АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1729/17 Номер провадження 11-кп/786/857/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
представника ПВК № 64 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у режимі відеоконференціїз Державною установою «Полтавська виправна колонія (№64)» провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 21 липня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Даною ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи "Полтавська виправна колонія № 64" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України та голови спостережної комісії Подільської районної в м. Полтаві ради про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого

ХВОРОСТА ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. ГринівціТлумацького району Івано-Франківської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , засудженого 08.06.2012 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 29.05.2014 року іспитовий строк скасований.
Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення суд вказав, що ОСОБА_7 за період відбування покарання в ПВК №64 з 19.12.2014 року, тобто два з половиною роки, майже постійно був працевлаштований, працював з березня 2015 року, проте має лише заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, два з яких застосовані в 2015 році (30.04.2015 року та 20.09.2015 року), після чого півтора роки заохочення до нього не застосовувались, натомість 10.03.2016 року і 07.10.2016 року він притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму утримання. Після припинення протиправної поведінки до засудженого застосовано лише одне заохочення у квітні 2017 року, тобто безпосередньо перед виникненням у нього права на застосування положено ст. 81 КК України.
На переконання суду засуджений ОСОБА_7 характеризується нестабільною поведінкою, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним, у зв`язку з чимвідсутні підстави для задоволення подання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що має 3 заохочення та 2 стягнення, які погашені, працевлаштований в майстерні установи, має позитивну характеристику та став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляції, думку прокурора ОСОБА_6 , яка вважала ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вирішила, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи, вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 08.06.2012 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України на 3 роки 10 місяців позбавлення волі з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 29.05.2014 року іспитовий строк скасовано та направлено ОСОБА_7 в місця позбавлення волі для відбування покарання.
Як вбачається з п.2 ч.1 ст.537 КПК України щодо питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України щодо порядку вирішення судом питань, повязаних із виконанням вироку, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органом або установи виконання покарань, а також інших осіб, установи або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно- дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.

При розгляді матеріалів справи суд прийшов до правильного висновку про фактичне відбуття засудженим ОСОБА_7 2/3 строку покарання, призначеного за вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 08.06.2012 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України на 3 роки 10 місяців позбавлення волі з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 29.05.2014 року іспитовий строк скасовано та направлено ОСОБА_7 в місця позбавлення волі для відбування покарання.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженого ОСОБА_7 .

За час відбування покарання у Полтавській виправній колонії №64 неодноразово допускав порушення встановлених правил відбування покарання, у зв`язку з чим 2 рази на нього накладалися стягнення у вигляді догани та попередження, оголошені правами начальника відділення, які хоча й погашені, однак характер допущених порушень протягом 2016 року свідчить про систематичне порушення та небажання засудженого поліпшити свою поведінку.

Доводи засудженого ОСОБА_7 викладені в апеляційній скарзі з приводу того, що він має три заохочення та працевлаштований в установі судом першої інстанції враховані належним чином, про що вказано у самій ухвалі суду.

Проте, слід зазначити, що наявність у засудженого 3 заохочень, 2 з яких отримані у 2015 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а останнє з яких отримано незадовго до виникнення пільги, тобто можливості застосування положень статті 81 КК України, що само по собі не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільненні від відбування покарання, та лише свідчить про позитивні тенденції в поведінці ОСОБА_7 .

Разом з цим, згідно матеріалів особової справи, рішеннями адміністративних комісій установи протягом 2016 року двічі було вирішено, що засуджений ОСОБА_7 не заслуговує на заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким 16 листопада 2016 року та 01 квітня 2016 року про переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації, згідно ст. 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення.

Наведене дає підстави колегії суддів вважати, що засуджений ОСОБА_7 за такий короткий строк після відмови адміністрації виправної колонії в застосуванні заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням в повній мірі не міг довести належним чином своє виправлення.

Враховуючи викладене, вивчивши всебічно та повно дані про особу засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до висновку, що на даний час неможливо переконливо стверджувати про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому вважає ухвалу суду першої інстанції законною і підстав для її скасування не вбачає.

Відповідно доводи апеляційної скарги засудженого про необхідність умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання є безпідставними.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним, і подальше її виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив матеріали подання адміністрації установи щодо можливого застосування умовно-достроковго звільнення засудженого ОСОБА_7 та прийняв законне і обґрунтоване рішення, а саме дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання, оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений протягом строку відбування покарання став на шлях виправлення, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 21 липня 2017 року про відмову у задоволенні подання начальника Державної установи "Полтавська виправна колонія №64" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України та голови спостережної комісії Подільської районної в м. Полтаві ради про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4