Справа № 203/2386/17
Провадження № 1-кп/0203/334/2017
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001344 від 16.05.2017 року, із укладеною угодою про примирення між потерпілим та обвинуваченим, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в:

15.05.2017 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , де побачив раніше незнайомого ОСОБА_4 , який направлявся до себе додому разом з ОСОБА_6 .. Після чого, в ході сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, завдав потерпілому ОСОБА_4 один удар рукою зігнутою в кулак в область обличчя ліворуч, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю, після чого наніс ще один удар правою ногою в область обличчя потерпілого, який в той час знаходився на землі, чим спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеню, субарахноїдального крововиливу малого об`єму, уламкового перелому виличних кісток ліворуч та кісток носу, гемо синусу, емфіземи лівої очниці, забійної рани лівої лобної області, пара орбітальної гематоми ліворуч, рани нижньої повіки лівого ока, саднин обличчя, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Після чого з місця скоєння злочину зник.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

30 червня 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, згідно якої сторони дійшли згоди щодо примирення, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 122 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість в зазначеному злочині, відшкодував повністю шкоду спричинених збитків потерпілому. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_5 : у вигляді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 просив затвердити угоду про примирення, свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про примирення, пояснив, що наслідки укладання угоди про примирення зрозумілі, претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру не має, вибачив обвинуваченого.

Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України. Сторони угоди про примирення розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Порушення прав потерпілого та обвинуваченого при укладанні даної угоди про примирення судом не встановлено.

Таким чином, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди про примирення відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим, та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду та розміру покарання.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 року № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст.75 КК України визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення, та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про примирення від 30 червня 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченому в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1