Справа № 367/1064/18
Провадження по справі № 1-кп/367/298/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Ірпеня кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Халтурне Карлівського району Полтавської обл., громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, останній раз вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 11.04.2013 року за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна, ухвалою суду від 27.07.2016р. звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 11 місяців 22 дні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
15.12.2017 року приблизно о 10 год. 00 хв., у ОСОБА_5 , який правомірно знаходився за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 в приміщенні кімнати АДРЕСА_2 , повторно виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, не зважаючи на те, що за його діями спостерігає потерпіла ОСОБА_7 , відкрито взяв з-під столу, який знаходився у вищевказаній кімнаті, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3», вартістю 2333,33 грн., належний потерпілій ОСОБА_7 та попрямував в сторону виходу з кімнати. З метою доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , незважаючи на висунуту потерпілою ОСОБА_7 вимогу повернути їй мобільний телефон, використовуючи свою фізичну перевагу, застосував до потерпілої насильство, яке полягало у нанесенні їй численних ударів руками по різних частинах її голови та тулуба, чим спричинив ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження. З місця вчинення злочину ОСОБА_5 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди в розмірі 2333,33 грн..

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненні кримінального злочину викладеного у даному вироку суду визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що дійсно він 15.12.2017 року приблизно о 10 год. 00 хв. знаходячись у потерпілої ОСОБА_6 в кімнаті АДРЕСА_2 , де з-під столу, який знаходився у кімнаті, взяв мобільний телефон марки «Samsung», який належав потерпілій ОСОБА_7 та попрямував в сторону виходу з кімнати. Однак, потерпіла ОСОБА_7 вимагала повернути їй мобільний телефон. Проте, він, використовуючи свою фізичну силу та небажання повертати мобільний телефон наніс їй багато ударів руками по голові та тулубу. Після чого, покинув її кімнату та з викраденим майном розпорядився на власний розсуд. В теперішній час щиро кається у скоєному злочині, просив суд суворо не карати.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального злочину викладеного у вироку суду доведена та його дії органом досудового слідства за ч. 2 ст. 186 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, скоїв злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який має не зняту та не погашену судимість на шлях виправлення не став та знову вчинив однорідний, умисний, тяжкий злочин, офіційно не працює, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, за місцем реєстрації характеризується посередньо.
При визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений ним злочин відносяться, відповідно до ст. 12 КК України, до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає рецидив злочину.
З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде відповідати принципам та цілям його призначення та буде найбільш необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 , обчислювати з моменту його взяття під варту.
Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Крім того, суд, вважає за необхідне, стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати по кримінальному провадженню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 374-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 , обчислювати з моменту його взяття під варту, а саме з 18 грудня 2017 року.Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 286 гривень 00 копійок.
Речові докази по кримінальному провадженню одинадцять слідів папілярних узорів, що були вилучені під час ОМП за адресою: АДРЕСА_3 , в опечатаному вигляді разом із первинним пакуванням, девять недопалків, змиви на вологі тампони речовини бурого кольору та жіночий светр з плямами бурого кольору в опечатаному вигляді разом із первинним пакуванням, паперову коробку із вмістом в опечатаному вигляді, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області знищити.
Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1