Справа № 128/1736/17
ВИРОК
Іменем України
02 лютого 2018 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000642 від 13.06.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, з середньою освітою, раніше судимого:

- 20.08.2008 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 317 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 21.01.2010 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 129 КК України до 6 місяців арешту, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України приєднано 2 роки 7 місяців, остаточно призначено покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 10.10.2012 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст. 395, 71, 72 КК України до обмеження волі строком на 1 рік 7 місяців;

- 17.11.2015 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний злочин.

Так, ОСОБА_4 постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.08.2016 року встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та винесено ряд обмежень, серед яких: 1. Заборона виходити з будинку АДРЕСА_1 з 22:00 год. вечора до 05:00 год. наступного дня; 2. Заборона відвідувати бари, кафе, ресторани, інші торгові місця, які реалізують спиртні напої на розлив; 3. Заборона виїзду за межі Вінницького району в особистих справах без дозволу поліцейського; 4. З`являтися для реєстрації до Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області до 10:00 години кожної другої суботи щомісячно. Незважаючи на встановлені судом обмеження, ОСОБА_4 , самовільно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних на те причин, не повідомивши Вінницький РВ Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, залишив місце проживання в АДРЕСА_1 та в період з 30.05.2017 року по 20.06.2017 року був відсутнім за адресою свого проживання, про що свідчать акти перевірки від 30.05.2017 року, від 02.06.2017 року, від 07.06.2017 року, складені дільничними офіцерами поліції Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. З огляду на вищевикладене ОСОБА_4 порушив п. 1, п. 2, п. 3 та п. 4 постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 30.08.2016 року про встановлення адміністративного нагляду відносно нього.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав частково, в подальшому повністю, та суду показав, що після постановлення вироку суду у 2015-му році відносно нього був встановлений адміністративний нагляд с переліком обмежень. Він підтримував зв`язок зі своїм інспектором і був попереджений про відповідальність за порушення адміністративного нагляду, але не міг влаштуватися на роботу і займався проведення ремонтів по тимчасовому найму без трудової угоди. Бувало таке, що його викликали для виконання роботи у 19-22 годині і він працював до ранку. Попереджувати свого інспектора він міг не завжди, так як той вимагав, щоб він попереджав його до шостої години вечора, так як це слід було заносити у журнал. В період з 30.05.2017 року по 20.06.2017 року був відсутнім за адресою свого проживання, так як робив ремонт у своєї бабусі в с.Селище, Тиврівского району. Свого інспектора він про це не поперджав, чого саме, пояснити не може. Знав, що відносно нього по адміністративній справі було застосовано арешт, але вважав, що в нього є десять днів, щоб привести свої справи до ладу. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Окрім визнання обвинуваченим вини у скоєнні кримінального правопорушення, вина обвинуваченого підтверджується оглянутими та дослідженими у судовому засіданні доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме:

-витягом з кримінального провадження № 0000642, з якого вбачається дата надходження заяви, повідомлення або виявлення правопорушення 12.06.2017 року; заявник матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень; дата внесення відомостей до ЄРДР 13.06.2017 року; правова кваліфікація ст. 395 КК України; фабула: 12.06.2017 року до Вінницького РВП надійшло повідомлення про те, що при неодноразовій перевірці гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його місцем проживання АДРЕСА_1 , останній був відсутній, хоча згідно постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 30.08.2016 року йому було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік; особа, яку повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.к.п. 63);

-рапортом про факт порушення вимог адміністративного нагляду ОСОБА_4 від 12.06.2017р., (а.к.п. 64);

-рапорт про факт порушення вимог адміністративного нагляду ОСОБА_4 від 07.06.2017р. (а.к.п. 65);

-рапортом про факт порушення вимог адміністративного нагляду ОСОБА_4 від 30.05.2017р. (а.к.п. 66);

-актом перевірки по місцю проживання виконання вимог адміністративного нагляду ОСОБА_4 від 30.05.2017р., яким було виявлено факт відсутності його за місцем проживання (а.к.п.67);

-рапортом про факт порушення вимог адміністративного нагляду ОСОБА_4 від 02.06.2017р., (а.к.п. 68);

-актом перевірки по місцю проживання виконання вимог адміністративного нагляду ОСОБА_4 від 02.06.2017р., яким було виявлено факт відсутності його за місцем проживання (а.к.п.69);

-рапортом про факт порушення вимог адміністративного нагляду ОСОБА_4 від 07.06.2017р., (а.к.п. 70);

-актом перевірки по місцю проживання виконання вимог адміністративного нагляду ОСОБА_4 від 07.06.2017р., яким було виявлено факт відсутності його за місцем проживання (а.к.п.71);

-вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2015 року по справі № 128/729/15-к, яким ОСОБА_4 визнано невинуватим та виправдано за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, за недоведеністю вини, а також визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки 6 (шість) місяців. Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_4 : 1) не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; 2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи (а.к.п. 72-77);

-ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02 лютого 2016 року по справі № 128/729/15-к, якою вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2015 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін (а.к.п. 78-79);

-постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 30 серпня 2016 року по справі № 128/729/15-к, якою подання начальника Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області про можливість встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_4 задоволено частково. Встановлено щодо громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік з моменту постановки на облік в територіальному органі Національної поліції за місцем його проживання. Застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обмеження: 1) заборона виходити з будинку АДРЕСА_1 з 22:00 години до 05:00 години наступного дня; 2) заборона відвідувати кафе, бари, ресторани, інші торгові місця, які реалізують алкогольні напої на розлив; 3) заборона виїзду за межі Вінницького району в особистих справах без дозволу поліцейського; 4) з`являтися для реєстрації до Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області до 10:00 год кожної другої суботи щомісячно (а.к.п. 80-81);

-постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 03 квітня 2017 року по справі № 128/709/17, якою визнано винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.1 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту у вигляді 3 (три) доби. Визнано винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту у вигляді 5 (п`ять) діб. Остаточно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено покарання у виді адміністративного арешту у вигляді 5 (п`ять) діб. Строк відбування адміністративного арешту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішено рахувати з моменту його затримання (а.к.п. 82);

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому в вину кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України була повністю доведена під час судового розгляду даного кримінального провадження.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст. 395 КК України, як порушення правил адміністративного нагляду, а саме самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Тому при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості; особу винного, який не одружений, не працює; не перебуває на обліку в лікаря нарколога та психіатра; за місцем проживання зарекомендував себе негативно, а також суд враховує матеріали досудової доповіді Вінницького МРВ з питань пробації ЦЗМУ з ПВКП та пробації МЮ, відносно ОСОБА_4 , яким надано висновок з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, про те, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальнихправопорушень: ресурси, що сприятимуть виправленню та ресоціалізації засудженого: 1) соціально-психологічний супровід службою пробації обвинуваченого; 2) проведення індивідуальної роботи із психологом, щодо контролю над власними емоціями.
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої покарання обвинуваченого обставин, зважаючи на надані суду відомості щодо особи обвинуваченого, обставини вчинення ним злочину, позицію державного обвинувача, яка просить обрати відносно обвинуваченого міру покарання у виді арешту, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе виключно за умови ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання у виді арешту, передбаченого санкцією статті, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. При цьому остаточне покарання слід призначити за вимогами ст.ст.71,72 КК України, з врахуванням вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 17.11.2015 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались, підстав для їх обрання суд не вбачає.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.17, 84-87, 91, 92, 94, 124, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

На підставі ст.ст.71,72 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуте покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2015 року, що становить 4 (чотири) роки позбавлення волі та остаточне покарання ОСОБА_4 шляхом складання покарань (одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту) призначити у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1