Справа № 356/538/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/893/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 25.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
25 вересня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео - конференції з Березанською виправною колонією №95 матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 25 травня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , 1977 року народження, -

В С Т А Н О В И Л А:
15 травня 2017 року до Березанського міського суду Київської області надійшло клопотанням засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 25 травня 2017 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, мотивуючи рішення тим, що ОСОБА_7 за час відбування покарання в Березанської виправної колонії №95 з 21.07.2016 своєю поведінкою та ставлення до праці не довів своє виправлення.
Не погоджуючись із таким рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Березанського міського суду Київської області, застосувати до нього положення ст.81 КК України та звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
На думку засудженого, рішення суду першої інстанції не ґрунтується на положенні закону, є необґрунтованим, необ`єктивним та ухвалено з невідповідністю висновку суду фактичним обставинам справи.
Апелянт звертає увагу на положення Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 про те, що суд зобов`язаний всебічно досліджувати всі данні особи засудженої в справах про умовно-дострокове звільнення, а особливо данні про її стан здоров`я, і тільки після цього зобов`язаний прийняти законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.
Засуджений ОСОБА_7 вважає, що суд першої інстанції в порушення вказаних вимог, не звернув увагу та не дав оцінку тому, що засуджений добровільно працює на виробництві за наявності в нього багатьох захворювань.
Крім того, ОСОБА_7 не погоджується з характеристикою, наданою адміністрацією Березанської виправної колонії №95 від 03.05.2017, вважаючи її необ`єктивною та незаконною. Зазначає, що негативні висновки ґрунтуються на наявності у нього стягнення, яке станом на 03.05.2017 було погашено, проте, суд першої інстанції не надав вказаним обставинам та характеристиці правової оцінки.
На думку засудженого, суд першої інстанції, зазначаючи про неможливість зробити висновки про його виправлення через наявність суперечливих характеристик, відмовив у здійсненні правосуддя, в результаті чого відмовив в умовно-достроковому звільненні.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи і вимоги апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Перевіривши ухвалу Березанського міського суду Київської області від 25 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказаних приписів дотримався в повному обсязі.
Відповідно до статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці доведе своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджено вироком Іванківського районного суду Київської області від 20.08.2014 за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Початком строку відбуття покарання є 17.11.2014, кінцем строку відбуття покарання - 17.02.2018.
З 21.07.2016 засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в Державній установі Березанської ВК №95. Згідно витягу з протоколу № 13 засідання комісії БВК №95 від 12.10.2016, комісія утрималась від переведення засудженого ОСОБА_7 до дільниці соціальної реабілітації, оскільки він є порушником режиму відбування покарання, має одне стягнення, на шлях виправлення не стає.
Відповідно до характеристики з БВК № 95 від 12.10.2016, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання не стає на шлях виправлення. По прибуттю до установи був розподілений на відділення СПС № 5, та працевлаштований на виробництві установи за спеціальністю «електрик». За час відбування покарання характеризується як маловивчена особа , заохочень не має. На ряду з цим допустив одне порушення режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Відповідно до характеристики від 29.11.2016, ОСОБА_7 за час відбування покарання зарекомендував себе з негативної сторони, на шлях виправлення не стає. Відповідно до витягу з протоколу №1 від 19.01.2017 засідання комісії Березанської виправної колонії №95, комісія утрималася від подання матеріалів до суду на заміну покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 , так як він є порушником режиму відбування покарання, має одне стягнення, на шлях виправлення не став.
Відповідно до характеристики від 19.01.2017, ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується з негативної сторони, заохочень не має, має одне стягнення. У відносинах з іншими засудженими не конфліктний. У відношенні до представників адміністрації стриманий. Заходи виховного впливу відвідує. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарання відноситься ініціативно. На профілактичних обліках установи не перебуває. За характером спокійний, ввічливий. Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом листування. Вину в скоєному злочині за вироком суду визнав повністю, але розкаяння в заподіяному не спостерігається. За час відбування покарання на шлях виправлення не став, тому не заслуговує застосування до нього ст. 82 КК України.
Відповідно до витягу з протоколу №10 від 03.05.2017 засідання комісії БВК №95, комісія утрималася від подання матеріалів до суду на умовно - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , так як він мав одне стягнення, заохочень не має, свого виправлення не довів.
Відповідно до характеристики від 03.05.2017, засуджений ОСОБА_7 , за час відбування покарання характеризується з негативної сторони, заохочень не має, стягнення погашене у встановленим законом порядку. У відношенні до представників адміністрації стриманий, з метою поблажливого ставлення до себе. Заходи виховного впливу відвідує, але позитивних висновків для себе не робить. Не завжди охайний зовнішній вигляд. Перебуває в установі на профілактичному обліку, як схильний до зберігання та виготовлення заборонених до користування предметів. За характером спокійний, хитрий, скритний. За час відбування покарання не довів своє виправлення, тому не заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України.
Вказані характеризуючи дані беззаперечно свідчать про існування змін в свідомості ОСОБА_7 в бік покрашення, що має вплинути на його успішну майбутню ресоціалізацію та адаптацію в суспільстві.
Разом з тим, аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що застосування до ОСОБА_7 положень ст. 81 КК України, не буде відповідати меті покарання, що полягає у перевихованні засудженого та попередженні нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги щодо необхідності звільнення умовно-достроково засудженого, з огляду на те, що він добровільно працює, незважаючи на перебування в диспансерному обліку за станом здоров`я, а також у зв`язку із наявністю суперечливих характеристик, на думку колегії, є безпідставним, оскільки вивчення матеріалів провадження не переконало колегію суддів в тому, що ОСОБА_7 виправився. Вказані доводи засудженого не підтримані і прокурором під час апеляційного розгляду. Крім того, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання не може розглядатись як обов`язок суду в розумінні положень ст.81 КК України, а підстав для ствердження про доведеність виправлення ОСОБА_7 , як судом першої інстанції, так і колегією суддів, не встановлено.
Крім того, судом встановлено, що 17.12.2013 до ОСОБА_7 вже було застосовано положення ст.81 КК України, але це не сприяло встановленню позитивних змін в особистості засудженого, враховуючи вчинення ним нових злочинів.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги засудженого, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну, обґрунтовану та вмотивовану.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Березанського міського суду Київської області від 25 травня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 без змін.

Головуючий:
Судді: