Справа № 202/6359/17
Провадження № 1кп/202/59/2018
УХВАЛА
Іменем України
24 квітня 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суду м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001553 від 29.07.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 вм. Дніпро, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

в с т а н о в и в:
Обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 28.04.2018 року.
Прокурор заявив клопотання про необхідність продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора.
Захисник та обвинувачений заперечували щодо продовження дії запобіжного заходу посилаючись на відсутність ризиків.
Суд заслухавши сторону захисту, прокурора, потерпілого, вважає, що при продовжені запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд ураховував вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому судом враховано,що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя повинен оцінюватися з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Суд зазначає, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

На час розгляду цього клопотання ризик можливості незаконного впливу на потерпілого, свідків у обвинуваченого відсутній, оскільки вони вже допитані судом, але існує реальний ризик переховування обвинуваченого від правосуддя, котрий оцінюється судом з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, а саме відсутність офіційного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, сім`ї.

Крім того,обвинувачений неодноразово під час розгляду справи заявляв, що вину він не визнає, але йому треба з`ясувати стосунки з потерпілим, що на думку суду посилює ризик вчинення іншого правопорушення відносно потерпілого.

Тому суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які хоча і зменшилися, але існують на даний час, не забезпечить виконання процесуальних обов`язків.
Крім того, судом обвинуваченому призначена судово-психіатрична експертиза,висновок котрої до суду ще не надійшов.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, суд приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд-

У х в а л и в:
ОСОБА_6 продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 22.06.2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1