Справа № 686/7601/16-к

УХВАЛА

«30» січня 2018 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження про обвинувачення -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, в силу ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.2, 304 ч.1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Хмельницького міськрайонного суду з апеляційного суду Хмельницької області на новий судовий розгляд надійшло вищевказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.2, 304 ч.1 КК України.
Зазначене кримінальне провадження підсудне Хмельницькому міськрайонному суду. Підстав для закриття провадження не має.
Разом з тим, обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, як випливає зі змісту Кримінального процесуального Кодексу, формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст.91 вказаного Закону, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого складу злочину.
Проте, таких вимог Кримінального процесуального Кодексу України в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 , на переконання суду, органом досудового слідства в повній мірі не виконано, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є не конкретними, не містять чітко сформульованого обвинувачення, чим порушено один з основних конституційних принципів права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд, тобто позбавлено права обвинуваченого знати, в яких конкретно діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень, а також позбавляє суд можливості належним чином встановити істину в кримінальному провадженні, роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення.
Такий же висновок слідує і з ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2017 року, за результатами апеляційного розгляду вказаного провадження, і якою ухвалений у справі вирок суду першої інстанції від 13 січня 2017 року було скасовано.
Зокрема, як зазначається в ухвалі апеляційного суду: «колегією суддів встановлено, що після отримання обвинувального акта, затвердженого прокурором Хмельницької місцевої прокуратури 29 березня 2016 року, суд не дотримався вимог, передбачених п.3 ч.3 ст.314 КПК України, оскільки в підготовчому судовому засіданні належним чином не перевірив відповідність його вимогам цього Кодексу та не врахував, що обвинувачення повинно бути конкретизоване щодо конкретного обвинуваченого, натомість обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, інкримінованого безпосередньо ОСОБА_5 .
Так, формулюючи обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України та викладаючи правову кваліфікацію вказаного злочину, автор обвинувального акту зазначає, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Вказані недоліки стосуються і обвинувального акту із зміненим обвинуваченням, погодженим першим заступником Хмельницької місцевої прокуратури 13 грудня 2016 року.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 28 березня 2016 року кримінальне провадження стосовно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, на що не звернули увагу автори обвинувальних актів.
Колегія суддів вважає вказане порушення вимог кримінального процесуального закону істотним і таким, яке перешкодило суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення, проте виправити його не вправі.»
Відповідно до ч.3 ст.415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, зокрема прокурора, якого підтримав представник потерпілої та який вважав за можливе призначити вказане кримінальне провадження до судового розгляду, захисника, якого підтримав обвинувачений, про необхідність повернення обвинувального акта, як такого, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального Кодексу України прокурору, ознайомившись з матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.2, 304 ч.1 КК України, не відповідає вимогам КПК України, з вищенаведених підстав, а тому згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору, для усунення викладених за змістом ухвали недоліків.
Не спростовують вищевказаних висновків суду про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, а навпаки підтверджують їх обґрунтованість і заяви останнього про наміри змінити обвинувачення, чим прокурор фактично визнає невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України і суперечить своїй позиції щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, оскільки згідно ст.338 КПК України можливість зміни обвинувачення в суді, з певних підстав, це право, а не обв`язок прокурора, яке згідно положень КПК України жодним чином не впливає та не обмежує право суду з підстав передбачених п.3 ч.3 ст.314 КПК України прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Керуючись, ст.ст.314,372 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.2, 304 ч.1 КК України, через його невідповідність вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий:
Суддя ОСОБА_1