А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.11.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/777/622/17, за апеляційною скаргою, яку подала прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 (далі - прокурор),
ВСТАНОВИВ :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні погодженого прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 (далі слідчий) про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною власнику та користувачам відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним, а також здійснювати в ньому підприємницьку діяльність із надання послуг у сфері грального бізнесу.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що слідчим та прокурором не доведено, що приміщення за адресою АДРЕСА_1 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою, внаслідок вчинення кримінального правопорушення. При цьому, вказується й на те, що згідно даних сайту «Української національної лотереї» за адресою АДРЕСА_1 знаходиться пункт продажі лотерей національної лотереї. У зв`язку з наведеним, враховуючи наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, а саме об`єкт нерухомості, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що приміщення, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , підшукане, пристосоване та використане як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди, а тому є речовим доказом відповідно до ст. 98 КПК України. Крім того, вказує на наявність ризиків пошкодження вказаного майна або знищення з метою приховування слідів кримінального правопорушення, перешкоджання подальшому проведенню їх експертного дослідження та встановлення інших обставин кримінального правопорушення, настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадження, у зв`язку із чим, вважає, що з метою збереження речових доказів, на вказане майно необхідно накласти арешт. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , із забороною власнику та користувачам відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним, а також здійснювати в ньому підприємницьку діяльність із надання послуг у сфері грального бізнесу.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 171 КПК України зклопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК Українислідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Колегія суддів вважає, що слідчим, прокурором та слідчим суддею вимоги вищевказаних норм Кримінального процесуального кодексу України не були дотримані, що призвело до постановлення незаконного, невмотивованого та передчасного судового рішення.
Колегіясуддів також вважає, що у клопотанні слідчий та прокурор не посилаються на наявність будь-яких даних, які б підтверджували, що майно, яке належить арештувати- приміщення, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди або таке може бути конфісковане.
Тому доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність та невмотивованість судового рішення підлягають до часткового задоволення.
У порушення вимог передбачених ч. 2 ст. 171 КПК України слідчим до клопотання не додані документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Між тим, із протоколу огляду місця події від 10.10.2017 вбачається, що членами оперативно-слідчої групи при проведенні цієї слідчої дії не з`ясовувалось в осіб, які були присутні у вказаному вище приміщенні, належність будинку, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .
Посилаючись у клопотанні на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої відомості про власника будівлі у реєстрі відсутні, слідчий та прокурор не врахували, що у вказаному приміщенні знаходиться пункт продажі лотерей національної лотереї, а саме «Української національної лотереї», посадовими особами філії якої укладені угоди про оренду приміщення з його власниками.
У підтвердження доводів клопотання про те, що після проведеної 10 жовтня 2017 року слідчої дії огляду місця події, у вказаному вище приміщенні, продовжують здійснювати незаконну діяльність із надання послуг у сфері грального бізнесу, слідчий до клопотання не приєднав будь-які дані (відомості, докази), які свідчать про те, що у приміщенні, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 на час 23.102017 внесення клопотання, продовжують здійснювати незаконну діяльність із надання послуг у сфері грального бізнесу.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує й те, що під час апеляційного розгляду судового провадження прокурор не посилався на будь-які дані, відомості (докази), які свідчать про те, що у приміщенні, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 продовжують здійснювати незаконну діяльність із надання послуг у сфері грального бізнесу.
У підтвердження доводів клопотання про те, що існує реальна загроза зміни власниками обстановки вказаного приміщення, або ж його відчуження на користь третіх осіб, слідчий до клопотання також не приєднав будь-які дані ( відомості, докази), які підтверджують вказані ним обставини, у тому числі слідчий не послався на наявність будь-яких доказів, які свідчать про те, що арешт на майно необхідно накласти з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
З матеріалів судового провадження також убачається, що постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 від 11 серпня 2017 року визнано та приєднано в якості речових доказів у кримінальному провадженні за
Указане свідчить про те, що об`єкт нерухомого майна будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , речовим доказом визнаний до часу внесення відомостей до ЄРДР.
Посилаючись у клопотанні на наявність обставин для розгляду клопотання за відсутності осіб, яким належить приміщення, слідчий не врахував положення ч. 5 ст. 173 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя, приймаючи рішення про накладення арешту на майно в ухвалі повинен зазначити спосіб інформування заінтересованих осіб із метою виконання судового рішення і, зокрема, власників приміщення про накладення арешту на майно, про заборону власнику та користувачам відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним, а також здійснювати в ньому підприємницьку діяльність із надання послуг у сфері грального бізнесу.
Посилаючись у клопотанні на те, що приміщення є засобом вчинення кримінального правопорушення, слідчий не послався на наявність будь-яких об`єктивних даних, які вказують на відповідність речового доказу критеріям визначеним у статті 98 КПК України ;не врахував, що відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 203 2 КК України, таке приміщення не передбачено як об`єкт на який вчиняється посягання, що незаконна діяльність у сфері грального бізнесу вчинялась на ігрових апаратах ; не зазначив чи виступало приміщення знаряддям скоєння злочину, чи було на приміщення спрямоване кримінально-протиправне посягання ; а також які саме обставини свідчать про те, що приміщення використовувались для полегшення вчинення злочину.
Указане на переконання колегії суддів свідчить про те, що слідчим суддею постановлено судове рішення, яке не можна визнати належним чином умотивованим, таким, що ґрунтується на вимогах закону.
Тому, ухвала слідчого судді, відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
З урахуванням наведених вище недоліків, положень ч. 3 ст. 172 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне клопотання слідчого повернути прокурору для їх усунення.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли істотно вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подала прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні погодженого прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною власнику та користувачам відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним, а також здійснювати в ньому підприємницьку діяльність із надання послуг у сфері грального бізнесу, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною власнику та користувачам відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним, а також здійснювати в ньому підприємницьку діяльність із надання послуг у сфері грального бізнесу, повернути прокурору ОСОБА_6 для усунення недоліків.
Встановити строк сімдесят дві години із часу отримання копії ухвали, для усунення недоліків.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: