Справа № 367/678/18
Провадження по справі № 1-кп/367/276/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2018 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000046 від 22.01.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, раніш не судимого, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
13.03.2015 року, ОСОБА_5 на підставі дозволу № 872181 виданого ГУМВС України в м. Києві, придбав карабін марки «МКМ-072СБ» калібру 7,62х39 мм, виробництва ПАТ «Завод «Маяк», м. Київ, Україна № КІМО-7409, який 26.03.2015 поставив на облік в дозвільній системі Управління громадської безпеки ГУ МВС України в м. Києві, отримавши дозвіл на право зберігання та носіння мисливської нарізної зброї № НОМЕР_1 . Після чого, в 2015 році, точний час судом не встановлений, ОСОБА_5 перебуваючи в м. Урзуф, який відносився до зони проведення антитерористичної операції, передав невстановленій особі, придбаний ним карабін марки «МКМ-072СБ» калібру 7,62х39 мм, виробництва ПАТ «Завод «Маяк», м. Київ, Україна № КІМО-7409 для переробки тапристосування карабіна до умов ведення бойових дій. Через деякий час, точнй час не встановлений, ОСОБА_5 придбав від невстановленої особи карабін марки «МКМ-072СБ» калібру 7,62х39 мм, виробництва ПАТ «Завод «Маяк», м. Київ, Україна № КІМО-7409, конструкція якого, згідно з висновком експерта № 1885 від 26.12.2017 не відповідає вимогам ДСТУ 78-41-002-92 «Зброя спортивна та мисливська. Вимоги безпеки. Методи випробувань на безпеку» тому у наданому на дослідження стані до категорії мисливської зброї не відноситься є автоматичною, нарізною вогнепальною зброєю НОМЕР_2 ,62х39 мм в конструкцію якого були внесені зміни саморобним способом та є придатною до стрільби. Крім того, ОСОБА_5 у 2015 році, точний час судом не встановлено, перебуваючи в м. Урзуф, який відносився до зони проведення антитерористичної операції, в 2015 році, придбав від невстановленої особи патрони калібру 5,45х39 мм в кількості 30 штук, що відповідно до висновку експерта № 1885 від 26.12.2017 є боєприпасами до бойової вогнепальної зброї, а саме проміжковими патронами калібру 5,45х39 мм, що виготовлені промисловим способом на Ульяновському патронному заводі у 1982 році, СРСР та є придатними до стрільби. Крім того, ОСОБА_5 , в період часу з 2015 року по 21.11.2017 р, із зони проведення антитерористичної операції, перевіз карабін марки «МКМ-072СБ» калібру 7,62х39 мм, виробництва ПАТ «Завод «Маяк», м. Київ, Україна № КІМО-7409 який до категорії мисливської зброї не відноситься є автоматичною, нарізною вогнепальною зброєю НОМЕР_2 ,62х39 мм в конструкцію якого були внесені зміни саморобним способом та є придатною до стрільби та патрони калібру 5,45х39 мм в кількості 30 штук, що є боєприпасами до бойової вогнепальної зброї, а саме проміжковими патронами калібру 5,45х39 мм, що виготовлені промисловим способом на Ульяновському патронному заводі у 1982 році, СРСР та є придатними до стрільби до свого фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав їх без передбаченого законом дозволу до моменту їх виявлення під час обшуку співробітниками слідчого управління ГУНП в Київській області.

13.02.2018 року між прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду.
Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 повністю і беззастережно визнає себе винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України погодили звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому іспитового строку терміном 1 (один) рік.
У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.
Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 13.02.2018р., укладену між його підзахисним та прокурором, пояснив, що дана угода відповідає вимогам закону, укладена обвинуваченим у його присутності, добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 13 лютого 2018 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, викладеного в обвинувальному акті.
Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468 475 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання ОСОБА_5 у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на один рік, сторонами було враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, має неповнолітню дитину, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, та обставину, що пом`якшує покарання, якою є щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання..
Крім того, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано правильно за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки він, своїми умисними діями, які виразились у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.
Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє свої права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 13.02.2018р. та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого суд не застосовує.
Крім того, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи у сумі 1487 гривень 20 копійок.
Речовими доказами суд розпоряджається у відповідності із вимогами ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості від 13 лютого 2018 року, укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000046 між прокурором прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - затвердити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення балістичної експертизи № 8-5/1885 від 26.12.2017 року у сумі 1487 (одна тисяча чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.
Речові докази карабін марки «МКМ-072СБ» калібру 7,62х39мм, № НОМЕР_3 та 30 боєприпасів до бойової вогнепальної зброї калібру 5,45х39мм, які було вилучено 21.11.2017 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 знищити.
На вирок до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з визначених ст.ст. 394, 473 КПК України підстав.

Суддя: ОСОБА_1