Тернівський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
справа № 215/1688/15-к провадження 1-кп/215/304/17
ВИРОК
іменем України
07 листопада 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження №0000955 від 26.10.2014 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг, українки, громадянки України, маючу на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуваючої, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Суд визнав доказаним, що 25 жовтня 2014 року приблизно о 22 год. 00 хв. у Тернівському районі м. Кривого Рогу по проїзній частині дороги вул. Ухтомського з боку вул. Арсентьєва у напрямку вул. Бірюзова рухався автомобіль "Daewoo Lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , при цьому швидкість руху керованого нею автомобіля складала щонайменш 87,3 км/г, тобто водій ОСОБА_4 значно перевищувала дозволену у населених пунктах швидкість руху, чим порушила вимоги 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. та 12.9 б) Правил дорожнього руху України, а саме - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пункті 12.4.

В цей же час, перед зупинкою громадського транспорту "Короленко", на проїзну частину дороги вул. Ухтомського вийшли пішоходи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які почали перетинати дорогу з права на ліво за напрямком руху автомобіля.

В ході подальшого руху ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для руху у вигляді пішоходів, які наближаються до смуги руху керованого нею автомобіля та маючи можливість запобігти наїзду, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своєчасно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля не вжила, чим порушила вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме - у разі виникнення небезпеки для руху ..., яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу ...».

Внаслідок вказаних порушень вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною умовою для запобігання ДТП, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем Daewoo lanos, вчинила наїзд на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку судово- медичної експертизи №2766 від 19.12.2014 пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: численні садна голови та обличчя, забійно- скальпована та забійні рани обличчя, відкритий уламковий перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №67 від 16.01.2015 пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійна рана обличчя, закритий перелом хірургічної шийки і великого пагорба лівої плечової кістки, розрив внутрішньої бічної зв`язки правого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.

Між порушенням водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, і наслідками - спричинення потерпілому ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження, а потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження є прямий причинний зв`язок.

Допитана в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_4 винною себе за ч. 2 ст. 286 КК України визнала повністю, дала показання про обставини скоєння кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що дійсно 25 жовтня 2014 року приблизно о 22 год. 00 хв. рухалась у Тернівському районі м. Кривого Рогу по проїзній частині дороги вул. Ухтомського з боку вул. Арсентьєва у напрямку вул. Бірюзова за кермом автомобіля "Deawoo Lanos" реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому швидкість руху автомобіля була приблизно 87 км/г. В цей час, перед зупинкою громадського транспорту "Короленко", на проїзну частину дороги вул. Ухтомського вийшли два пішоходи, які почали перетинати дорогу з права на ліво за напрямком руху автомобіля. Проявивши неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своєчасно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля не вжила, внаслідок чого здійснила наїзд автомобілем на ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Показання обвинуваченої ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням письмових доказів щодо особи обвинуваченого.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю підтверджується її показаннями, щирим каяттям у скоєному.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинувачену, яка раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має на вихованні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується задовільно.

Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченої ОСОБА_4 суд визнає щире каяття в скоєному та визнання нею своєї вини.

Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченій суд, з врахуванням її особи, вважає за вірне обрати ОСОБА_4 міру покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції. Разом із тим, враховуючи особу обвинуваченої, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов`язків згідно п.1-2 ч.1, п. 2 ч.2 ст. 76 КК України. Вирішуючи питання щодо незастосування до ОСОБА_4 додаткової міри покарання, суд приймає до уваги що ОСОБА_4 раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності.

Крім того, суд вважає, що є всі підстави для застосування положень п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" №1810- VII від 22 грудня 2016 року та звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання про, що у суді просила сторона захисту виходячи з наступного.
У п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" передбачено, що необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Як встановлено судом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, згідно ст.12 КК України, має доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
При цьому суд з`ясував, що ОСОБА_4 зрозумілі правові наслідки звільнення від покарання на підставі Закону Про амністію в 2016 році з нереабілітуючих підстав на, що вона дала згоду, та встановив, оскільки на час набрання чинності законом остання має двох дітей, яким не виповнилося 18 років і злочин вчинено до набрання чинності цим законом є всі правові підстави для такого звільнення.
ОСОБА_7 пред`явлено позов до ОСОБА_4 , ТзДВ СТДВ Глобус, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому ОСОБА_7 просив стягнути на свою користь з ОСОБА_4 20 000 грн. - компенсацію моральної шкоди, а з ТзДВ СТДВ Глобус 7 476 грн. - матеріальної шкоди.
ОСОБА_4 позов визнала в повному обсязі.

ТзДВ СТДВ Глобус на адресу суду надіслало письмові заперечення, в яких просило розглядати справу у відсутність їх представника,в задоволені позову просило відмовити.

Відповідно до положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно із п.п. 9.1-9.3 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Відповідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Згідно із п.24.1 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Суд дослідивши квитанції додані до позовної заяви ОСОБА_7 , вважає що вони частково підтверджують обґрунтовані витрати пов`язанні з лікуванням та придбанням лікарських засобів потерпілим ОСОБА_7 , а саме: 206,60 грн., 306,40 грн., 159,50 грн., 138,17 грн., 18,10 грн., 13,31 грн., 60,00 грн., 829,09 грн., 572,85 грн., 359,26 грн., 25,05 грн., 100,63 грн., 117,47 грн., 325,89 грн., 42,59 грн., 277,52 грн., 170,97 грн., 144,26 грн., на загальну суму 3 867,66 грн. Інших належних доказів, які б підтверджували витрати понесені потерпілим, суду не надано.
Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ /3320007 від 21 липня 2014 року цивільна правова відповідальність транспортного засобу-автомобіля «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована товариством з додатковою відповідальністю Страхове товариство з додатковою відповідальністю Глобус.
За таких обставин цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_7 , підлягає частковому задоволенню, а саме: стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 20 000 грн. моральної шкоди, стягненню з товариства з додатковою відповідальністю Страхове товариство з додатковою відповідальністю Глобус на користь ОСОБА_7 3 867,66 грн. - матеріальної шкоди
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, вирішено відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

п р и г о в о р и в:
обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання, якщо вона протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з підстав передбачених п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" №1810- VII від 22 грудня 2016 року.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_7 20 000 грн. моральної шкоди, стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Страхове товариство з додатковою відповідальністю Глобус на користь ОСОБА_7 3 867,66 грн. матеріальної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати: за проведення судової експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод від 29.01.2015 №58/27-13 у розмірі 1 475,76 грн.; за проведення судової експертизи обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод від 25.03.2015 №58/27-68 у розмірі 368,28 грн.
Речові докази: автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий під охоронну розписку на зберігання власнику ОСОБА_12 , залишити за належністю власнику; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 повернуте ОСОБА_12 , залишити за належністю власнику; диски FUJIFILM ФОРМАТ DVD-RW 1-4х 4,7 GB з відеозаписом допиту ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , що долучені до матеріалів справи, зберігати в матеріалах справи.

Тимчасово вилучене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_4 видане РЕВ 3-го МРВ ДАІ при УМВС України, категорії В, що запечатане в паперовий конверт, який долучений до матеріалів кримінального провадження, повернути ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_20 , згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 від 17 квітня 2010 року).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: