Справа № 309/5332/15-к
Провадження № 1-кп/309/114/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Хуст кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київа, громадянина України, який має незакінчену вищу освіту, одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 15 серпня 2015 року, близько 7 години, перебуваючи на базі відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка розташована за адресою: с.Шаян Хустського району Закарпатської області, вулиця Карпатської Січі, №14, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс множинні удари кулаками по голові ОСОБА_7 , після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, близько 7 години 30 хвилин, знову підійшов до ОСОБА_7 , та тримаючи в руках предмет, візуально схожий на палицю, наніс ним, а також кулаками та ногами декілька ударів у життєво важливі органи потерпілого, зокрема по голові та тулубу, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження, від отримання яких ОСОБА_7 помер по дорозі до Хустської районної лікарні.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №92 від 11 вересня 2015 року - смерть ОСОБА_7 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломами кісток склепіння та основи черепу, субдуральною гематомою, субарахноїдальним крововиливом, забоєм, та ускладнилась травматичним набряком з виливанням речовини головного мозку у великий потиличний отвір, що являється безпосередньою причиною смерті.

У потерпілого ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження:

-перелом кісток склепіння черепа /правої скроневої кістки/;

-перелом кісток основи черепа;

-субдуральна гематома /біля 100мл. см. кубічних рідкої крові/;

-крововилив під м`які оболонки головного мозку в правій та лівій скроневих ділянках;

-дрібнокрапкові крововиливи в речовину головного мозку в правій скроневій ділянці;

-крововилив під м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні в правій скроневій ділянці;

-перелом кісток носа;

-синці в правій та лівій орбітальних ділянках, правій скроневій ділянці.

Цивільного позову в кримінальному провадженні не заявлено.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провинну у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, просив вибачення у потерпілої та просив суворо його не карати, але від дачі показань відмовився, скориставшись даним йому на це правом, оскільки не бажав згадувати про те, що сталося.

Потерпіла ОСОБА_8 , яка є дружиною померлого ОСОБА_7 , допитана в судовому засіданні 6 квітня 2017 року, пояснила, що ніяких претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 вона не має, він добровільно повністю відшкодував їй матеріальну та моральну шкоду, завдану злочином. Просила обрати обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі. Після її допиту в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 подала до суду заяву /а.с.195 том 1/, згідно якої просила закінчити розгляд справи в суді у її відсутність у зв`язку з її хворобою, але у присутності її представника адвоката ОСОБА_4 ..

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Зібрані по кримінальному провадженню докази, достовірність та істинність яких ОСОБА_5 не оскаржує, у їх сукупності дають підставу суду зробити висновок, що його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, оскільки він спричинив умисні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Скоєний обвинуваченим ОСОБА_5 злочин - є тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий /арк.крим.пров. 180 том 2/, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває /арк.крим.пров. 171-172 том 2/, є приватним підприємцем, за місцем роботи характеризується виключно позитивно /арк.крим.пров. 183-184 том 2/, активно бере участь у громадському житті будинку та мікрорайону по місцю проживання, добросусідський, за місцем проживання характеризується виключно позитивно /арк.крим.пров. 181-182, 185-187 том 2/, приймає активну участь в неодноразовій волонтерській допомозі воїнам АТО /а.с.19 том 2/, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є інвалідом з дитинства /арк.крим.пров.181-182 том 2/.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: повне визнання своєї провини, щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

З урахуванням викладених обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, а також обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_8 , суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому йому слід обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заявили клопотання про застосування до ОСОБА_5 амністії та звільнення його від відбування призначеного покарання, оскільки він обвинувачується у скоєнні злочину, який не є особливо тяжким злочином та не є діянням, передбаченим ст.408,410-411 КК України, та брав безпосередню участь в забезпеченні проведення антитерористичної операції у період її проведення.

Прокурор ОСОБА_3 та представник потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810 VIIІ від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до ст.85 КК України: на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.2 ст.86 КК України: законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні»: амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.3 вказаного Закону: установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016року: питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників..

Відповідно до ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 7 вересня 2017 року: звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які брали безпосередню участь в забезпеченні проведення антитерористичної операції у період її проведення.

Як вбачається з грамоти /а.с.19 том 2/, якою нагороджений приватний підприємець ОСОБА_5 , яка видана командиром військової частини НОМЕР_1 24вересня 2015 року, - обвинувачений ОСОБА_5 брав безпосередню участь в забезпеченні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей у період її проведення.

ОСОБА_5 вчинив злочин, який не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України. Вказаний злочин він вчинив до дня набрання чинності /7 вересня 2017 року/ Закону України «Про амністію у 2016 році».

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Процесуальні витрати за проведення судово - дактилоскопічних експертиз у загальному розмірі 921грн.60коп. підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави у відповідності до ст.124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368,370,373-375 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7 /семи/ років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_5 , обраний ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 3 вересня 2015 року у вигляді застави у розмірі 60900грн., залишити до набрання вироком законної сили. Після набрання вироком законної сили розмір застави повернути заставодавцю - ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного цим вироком покарання.

Процесуальні витрати по справі за проведення судово - дактилоскопічних експертиз у загальному розмірі 921грн.60коп. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави за експертні послуги.

Арешт на майно ОСОБА_5 : земельну ділянку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Михайлівська-Рубежанська, кадастровий номер якої :06:002:5284, та на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 4 вересня 2015 року /а.с.105-106 том 2/, - скасувати.

Речові докази по справі: дві бетонні бруківки; рушник; дві «чашки Петрі» з марлевими тампонами; ручку з дверей; гумову накладку; дві вирізки з пластикових ламберій; сокиру; одяг потерпілого ОСОБА_7 /джинси з шкіряним ремінцем, майку та спортивну курточку/; одяг обвинуваченого ОСОБА_5 /майку та шорти/; відрізки стрічок з відбитками пальців рук; пляшку з-під «Віскі» /а.с.161 том 2/, які згідно квитанції №539 про отримання на зберігання речових доказів /а.с.162 том 2/ знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області /раніш Хустський МВ УМВС в Закарпатській області/, - знищити. Виконання вироку в частині знищення речових доказів покласти на Хустський ВП ГУНП в Закарпатській області, про що повідомити Хустський районний суд Закарпатської області в місячний строк.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Головуючий суддя

Хустського районного суду підпис: ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1