ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/250/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0012477 від 03.11.2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого в ПП «Флексосервіс» друкарем, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 , 03.11.2016 року близько о 05 год. 00 хв., перебуваючи в стані, викликаному вживанням психотропної речовини амфетаміну, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в житло, у невстановлений досудовим слідством спосіб зняв навісний замок та відкривши металеві засуви на воротах зсередини, проник на вищевказану земельну ділянку, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , заїхавши туди на автомобілі марки «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 .
Після чого, ОСОБА_6 , піднявся по сходах на другий поверх будинку АДРЕСА_3 , та у невстановлений слідством спосіб вибив вхідні двері, через які проник до житлового приміщення другого поверху, де обшукавши кімнати, з метою подальшого таємного викрадення, взяв чуже майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: гамак в чохлі вартістю 500 грн.; супницю вартістю 300 грн.; самовар вартістю 1000 грн.; 12 музичних пластинок різних виконавців загальною вартістю 500 грн.; куртку вартістю 300 грн., а всього майна на загальну суму 2600 грн., після чого перемістив зазначене майно та розмістив в зручному для себе місці в будинку для його подальшого виносу, з метою таємного викрадення.
В подальшому, ОСОБА_6 спустився з другого поверху та підійшовши до віконної рами, що на першому поверсі будинку АДРЕСА_4 та у невстановлений слідством спосіб вибив дане вікно, через яке проник до житла на першому поверсі, де з метою пошуку та подальшого викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_4 , обшукав кімнати, в результаті чого розкидав речі, чим порушив загальну обстановку в житлі, однак не вчинивши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме: винести викрадене майно та розпорядитися ним на власний розсуд, довести злочин до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки на місці вчинення злочину він був помічений та затриманий мешканцем сусіднього будинку.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду показав що дійсно він, при обставинах, викладених у мотивувальній частині вироку суду, 03.11.2016 року, перебуваючи під дією психотропної речовини, відкривши замок на воротах, на автомобілі «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 проник на земельну ділянку АДРЕСА_2 з метою викрасти майно з будинку. Після чого, вибивши двері проник на другий поверх будинку АДРЕСА_4 , де взяв речі та склав їх до купи, щоби пізніше винести. Потім він розбив скло на першому поверсі, проникнувши на перший поверх будинку. Хотів взяти дещо із речей, які були в будинку, однак коли він вилазив через вікно, його побачив сусід та попросив документи, а потім викликав власника та працівників поліції.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції останнього щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_6 у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, оскільки він з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння - а саме те, що все майно залишилось у власності потерпілої ОСОБА_4 , відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який характеризується позитивно, на спеціальних обліках не перебуває, працевлаштувався.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.
До обставин, що обтяжують покарання, суд відносить вчинення злочину у стані, викликаному вживанням одурманюючої речовини.
З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті для даного виду покарання.
При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, фактичних обставин справи та характеру злочинного діяння, відсутність спричинення тяжких наслідків, думку потерпілої, яка не просила позбавляти обвинуваченого волі, з огляду на особу винного, його молодий вік, наявності по справі обставини, що пом`якшує покарання, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який обіцяв в судовому засіданні не допускати в подальшому протиправної поведінки та просив надати йому шанс стати на шлях виправлення без позбавлення волі, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання і тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку в межах санкції статті та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд-
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців.
Покласти на ОСОБА_6 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази, а саме:
- гамак в чохлі; супницю; самовар; 12 музичних пластинок різних виконавців та куртку, які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 залишити у власності останньої;

- 1 слід папілярного узору, який передано до камери схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві знищити (квитанція №348);

- навісний замок, який передано до камери схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві повернути потерпілій ОСОБА_4 (квитанція №348).

- автомобіль марки «Деу Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання законному власнику ОСОБА_7 залишити у власності останнього.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, встановлених положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя