і викладати їх в своїх рішеннях про відмову в задоволенні клопотань про звільнення осіб з під варти.
В даній справі «розумність» строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 порушена, оскільки жодних нових доказів, які б підтверджували вину за цей час не встановлено, а можливості їх отримання прокурором не надано.
Підозрюваний ОСОБА_9 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені. Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Яжинський проти Польщі), прокурором не надано даних про наявність незаконного впливу на свідків з боку підозрюваного ОСОБА_9 , ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не був підтверджений будь-якими доказами.
У судовому засіданні прокурор не обґрунтував та не довів наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а зробив лише посилання на ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 ..
Колегія суддів приймає до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_9 , який має постійне місце проживання та роботи, раніше не судимій, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має позитивну репутацію.
Вказані обставини свідчать про міцність соціальних зв`язків підозрюваного, що навпаки свідчить про зниження наявності ризиків незаконного впливу на свідків та ризику переховування від слідства та суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Під час розгляду справи у суді стороною обвинувачення не було надано детального обґрунтування ризиків та не проведено належним чином їх аналіз.
Таким чином, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», відповідно до якої при розгляді клопотання про обрання або ж продовження строку тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, слідчий суддя був зобов`язаний розглянути питання можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.
З урахуванням наведеного стороною обвинувачення не доведено наявність нових ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.
З урахуванням позиції прокурора, який під час апеляційного розгляду зазначив, що вважає необхідним застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, відсутністі нових ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відсутності інших підстав для продовження тримання під вартою, а також численної практики Європейського суду з прав людини, подальше тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою є недоцільним та таким, що порушує норми національного та міжнародного законодавства.
При таких обставинах ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України.
З моменту обрання відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була досягнута рівновага між загальними інтересами суспільства та правами підозрюваного, передбаченими ст. 5 ч. 1 Конвенції та ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції, що втручання в його особисту свободу на той період часу було обґрунтованим, але, зі спливом часу, зміна запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт буде адекватним і ефективним, а також пропорційним законній переслідуваній меті та забезпечить запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 194, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2017 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21 грудня 2017 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 .
Підозрюваному ОСОБА_9 обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 на строк 60 днів, тобто до 25 лютого 2018 р. включно.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_9 за кожною вимогою прибувати до суду, слідчого, прокурора.
Негайно доставити підозрюваного ОСОБА_9 до місця проживання і звільнити з-під варти.
Дану ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_9 з метою контролю за його поведінкою.
Судді: