Ухвала

02 квітня 2018 року
м. Київ
Провадження № 51-3680 ск 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року щодо вказаної особи,

встановила:

За вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.02.2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.02.2015 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2017 року на стадії виконання вироку відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вищевказану ухвалу без змін.

Засуджений просить суд касаційної інстанції переглянути оскаржувані судові рішення в касаційному порядку і застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році».

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її передачі у порядку статей 434-1, 434-2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до п. 7 § 3 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об`єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України.

Колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року щодо застосування амністіїнеобхідно відмовити, оскільки ч. 6 ст. 539 КПК передбачає оскарження ухвали суду за наслідками розгляду клопотання (подання) щодо питань, пов`язаних із виконанням вироку, лише в апеляційному порядку і не передбачає оскарження такого судового рішення в касаційному порядку; положеннями ч. 2 ст. 424 КПК передбачено оскарження в касаційному порядку лише тих судових рішень, що перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, а оскаржені ОСОБА_4 до таких не належать; ці рішення постановлено судами у межах закону про амністію, і вони стосуються питань, пов`язаних із виконанням вироку, що не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

З огляду на постанову Верховного Суду України № 5-331кс15 від 11 лютого 2016 року Верховний Суд України дійшов висновку, що КПК не встановлює заборони на оскарження в касаційному порядку рішень суду щодо застосування амністії. Верховний Суд України виходив із того, що положення ч. 2 ст. 424 КПК (в редакції до 15.12.2017р.) необхідно тлумачити цілісно і питання про те, чи підлягають оскарженню в касаційному порядку судові рішення щодо застосування амністії, слід вирішувати, виходячи з положень Конституції України, згідно з пунктом 8 частини 3 статті 129 якої повнота касаційного перегляду обмежена лише випадками прямого, недвозначного виключення (заборони) на рівні закону.

Однак указаний висновок Верховного Суду України було зроблено до внесення змін до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, які набрали чинності 30 вересня 2016 року.

Разом із цим, Законом України від 02.06.2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» п. 8 ч. 3 ст. 129 Основного Закону викладено у такій редакції: «забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення».Таким чином, у зазначеній конституційній засаді судочинства передбачено право на касаційне оскарження виключно у визначених законом випадках.

Крім цього, порядок та процедура застосування амністії регулюються Законом України від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII «Про амністію у 2016 році» з урахуванням положень Закону України від 1 жовтня 1996 року № 392/96-ВР «Про застосування амністії в Україні». Проте ці нормативні акти не визначають порядку оскарження ухвалених на їх підставі судових рішень. КПК теж не містить норм, які б окремо регулювали право на оскарження в касаційному порядку судових рішень щодо застосування амністії.

У ст. 10 Закону України від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII «Про амністію у 2016 році» встановлено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.Таким чином, амністію може бути застосована як до засуджених, так і до обвинувачених.

Питання правильності застосування амністії судом при розгляді кримінального провадження по суті є предметом перегляду в порядку апеляційної та касаційної процедури, що є безспірним і сумнівів не викликає. Проте за правилами ч. 1 ст. 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.Таким чином, у випадку застосування амністії до засуджених, вироки щодо яких набрали законної сили, розгляд зазначеного питання регулюється нормами розділу VIIІ КПК «Виконання судових рішень».

Згідно з ч. 6 ст. 539 КПК за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку. Положень щодо права на касаційне оскарження судових рішень, постановлених у порядку виконання вироку, КПК не містить, що з огляду на вимоги п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України в редакції згідно із Законом України від 02.06.2016 року № 1401-VIII«Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» вказує на те, що оскаржувані судові рішення не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Виходячи з наведених вище положень, та з огляду на різні позиції колегії суддів та Верховного Суду України, керуючись статтями 434-1, 434-2 КПК та п. 7 § 3 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», колегія суддів

постановила:

Передати касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 12 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3