А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23.01.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/777/713/17, за апеляційною скаргою, яку подала заступник начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що, враховуючи доводи клопотання, вимоги щодо розумності та спів розмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на транспортний засіб - сідловий тягач марки «VOLVO», модель «FH 12-42T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні з бортовим напівпричепом марки «COGEL» моделі «SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , шляхом заборони його відчуження. В ухвалі також вказується на те, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження належним чином забезпечить мету застосування заходу забезпечення в кримінальному провадженні, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.
В апеляційній скарзі заступник начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, і такою, що постановлена з порушенням вимог ст. 370 КПК України. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, яку клопотання слідчого задовольнити в повному обсязі.
У доповненні до апеляційної скарги вказується на те, що ухвала слідчого судді про часткове задоволення клопотання є не вмотивована, оскільки в ній міститься лише посилання зміст статей КПК України, якими визначено підстави та порядок накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження, обов`язок слідчого та прокурора довести необхідність накладення арешту, беззаперечність права власності на майно. Крім того, вказується на те, що слідчим суддею залишено поза увагою те, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула людина, а також аргументи слідчого про те, що досудове розслідування за даним фактом лише розпочато, висновки всіх необхідних експертиз відсутні, слідчий експеримент не проведено. На підставі наведеного, апелянт вважає, що, з метою швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та прийняття у найкоротші терміни обґрунтованого процесуального рішення у кримінальному провадженні, вищевказаний автомобіль як фігурант дорожньо-транспортної пригоди необхідно зберігати без можливості доступу до нього будь-яких осіб, окрім слідчих органів, та його використання, у тому числі й з метою збереження всієї можливої слідової та технічної інформації, яка може у подальшому знадобитися у процесі досудового розслідування. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на транспортний засіб - сідловий тягач марки «VOLVO», модель «FH 12-42T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні з бортовим напівпричепом марки «COGEL» моделі «SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу й просили її задовольнити, власника майна ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 , які судове рішення вважають законним та обґрунтованим і заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), а частиною 4 цієї статті передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, і, що слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Колегія суддів також вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на транспортний засіб сідловий тягач марки «VOLVO», модель «FH 12-42T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні з бортовим напівпричепом марки «COGEL» моделі «SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , слідчим суддею були враховані вимоги Конституції України, дотримані вимоги кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладений у Європейській Конвенції та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке, з огляду на вищенаведені норми кримінального процесуального закону, визнається законним та обґрунтованим.
Враховуючи наведене, колегія судів погоджується з висновком слідчого судді про те, що слідчим та прокурором доведено необхідність накладення арешту на вилучений у ході проведення огляду місця події транспортний засіб - сідловий тягач марки «VOLVO», модель «FH 12-42T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні з бортовим напівпричепом марки «COGEL» моделі «SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , і з урахуванням вимог щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідків арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, вважає, що на вказаний транспортний засіб необхідно накласти арешт шляхом заборони його відчуження.
На переконання колегії суддів, саме такий спосіб застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна належним чином забезпечить мету застосування заходу забезпечення в кримінальному провадженні, а також не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
У зв`язку з вищенаведеним, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді є не вмотивованою, оскільки в ній міститься лише посилання на зміст статей КПК України, якими визначено підстави та порядок накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження, обов`язок слідчого та прокурора довести необхідність накладення арешту, беззаперечність права власності на майно, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги про те, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула людина; що досудове розслідування за даним фактом лише розпочато, а висновки всіх необхідних експертиз відсутні й слідчий експеримент не проведено, - апеляційний суд, з урахуванням вищенаведеного, відхиляє як такі, що не впливають на висновок слідчого судді про накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб шляхом заборони його відчуження, доводи апеляційної скарги про те, що з метою швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та прийняття у найкоротші терміни обґрунтованого процесуального рішення у кримінальному провадженні, вищевказаний транспортний засіб як фігурант дорожньо-транспортної пригоди необхідно зберігати без можливості доступу до нього будь-яких осіб, окрім слідчих органів, та його використання, у тому числі й з метою збереження всієї можливої слідової та технічної інформації, яка може у подальшому знадобитися у процесі досудового розслідування, - відхиляються як такі, що не являються підставами для застосування іншого способу накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб, ніж заборона відчуження такого. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів вважає, що накладення арешту на даний транспортний засіб шляхом заборони його відчуження, не позбавляє орган досудового розслідування можливості здійснювати з указаним транспортним засобом слідчі дії, зокрема, призначити відповідні експертизи та проводити слідчий експеримент, тощо.
При оцінці доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує й те, що в такій не вказується на те, який саме спосіб накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб необхідно застосувати, а міститься прохання лише на накладення арешту на транспортний засіб, що й було зроблено слідчим суддею шляхом заборони відчуження транспортного засобу його власником.
На інші доводи, які б давали підстави для скасування судового рішення в апеляційній скарзі не вказується.
Отже, вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про накладення арешту на транспортний засіб сідловий тягач марки «VOLVO», модель «FH 12-42T», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні з бортовим напівпричепом марки «COGEL» моделі «SN 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, такою, що не перешкоджає своєчасному та якісному проведенню досудового розслідування в кримінальному провадженні, а також не порушує права та інтереси інших осіб при розслідуванні кримінального правопорушення, а тому, підстав для її скасування не вбачає.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що апелянтом не заявлялось жодних клопотань як в апеляційній скарзі, так і під час її розгляду, у тому числі клопотань, які би підтверджували обґрунтованість доводів апеляційної скарги, та являлись підставою для скасування судового рішення.
Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подала заступник начальника відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: