АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2385/17 Номер провадження 11-кп/786/308/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі :

головуючої-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю : прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляцією засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , гр. України, раніше судимого 27.11.2015 року Автозаводським райсудом м. Кременчука Полтавської області за ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

Засуджений вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.05.2016 року за ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4, 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі, зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в порядку ст. 72 ч. 5 КК України з 29.01.2016 року по 18.05.2015 року; ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 16.08.2016 року зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в порядку ст. 72 ч. 5 КК України з 19.05.2016 року по 15.08.2016 року,-

на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року,-

в с т а н о в и л а:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні спільного подання адміністрації Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» МЮ України та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про застосування до засудженого ОСОБА_8 ст. 3 Закону України від 22.12.2016 р. «Про амністію в 2016 році» .

Відмовляючи в задоволенні спільного подання, місцевий суд послався на те , що засуджений не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році» (далі Закон) як особа, яка після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання знову вчинили умисний злочин.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу , в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою спільне подання задовольнити та застосувати до нього Закон України «Про амністію в 2016 році» .

В обґрунтування апеляції зазначає , що ухвала винесена з порушенням норм законодавства, злочини він вчинив до початку відбування покарання у виді позбавлення волі, засуджений за злочини середньої тяжкості та вже відбув більше ніж ? строку призначеного покарання, а тому заслуговує на застосування Закону про амністію.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції , який просив задовольнити апеляцію з наведених у ній підстав , прокурора , який не вбачав підстав для задоволення апеляції, перевіривши матеріали особової справи засудженого , обговоривши доводи апеляції , колегія суддів апеляційного суду вважає , що вона не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Відмовляючи в задоволенні спільного подання суд першої інстанції дійшов висновку , що засуджений не підпадає під дію Закону України «Про амністію в 2016 році».

Із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляції засудженого є непереконливими і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, перевіряючи ухвалу суду першої інстанції, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.11.2015 року за ч.ч. 1,2 ст. 185, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. До моменту затримання обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Вказаний вирок набрав законної сили 29.12.2015 року ( а.о.с. 1-3 ). Відповідно до протоколу затримання від 19.01.2016 року, ОСОБА_7 затримано 19.01.2016 року.(а.о.с. 4 ) та вирок приведено до виконання.

Крім того, вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.05.2016 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України, ч.4 ст.70 КК України, ч. 1 ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі.

Як вбачається з вироку суду від 18.05.2016 року ОСОБА_7 після ухвалення попереднього вироку від 27. 11.2016 року та до повного відбуття покарання вчинив ряд нових умисних злочини - в період із 28 листопада 2015 року по 15 січня 2016 року ( а саме , 28.11.2015 р, 30.11.2015 р., 01.12.2015 р., 24.12.2015 р., 25.12.2015 р., 26.12.2015 р., 27.12.2015 р.,28.12.2015 р., 30.12.2015 р.,05.01.2016 р., 06.01.2016 р.,10.01.2016 р.,11.01.2016 р.,12.01.2016 р.,14.01.2016 р. та 15.01.2016 року ).

Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Підстави застосування амністії та перелік осіб, які повністю або частково звільняються від відбування покарання згідно амністії, визначаються законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Стаття 9 Закону України « Про амністію в 2016 році» містить перелік осіб, до яких амністія не може бути застосована в будь-якому випадку, навіть за умови наявності інших пільгових умов, передбачених цим Законом.

Так, зокрема, згідно з пунктом «а» вказаної статті амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи в ході судового розгляду спільне подання стосовно ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», дійшов правильного висновку про відмову у його задоволенні через заборону положень, викладених у статті 9 Закону про амністію, а саме: як до особи, яка після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинила умисний злочин.

Інші доводи апеляції засудженого не заслуговують на увагу та висновків суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке ухвалене відповідно до вимог чинного законодавства, а тому апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу стосовно нього без змін.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про застосування амністії в Україні», Законом України « Про амністію в 2016 році», ст. 86 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 539 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року стосовно нього без змін;

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а особою , яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

___________ __________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4