АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/2080/17 Доповідач: ОСОБА_2
Провадження №11-сс/790/2106/17

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2017 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
з участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
та підозрюваного в режимі
відео конференції - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляціями захисника та підозрюваного на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВСП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0001593 від 11.12.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань № 27 на строк 60 днів до 09 лютого 2018 року.
Визначено суму застави в розмірі 480 000 (чотириста вісімдесят тисяч) гривень.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 14 грудня 2017 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВСП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_9 погоджене прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (а.с. 2-9).
В обґрунтування клопотання, слідчий вказував, що в провадженні СВ ВСП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001593 від 11.12.2017 року за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
13 грудня 2017 року ОСОБА_8 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.с. 41-47).
З ухвали слідчого судді вбачається, що задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.
Разом з цим, слідчий суддя при визначенні розміру застави ОСОБА_8 , прийшов до висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 480 000 (чотириста вісімдесят тисяч) гривень.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких ОСОБА_8 просив змінити ухвалу в частині визначення суми застави, в саме визначити суму застави в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в іншій частині ухвалу залишити без змін, ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Апеляційні скарги обґрунтовуються тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України, а підозра є необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 , які наполягали на задоволенні апеляцій, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у скоєнні злочину, та наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України; ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років; ОСОБА_8 працює на посаді заступника начальника міжрайонного ВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ Головного територіального управління юстиції в Харківській області та може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, чим перешкоджатиме кримінальному провадженню; також ОСОБА_8 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою (а.с.1-2).
Таким чином в задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177, 178 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризику вказаного в клопотанні.
Судова колегія приходить до висновку, що клопотання слідчого задоволено обгрунтовано і на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів слідчим суддею оцінено всі обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні та продовженні запобіжного заходу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи ОСОБА_8 та його захисника щодо необґрунтованості підозри щодо нього у вчиненні кримінального правопорушення, є неспроможними.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
З ухвали слідчого судді вбачається, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:
1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України;
2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України;
3.недостатність застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
За викладених обставин у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3, ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_8 є недостатнім.
Наявність ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України судова колегія вважає не доведеним слідчим в клопотанні належним чином не обґрунтовано його існування.
Наявність у підозрюваного ОСОБА_8 стійких соціальних зв`язків, утриманців, постійного місця проживання, роботи не спростовують висновків слідчого судді.

Всі інші питання, в тому числі винності чи не винності ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, правильності кваліфікації, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Окрім того, слід зазначити, що доводи апеляційних скарг захисника і підозрюваного є взаємовиключними, оскільки адвокати та підозрюваний, стверджуючи про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, просять застосувати до підозрюваного інший запобіжний захід.

Крім того, судова колегія зазначає що правова позиція захисника не може суперечити правовій позиції підозрюваного викладеній в апеляційній скарзі.

Разом з тим колегія суддів приходить до висновку щодо невірності визначення слідчим суддею розміру застави при обранні відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Визначаючи розмір застави, суд зазначив, що застава в розмірах, визначених в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання підозрюваним у вчиненні тяжкого злочину покладених на нього обов`язків, а тому визначив заставу у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 300 розмірів.
Апеляційний суд не погоджується з даним висновком.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, що класифікується як тяжкий злочин.
Виходячи з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Виходячи з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Слідчим та прокурором не доведено виключність випадку що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків судовій колегії, а клопотання слідчого не містить належного обгрунтування щодо цього.
Слідчим суддею в оскарженій ухвалі належним чином не мотивовано виключність випадку що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обовязків.
Також судова колегія бере до уваги декларації про доходи ОСОБА_8 та його дружини за 2015-2016 звітні періоди, з яких вбачається, що заробітна плата ОСОБА_8 та його дружини в рік не перевищувала 83 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб.
За наведених обставин, судова колегія вважає можливим апеляційну скаргу захисника та підозрюваного задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року в частині визначення розміру застави скасувати, винести нову ухвалу в цій частині, якою визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 128 000 (сто двадцять вісім тисяч) гривень. В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.12.2017 року щодо застосування у відношенні підозрюваного за ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах строку досудового розслідування скасувати в частині визначення розміру застави, задовольнивши апеляції захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_11 частково.

Винести нову ухвалу в цій частині, якою застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що становить 128 000 (сто двадцять вісім тисяч) гривень.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді