Справа № 209/1184/17
Провадження № 1-кп/209/234/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, не заміжньої, освіта професійно-технічна, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 27.04.2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.1 ст.70, 76, 104 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, від відбування покарання звільнена із іспитовим строком на 1 рік;
- 23.01.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.190, ч.1 ст.71 КК України до остаточного покарання у вигляді 2 років 1 дня позбавлення волі;
- 09.04.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у вигляді 2 років 1 дня позбавлення волі;
- 14.05.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.185, ч.1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у вигляді 2 років 1 місяця 1 дня позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -
Обвинувачена ОСОБА_4 , ПОВТОРНО, 05.03.2017 року, приблизно о 23.00 годині, знаходячись на 7-му поверсі, другого під`їзду, в будинку АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_5 , маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, попросила останню на деякий час передати їй мобільний телефон «Lenovo А 369 І», чорного кольору, для того, щоб нібито подзвонити. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 , умисно, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , переконала останню в необхідності передачі їй вказаного мобільного телефону, заволоділа чужим майном, після чого, остання, не маючи наміру повертати мобільний телефон «Lenovo А 369 І», чорного кольору, з місця злочину зникла. Заволодівши шляхом зловживання довірою, майном потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_4 розпорядилася майном на власний розсуд, шляхом реалізації мобільного телефону «Lenovo А 369 І», чорного кольору, до ломбарду ПТ «Ломбард «Онікс» Анохіна, Яценко», розташованого у м.Кам`янське по бул. Будівельників, 5. Таким чином, ОСОБА_4 зловживаючи довірою, умисно заволоділа мобільним телефоном «Lenovo А 369 І», чорного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_5 , на праві власності, заподіявши останній майнової шкоди, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1066 від 07.04.2017 року на суму 900 гривень.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила суд провести судове засідання без її участі. В судовому засіданні уточнила розмір майнової шкоди, заподіяної їй діями ОСОБА_4 , а саме у сумі 600,00 грн., яку просила стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 .
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала у повному обсязі та підтвердила те, що дійсно вчинила дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), повторно, зокрема 05.03.2017 року, приблизно о 23.00 годині, знаходячись на 7-му поверсі, другого під`їзду, в будинку АДРЕСА_2 , заволоділа шляхом зловживання довірою знайомої ОСОБА_5 , її мобільним телефоном «Lenovo А 369 І», чорного кольору, яким розпорядилася на власний розсуд, заклавши його у ломбард ПТ «Ломбард «Онікс» Анохіна, Яценко», розташованого у м. Кам`янське по бул. Будівельників, 5. У скоєному щиросердечно покаялася, просила суд суворо її не карати. Зазначила, що частково відшкодувала потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 300,00 гривень. Уточнений цивільний позов, заявлений потерпілою визнала у повному обсязі.
Право на захист в ході досудового розслідування та судового розгляду їй роз`яснювалось, однак від допомоги захисника (адвоката) вона відмовилася, оскільки може захистити себе самостійно.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною повністю, а також те, що нею не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на вивченні інших доказів по справі, - у суду немає сумніву в добровільності та істинності її позиції, обвинувачена ОСОБА_4 розуміє неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд, з урахуванням позиції обвинуваченої, думки прокурора, що не заперечували проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, визнано судом недоцільним, і суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченої і дослідженням даних, що характеризують її особу.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а її умисні дії, в межах пред`явленого обвинувачення, суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, те, що вона не працює, раніше судима (т.2 а.п. 30), на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (т.2 а.п.26), перебуває у стані вагітності 32 тижні (т.1 а.п.58), за місцем мешкання характеризується позитивно (т.2 а.п.27).
Щире каяття та повне визнання своєї вини, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди потерпілій, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої.
Обставин, які у відповідності до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.
Згідно висновку досудової доповіді на обвинувачену ОСОБА_4 , складеної фахівцем з соціальної роботи Кам`янського МВ Південно-Східного ПВКПП МЮ України ОСОБА_6 від 29.08.2017 р., існує рівень ризику ймовірності вчинення повторного правопорушення та може становити небезпеку для суспільства у тому числі для окремих осіб, виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 неможливе без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції. Також зазначено, що ОСОБА_4 за ухилення від виконання батьківських обов`язків позбавлена батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З урахуванням викладеного, обставин і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої ОСОБА_4 , суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченій ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання, з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Обвинуваченою ОСОБА_4 заявлене клопотання про застосування до неї положень п. «б» ст.1 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» та звільнення її від відбування призначеного покарання, оскільки вона на день набрання чинності цим Законом є вагітною, що підтверджується довідкою ЦПМСД №1 № 150 (т.1 а.п.58).
Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченої від покарання за цим вироком та застосування до неї амністії, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Стаття 86 КК України передбачає, що підставою для такого звільнення є відповідний закон України щодо певної категорії осіб.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», в редакції від 06 травня 2014 року, амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.
Згідно п."е" ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, стосовно яких протягом останніх десяти років було застосовано амністію або помилування незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.
За п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом.
Розглядаючи уточнений цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 600,00 грн., завданої їй кримінальним правопорушенням, суд приходить до наступних висновків:
Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Так як сума завданої майнової шкоди кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_4 визнана самою обвинуваченою та підтверджена матеріалами кримінального провадження, цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 393, 395 КПК України, суд
Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід засудженій ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5 в рахунок погашення матеріальної шкоди 600,00 (шістсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь держави витрати при проведенні судово-товарознавчої експертизи сумі 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1