У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2018 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,з прокурора ОСОБА_3 ,захисника ОСОБА_4 ,розглянувши клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Запоріжжя,громадянина України,не працюючого,зареєстрований в АДРЕСА_1 ,до затримання мешкав в АДРЕСА_2 , раніше не судимого
якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.3 ст.187 КК України по матеріалам досудового розслідування за № 0003832 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 17.10.2017 року,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 ,за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 ,звернувся до слідчого судді з зазначеним клопотанням,в якому просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на 60 днів.
В клопотанні зазначив,що ОСОБА_6 підозрюється у тому,що в період часу з 17.10.2017 р.по 18.10.2017 р.за попередньою змовою з іншими особами,за розробленим планом та згідно розподіленим ролям вчинили розбійний напад на квартиру ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_3 ,застосовуючи предмет,схожий на пістолет,примусили свідка ОСОБА_9 направитись до приміщення вказаної квартири,де знаходився ОСОБА_8 ,застосовуючи предмет,схожий на пістолет,поклали останнього на підлогу,обмеживши йому рух та пересування,після чого заволоділи його майном та документами на транспортний засіб автомобіль «Nissan Tida» р.н. НОМЕР_1 ,чим потерпілому завдана матеріальна шкода..
17.10.2017 р. до ЄРДР за № 0003832 внесено відомості про почате досудове розслідування за фактом розбійного нападу на ОСОБА_8 групою осіб.
18.10.2017 р. о 02.00 год. (фактичний час затримання 17.10.2017 р. 22.25 год.) ОСОБА_6 затримано у порядку ст.208 КПК України.
18.10.2017 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
19.10.2017 р. ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя відносно ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.12.2017 р. до 22.25 год.
13.12.2017 р.ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя відносно ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 22.25 год.17.01.2018 р.
Строк досудового розслідування кримінального провадження за № 0003832 продовжено постановою прокуратури Запорізької області до 17.04.2018 р.
Слідчий ОСОБА_5 за змістом клопотання просить про продовження строку тримання під вартою підозрюваного на 60 днів з посиланням на те,що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину,передбаченого ч.3 ст.187 КК України,не працює,не має міцних родинних і соціальних зв*язків.У відсутність запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою підозрюваний може продовжити злочинну діяльність,а також ухилятися від органу досудового розслідування та суду,впливати на потерпілого та свідків.10.01.2018 р. ОСОБА_6 пред*явлені підозри у рамках інших кримінальних проваджень у вчиненні злочинів,передбачених ст.187 ч.3,289 ч.2 КК України.
В суді слідчий ОСОБА_11 підтримав клопотання, просить про його задоволення.Пояснив,що для завершення досудового розслідування необхідно завершити проведення призначених експертиз,визначити остаточну правову кваліфікацію дій підозрюваного,скласти обвинувальний акт,тому строк досудового розслідування продовжений до 17.04.2018 р.,а зазначені у клопотанні ризики вимагають подальшого тримання підозрюваного під вартою.
Прокурор вважає,що клопотання підлягає задоволенню з тих мотивів,на які посилається слідчий у клопотанні.Зауважив про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_6 як особи,яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні групового розбійного нападу із зброєю на житло громадянина із заволодінням майном потерпілого,про відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних або родинних зві*язків,відсутність роботи та зрозумілих доходів,що вказує на високий ризик його втечі та можливість продовження злочинної діяльності,оскільки слідством перевіряється причетність ОСОБА_6 до інших кримінальних правопорушень.
Захисник ОСОБА_4 заперечує проти задоволення клопотання з посиланням на те,що жоден із ризиків,зазначених у клопотанні слідчого,не є доведеним,та не свідчить про неможливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.За змістом клопотання слідчим формально зазначені положення КПК України,без підтвердження доказами існуючих або нових ризиків,а саме клопотання є аналогічним раніше поданим до суду у грудні 2017 р.з мотивуванням про необхіднісь подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою через потребу завершення досудового розслідування.Зазначив,що його підзахисний раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проходження стажування на працевлаштування,має житло в м.Запоріжжі,де проживав з батьками та цивільною дружиною,припущення слідства про наявність ризиків продовження злочинної діяльності,втечі,незаконного впливу на потерпілого та свідків нічим не підтверджена,тому вказані слідчим ризики не є достатніми для подальшого тримання підозрюваного під вартою,до нього можливо обрати запобіжний захід менш суворого виду,не пов*язаного з триманням під вартою,а завершення досудового розслідування з урахуванням тих обставин,які зазначив слідчий,не вимагає подальшого ув*язнення ОСОБА_6 .
Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав доводи захисника про те,що він тримається під вартою не аргументовано,потреби досудового розслідування цього не вимагають,до нього можливо застосувати менш суворий запобіжний захід.
Заслухавши думку учасників процесу,перевіривши їхні доводи матеріалами справи, слідчий суддя дійшов висновку,що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.29 Конституції України,ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою інакше як за мотивованим рішенням суду і лише на підставах та в порядку,встановлених законом.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 р.(із змінами)»Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадії досудового розслідування»,тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише за наявності підстав вважати,що інші запобіжні заходи ,передбачені законом,не можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов*язків,передбачених КПК України.
За змістом ст. 178 КПК України,при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження,слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
Відповідно до положень ст. ст. 132, 183 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст.199 КПК України,за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин,які свідчать про те,що заявлений ризик не зменшився або з*явилися нові ризики,які виправдовують тримання особи під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості, дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Геращенко проти України» від 07.11.2013 р.Суд зазначив,що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових та процесуальних умов,які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи.Це означає,що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства ,а й обгрунтованість підозри,яка стала підставою для затримання,а також мети,з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою(також Рішення у справі «Буткевичюс проти Литви»).
У Рішенні «Тимошенко проти України»(2013 рік) Європейський суд з прав людини зазначив:»щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним у розумінні пунтку 1 статті 5 Конвенції,самог факту,що цей захід застосовується згідно з національним законодавством,що відповідає визначеним стандартам,ще недостатньо-він також повинен бути необхідним за даних обставин(також рішення у справах «Нештяк проти Словаччини»,від 27.02.2007 р.,»Хайредінова проти України» від 14.10.2010 р.)
Для відмови у досудовому звільненні особи принципи конвенційного прецедентного права передбачають чотири основні підстави:ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд(рішення у справі «Штегмюллер проти Австрії»1969 р.),ризик перешкоджання з боку обвинуваченого у випадку його звільнення,процесові здійснення правосуддя(рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» 1968 р.),вчинення ним подальшого правопорушення(«Мацнеттер проти Австрії» 1969 р.)або спричинення ним порушень громадського порядку(«Летельєр проти Франції» 1991 р.)
З наданих суду разом з клопотанням матеріалів суд встановив наступне.
17.10.2017 р.до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003832 внесено відомості про почате досудове розслідування за фактом розбійного нападу на ОСОБА_8 групою осіб.
В результаті проведених слідчих дій отримані дані про те,що до вчинення вказаного злочину причетний ОСОБА_6 ,якому 18.10.2017 р.повідомлено про підозру у вчиненні злочину,передбаченого ч.3 ст.187 КК України,про що свідчить зміст наданих до клопотання протоколів,зокрема,допиту потерпілого,свідків,протоколів проведення впізнання підозрюваного .
Слідчий суддя при розгляді даного клопотання враховує,що поняття «обґрунтованої підозри» не міститься в національному законодавстві,тому слід виходити з його визначення, наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин» (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»,вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства»).
У доданих до клопотання захисника матеріалах міститься ухвали слідчих суддів,якими вже аналізувалася обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_6 та зроблені висновки про можливість вчинення ним того злочину,у якому він підозрюється у даному кримінальному провадженні,тому доводи захисту про відсутність обґрунтованої підозри не є слушними.
Згідно протоколу затримання, ОСОБА_6 фактично був затриманий 17.10.2017 р.о 22 год.25 хв.,підозра вручена йому 18.10.2017 р.
19.10.2017 р.ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 15.12.2017 р.включно.
13.12.2017 р.ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя відносно ОСОБА_6 було продовжено строк тримання під вартою на до 17.01.2018 р.включно на строк досудового розслідування.
Постановою заступника прокурора Запорізької області від 15.01.2018 р.продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0003832 до 17.04.2018 р.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного у виді тримання під вартою,слідчим суддею було враховано наявність обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_6 , а також відомості про його особу: ОСОБА_6 ,хоча і раніше не судимий,однак до затримання не працював,зрозумілих джерел доходів не має,в м.Запоріжжі проживав не за місцем реєстрації.Соціальні та родинні зв*язки підозрюваного з батьками,які мешкають окремо,та посилання на наявність родинних зв*язків з цивільною дружиною,не є настільки міцними та впливовими на поведінку ОСОБА_6 ,щоб утримати його від продовження злочинної діяльності та гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов*язків,належну процесуальну поведінку,запобігти ризику втечі як особи,який загрожує кримінальне покарання за особливо тяжкий злочин.
При розгляді даного клопотання слідчий суддя дійшов до висновку,що заявлені ризики втечі підозрюваного,продовження ним злочинної діяльності не зменшилися та продовжують існувати,що є підставою для відмови у звільненні затриманої особи,в тому числі з обранням запобіжного заходу у виді домашнього арешту,як про це заявив захисник.
На користь такого висновку є той факт,що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні інших злочинів,обґрунтованість цих підозр при розгляді даного клопотання не перевіряється,проте приймається до уваги факт перевірки підозрюваного на причетність до вчинення інших злочинів,жодних нових обставин,які не враховувались при обранні до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та є суттєвими,не встановлено,доводи захисника про наявність у підозрюваного зареєстрованого місця проживання,позитивні характеристики за місцем стажування,вже були предметом розгляду у цьому кримінальному провадженні при розгляді аналогічних клопотань.
Водночас,ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків при розгляді клопотання не встановлено та не доведено,оскільки жодних об*єктивних доказів цих обставин не встановлено.
З урахуванням встановлених обставин,тяжкість злочину,в якому підозрюється ОСОБА_6 ,свідчить про суспільну небезпечність цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку,є високим ризик втечі підозрюваного від правосуддя з метою уникнути можливо покарання,продовження злочинної діяльності,обравши менш суворий запобіжний захід,ніж тримання під вартою,вочевидь неможливо.
Слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини,а також практику Європейського суду з прав людини,згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Водночас,Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те,що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Зважаючи на суспільний інтерес,який,з урахуванням презумпції невинуватості,виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, слідчий суддя з урахуванням викладеного продовжує відносно ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів до 17.03.2018 р.включно.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя зобов"язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов"язків, передбачених цим Кодексом.
Водночас, за змістом ч.4 п.1 цієї ж статті, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням предметів, схожих на ніж та пістолет, якими нападники погрожували насильством потерпілому та свідку, слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою розмір застави не визначає.
Керуючись ст.177,179,180,181,182,183,184,193,196,197,199 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А :
Продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ,підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,на строк 60 днів з 17 січня 2018 р. з 22 год.25 хвилин по 17 березня 2018 року 22 год.25 хвилин включно.
Ухвалу для виконання направити уповноваженій службовій особі Запорізького СІЗО, вручити копію ухвали підозрюваному,захиснику та прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1