У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2017 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , потерпілого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву про самовідвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 у справі з розгляду об`єднаного кримінального провадження № 308/11903/16-к про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
У провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_4 знаходиться об`єднане кримінальне провадження № 308/11903/16-к про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України.

Суддею ОСОБА_4 заявлено самовідвід з тих мотивів, що одним з потерпілих у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_3 , який звернувся до Вищої ради правосуддя із скаргою щодо дисциплінарного проступку судді, в якій зазначив, що під час розгляду справи йому незаконно відмовлено у доступі до правосуддя, порушено засади гласності та відкритості судового засідання, порушено засади рівності всіх учасників процесу, не забезпечено учасникам права на захист, безпідставно затягується та вживають суддею заходи щодо розгляду справи.

Прокурор, потерпілий ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 , адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені, причини неявки суду не відомі.

Потерпілий ОСОБА_3 у судовому засіданні просив заяву про самовідвід задовольнити, оскільки наявні всі для цього підстави, визначені законом.

Суд, дослідивши матеріали скарги, заслухавши думку потерпілого ОСОБА_3 , приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 75 КПК України передбачені випадки коли слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні.

Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з"ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Частиною 5 ст. 80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

У застосуванні 2.5. другого показника «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо субєктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).
Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).
В той же час, заявлений самовідвід не містить посилання на обставини, які б свідчили про наявність визначених ст.ст. 75 КПК України підстав для самовідводу.
Факт подання скарги учасником кримінального провадження на дії судді не є підставою для відводу судді.

Інші об`єктивні дані, які б викликали сумніви в неупередженості судді ОСОБА_9 і унеможливлювали винесення ним об`єктивного та законного рішення у вказаному кримінальному провадженні відсутні.
А тому враховуючи, що підстав для самовідводу судді не встановлено, суд приходить до переконання, що в задоволенні заяви судді ОСОБА_4 про самовідвід слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви про самовідвід самовідвід судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_4 у справі з розгляду об`єднаного кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1