Справа № 206/6422/17
Провадження № 1-в/206/7/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2018року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника органу пробації ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро подання начальника Самарського РС Індустріального МВ з питань пробації м. Дніпра Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ України стосовно засудженої:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,
про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», -

ВСТАНОВИВ:
29.11.2017 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська подання начальника Самарського РС Індустріального МВ з питань пробації м. Дніпра Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ України стосовно засудженої ОСОБА_5 про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році», а саме ч. 1 п. в) ст. 1 даного Закону, оскільки засуджена має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Засуджена ОСОБА_5 неодноразово в судові засідання не з`являється, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи.
Представник органу пробації в судовому засіданні показав суду, що ОСОБА_5 не з`являється за викликами і до інспекції, пояснити причини її неявки не може.
Прокурор в судовому засіданні просив залишити подання без розгляду.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника органу пробації, та думку прокурора, суд вважає за необхідне залишити подання без розгляду із наступних підстав.
Так, з 07.09.2017 року набрав чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22.12.2016 року.
Згідно ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22.12.2016 року, визначено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:
а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;
б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;
в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;
ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленогостаттею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");
е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;
є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.
Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.
Враховуючи те, що засуджена ОСОБА_5 в судові засідання не з`являється, причини неявки суду не відомі, її місце перебування не встановлено, останній не роз`яснено наслідки застосування до неї положень Закону України «Про амністію у 2016 році», в матеріалах справи відсутні відомості відносно того чи не позбавлялась остання батьківських прав стосовно своїх дітей, суд приходить до висновку, що подання підлягає залишенню без розгляду.
Керуючись ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Подання начальника Самарського РС Індустріального МВ з питань пробації м. Дніпра Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ України стосовно засудженої ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» - залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 діб до Апеляційного суду Дніпропетровської області.
Суддя ОСОБА_1