Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/132/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.04.2018 м.Кропивницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7
підозрюваної ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.03.2018 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Носівка, Чернігівської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, матері-одиначки чотирьох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованої, проживаючої по АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 34 дні, а саме з 09 год. 30 хв. 23.03.2018 року по 09 год. 30 хв. 25.04.2018 року

ВСТАНОВИЛА:
Слідчий СВ Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області, за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури, звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , якій пред`явлено повідомлення про підозру в тому, що вона 22.10.2017 року приблизно о 13:00 год. за попередньою змовою з ОСОБА_9 , по АДРЕСА_2 з погрозою застосування ножа, шляхом прикладання його до шиї ОСОБА_10 , нанесла один удар ногою в обличчя останньої, після чого зв`язала руки потерпілої та відкрито викрала майно ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.03.2018 року задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 строком на 34 дні.
Мотивуючи зазначену ухвалу слідчий суддя зазначив, що злочин, в якому пред`явлено особі повідомлення про підозру є: закінченим, тяжким, умисним, вчинений за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням заздалегідь підшуканого знаряддя злочину - ножа, яким погрожували шляхом приставляння до життєво важливих органів. Посягає на суспільні інтереси - проти власності та здоров`я потерпілої. Шкоду не відшкодовано, підозрювана тривалий час перебувала у державному розшуку через невиконання нею умов застосованого домашнього арешту.
При застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останньою її процесуальних обов`язків. Прокурор довів, що ОСОБА_8 після подій, в яких вона підозрюється, залишила місце пригоди, не надала першу медичну допомогу потерпілій, на власний розсуд розпорядилась викраденим майном і переховувалась від слідства та суду, тобто активно перешкоджає встановленню істини по справі, що значно підвищує ступінь її суспільної небезпеки, відтак щодо неї не може бути застосований менш суворий вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Родинні відносини з близькими не підтримує, до оголошення у державний розшук також розшукувалась, як безвісно зникла особа. Змінює місця проживання. Тимчасове місце проживання не співпадає з місцем проведення досудового розслідування, тобто є приводом для її неявок. Порушила раніше застосований запобіжний захід у виді цілодобового тримання її під домашнім арештом, який не забезпечив ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Умисне порушення умов виконання домашнього арешту є безумовною підставою для застосування до неї більш суворого виду запобіжного заходу, яким залишається тільки тримання під вартою. Нездатність вирішувати конфлікти мирним шляхом, ігнорування принципу мирного володіння майном є підставою позапроцесуального впливу на учасників провадження чи вчинення нового злочину. Таким чином, менш суворі види запобіжних заходів не здатні забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду першої інстанції та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що сторона захисту та сама підозрювана вважає підозру необгрунтованою, вона злочинних дій, які її інкримінує сторона обвинувачення, ніколи не вчиняла, бажає допомогти розслідуванню у встановленні істині у справі.
З огляду на те, що стороною обвинувачення не надано суду разом з клопотанням належних та допустимих доказів про обгрунтовану підозру у вчинені його підзахисною інкримінованого їй злочину.
З огляду на це сторона захисту вважає, що в супереч ч.1 ст.194 КПК України, слідчим суддею при вирішення питання про застосування запобіжного заходу за результатами розгляду клопотання не було встановлено чи є в наявності обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення та не перевірив наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні, не встановив обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, які були вказані у поданому клопотанні з конкретними обставинами цього кримінального провадження на які вказувала та наголошувала сторона захисту.
Ризики, які заявлені стороною обвинувачення є не доведенні, не обґрунтовані та є такими, що є загальними та абстрактними з огляду на те, що ОСОБА_8 не має і не мала наміру ухилятися від розслідування та суду в будь-який спосіб або якимось чином впливати на потерпілу, свідків і доречі доказів цього стороною обвинувачення не було надано.
Що стосовно порушення нею раніше застосованого до неї запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, підозрювана вказала, що мала на це поважну причину, батько дізнавшись про існування такого запобіжного заходу вигнав її з домівки при цьому залишивши всі її речі у себе, в тому числі і мобільний телефон з усіма контактами.
Підозрювана була налякана, залишилася на одинці з проблемою де жити та що її робити та почала вирішувати ці питання.
Хочу наголосити, що підозрювана бажала та мала намір як найскоріше повідомити, але була морально зламана і злякалася, що її арештують так як не має де жити, а дітей заберуть.
В судовому засіданні його підзахисна заперечувала проти обрання відносно неї такого запобіжного заходу як тримання під вартою, посилаючись на те, що вона ухилятися від розслідування та суду не збирається, задля підтвердження чого стороною захисту було подано клопотання про виклик свідків допит яких мав би значення для вирішення питання прозастосування запобіжного заходу до моєї підзахисної, а саме ми просили викликати мати підозрюваної, щоб вона змогла підтвердити факт вигнання її з дому батьком, тобто підтвердити дійсність існування поважної причини не виконання попередньої ухвали суду, інший свідок це цивільний чоловік який підтвердив той факт, що вони проживають однією сім`єю, має власне помешкання, не заперечує проти того щоб у разі застосування до підозрюваної альтернативного запобіжного заходу вона відбувала його по місцю їх спільного проживання, а також він мав привести з собою документ як доказ, того що підозрювана має соціальний статус мати-одиначка.
Слідчий суддяя відмовив у задоволенні цього клопотання чим на думку сторони захисту були порушенні норми ст. 20,22, ч.4 ст. 193 КПК України.

Також стороною захисту було подано клопотання про оголошення перерви та надання часу задля ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 00011923 від 22.10.2017 р. з метою належного здійснення захисту підозрюваної ОСОБА_8 виходячи з того, що стороною обвинувачення в порушення норми ч.2 ст. 186 КПК України підозрюваної за три години до початку розгляду даного клопотання воно не було надано, чим було знову порушено її право на захист.
Слідчим суддею було оголошено перерву на одну годину задля того щоб підозрювана та захист змогли отримати дане клопотання з додатками та підготувати свою узгоджену правову позицію щодо до даного клопотання, з огляду на це вважаю, що слідчим суддею також було порушено норми ч.2 ст. 186 КПК України
Виходячи з зазначеного та оцінюючи в сукупності обставини вчиненого правопорушення, вважаємо, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваної, зважаючи на дані про її особу, більш м`якого запобіжного заходу, та вважає вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстоким та до підозрюваної слід було б застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді не цілодобового домашнього арешту.
Просить врахувати обставини, що характеризують ОСОБА_8 , як людину яка має фактичне постійне місце проживання, має чоловіка та чотирьох дітей:; крім того, вона злочинних дій, які її інкримінує сторона обвинувачення, ніколи не вчиняла, бажає допомогти розслідуванню у встановленні істині у справі, раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягалася, на обліку нарколога або психіатра не перебуває, характеристики негативної з місця проживання не надано, що свідчить тільки на користь підозрюваної, має статус матері - одиначки.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинувачену ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Постанова судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178,183 КПК України.

Згідно пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.
Колегія суддів знаходить, що слідчим суддею перевірено наявність заявлених та обґрунтованих слідчим ризиків.
А тому з урахуванням всіх обставин кримінального правопорушення лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в даному випадку зможе забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам.
Обираючи щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою слідчий суддя в повній мірі дотримався норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого і дослідивши доводи викладені в клопотанні слідчого та з урахуванням вагомості наявних доказів, тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у випадку визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та інші ризики, вказані в клопотанні, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_8 під вартою.

На думку колегії суддів, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_8 тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - перебуваючи на волі вона може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому слідчий суддя правильно застосував до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою, що буде необхідним і достатнім для запобігання ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_8 .

Наведені правові підстави слідчим суддею про необхідність обрання щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу - тримання під вартою, знайшли свої підтвердження.

З урахуванням наведеного, слідчим суддею належним чином мотивовані й можливі ризики визначені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, при цьому, враховувалось, що злочин, в якому пред`явлено особі повідомлення про підозру є: закінченим, тяжким, умисним, вчинений за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням заздалегідь підшуканого знаряддя злочину - ножа, яким погрожували шляхом приставляння до життєво важливих органів, посягає на суспільні інтереси - проти власності та здоров`я потерпілої, родинні відносини з близькими не підтримує, до оголошення у державний розшук також розшукувалась, як безвісно зникла особа, змінює місця проживання, тимчасове місце проживання не співпадає з місцем проведення досудового розслідування, порушила раніше застосований запобіжний захід у виді цілодобового тримання її під домашнім арештом, який не забезпечив ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відсутності ризиків у даному кримінальному провадженні та необґрунтованості обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджується матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження слідчого судді.

Безпідставними колегія суддів вважає також доводи апелянта щодо можливості застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, оскільки приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя тим самим виключив можливість того, що незастосування такого запобіжного заходу або більш м`які запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_8 .

Так, під час досудового розслідування підозрювану ОСОБА_8 вже було оголошено в розшук, після обрання їй запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, нею були порушені умови даного запобіжного заходу, як зазначалося її матір`ю в 2013 році ОСОБА_8 також перебувала в розшуку, як безвісти зникла, дані факти не свідчать про те, що підозрювана має намір надалі дотримуватись належної поведінки, особливо з урахуванням тяжкості покарання у разі визнання її винною у інкримінованому їй злочині.

Твердження захисника-адвоката щодо врахування того, що ОСОБА_8 має фактичне постійне місце проживання, має чоловіка та чотирьох дітей, крім того, вона злочинних дій, які її інкримінує сторона обвинувачення, ніколи не вчиняла, бажає допомогти розслідуванню у встановленні істині у справі, раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягалася, на обліку нарколога або психіатра не перебуває, характеристики негативної з місця проживання не надано, що свідчить тільки на користь підозрюваної, має статус матері одиначки, колегія суддів до уваги не бере, оскільки вони вже були в повній мірі враховані судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу підозрюваній та також спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема і в тій частині, що ОСОБА_8 не одружена, діти підозрюваної проживають з її цивільним чоловіком, а не з нею, незважаючи на те, що саме вона має статус матері-одиначки, окрім того вирішується питання про позбавлення її батьківських прав.
Також, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, суд у висновках щодо обґрунтованості підозри, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, а надані прокурором докази на підтвердження висунутої підозри колегія суддів знаходить вагомими.
До того ж, у пункті 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив, "що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
Отже, доводи захисника щодо відсутності обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки клопотання слідчого містить докази на підтвердження висунутої ОСОБА_8 підозри, які слідчій суддя взяв до уваги, приймаючи відповідне судове рішення.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, воно ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Істотних порушень, слідчим суддею, вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 177, 178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.03.2018 року, якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 34 дні, а саме з 09 години 30 хвилин 23 березня 2018 року по 09 годину 30 хвилин 25 квітня 2018 року - залишити без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2