Справа № 573/142/18
Номер провадження 1-кс/573/49/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)
29 січня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання старшого слідчого Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного за ч. 4 ст. 296 КК України

ВСТАНОВИВ:
29 січня 2018 року старший слідчий СВ Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання вмотивоване тим, що 27 січня 2018 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на вул. Савчуківка у м. Білопілля, побачив раніше не знайому йому неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканку АДРЕСА_2 та вирішив безпричинно, з хуліганських спонукань завдати їй тілесні ушкодження. Реалізуючи вказаний намір, ОСОБА_5 підійшов до господарства АДРЕСА_3 , де взяв із купи цеглину та пішов швидким кроком за ОСОБА_7 . Наздогнавши останню біля господарства №17 по цій же вулиці, ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, застосовуючи цеглину як предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, наніс потерпілй удар цеглиною по голові, від якого вона впала на землю. Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 ще один удар цеглиною по голові, після чого поклав цеглину до свого рюкзака та пішов з місця події. Внаслідок вищевказаних дій ОСОБА_7 госпіталізовано до Білопільської ЦРЛ з діагнозом: «Відкрита непроникаюча черепно - мозкова травма. Забійна рвана рана потиличної і тім`яної ділянки зліва».

Того ж дня, о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України

28 січня 2018 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, тобто, грубого порушення громадського порядку (хуліганства) з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Того ж дня, о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Слідчий вказує, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема: протоколами огляду місця події від 27 та 28 січня 2018 року, в ході яких зафіксовано та вилучено сліди злочину та речові докази, зокрема змив крові та навушники потерпілої ОСОБА_7 , цеглину з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров, пластикову пляшку з прозорою речовиною за запахом схожим на спиртне, куртку та штани, в які був одягнений підозрюваний у момент вчинення злочину; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , яка показала, що 27 січня 2018 року близько 20 години на вул. Савчуківка в м. Білопілля її наздогнав незнайомий хлопець та завдав удар ззаду по голові предметом, схожим на цеглину, в результаті чого вона впала, після цього незнайомець завдав їй ще один удар по голові, потім перевернув обличчям до гори та пішов по вулиці в напрямку району «Крячківки», а вона, підвівшись, забігла у свій будинок та розповіла все батькам; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який показав, що 27 січня 2018 року близько 20 години його донька ОСОБА_7 забігла в будинок, її голова була в крові, остання повідомила, що на неї напали, після чого, він вибіг на вулицю, де затримав хлопця, завів його в будинок, у невідомому хлопцеві донька впізнала нападника; протоколом допиту законного представника потерпілої ОСОБА_9 , яка підтвердила свідчення свого чоловіка ОСОБА_8 та доньки ОСОБА_7 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказують наступні обставини.

На даний час проведені лише першочергові слідчі, тому існують ризики знищення, приховування чи спотворення підозрюваним речових доказів, які можуть мати суттєве значення для справи, а також впливу на потерпілу та свідків.

Крім того, ОСОБА_5 не пам`ятає події злочину, під час яких перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому існує необхідність визначення його психічного стану в момент вчинення кримінального правопорушення, адже підозрюваний скоїв умисний злочин, під час якого безпричинно, будучи значно сильнішим за раніше незнайому йому потерпілу, завдав їй два удари в життєво важливий орган - по голові пристосованою для цього цеглиною, що може свідчити про схильність останнього до завдання умисних тілесних ушкоджень в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим, перебуваючи на волі, він може повторно скоїти злочини проти життя та здоров`я особи.

Посилаючись на викладені вище обставини, з метою запобігання заявленим ризикам, слідчий за погодженням із прокурором просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід, який обмежить його свободу пересування та повністю виключить можливість контакту з будь-якими речами, які мають істотне значення для справи, а також забезпечить реальне виконання покладених на нього процесуальним законом обов`язків, у виді тримання під вартою, без застосування застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, зазначивши, що застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу відповідає ступеню тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 злочину, вагомості наявних доказів, обґрунтованості підозри, тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, з огляду на резонансний характер злочину, застосування такого запобіжного заходу сприятиме недопущенню вчинення аналогічних протиправних дій іншими особами.

Слідчий ОСОБА_4 також клопотання підтримав.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, посилаючись на те, що не пам`ятає про обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 проти задоволення клопотання слідчого заперечував. Просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що прокурор не довів існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, про які йдеться у клопотанні, а також з огляду на те, що ОСОБА_5 виключно позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, є неодноразовим учасником спортивних змагань, на яких займав призові місця, не зловживає спиртним.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини, ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 суд керується не лише положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а й відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини з цього приводу, відображену в рішеннях «Чеботарь проти Молдови», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, пред`явлена ОСОБА_5 підозра за ч. 4 ст. 296 КК України має місце та на даному етапі досудового розслідування підтверджується достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого. Будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри, в матеріалах кримінального провадженні відсутні.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів приходить до висновку, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).

Крім того у рішенні ЄСПЛ у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», зазначено, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»). Під час розгляду даного клопотання суд також враховує положення, викладені у рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», відповідно до якого позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ратифікованого Українською РСР 19 жовтня 1973 року, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

Оскільки інших достатніх та обґрунтованих підстав, крім тяжкості злочину, в клопотанні слідчого не зазначено і не доведено, суд вважає, що викладені у клопотанні мотиви не можуть служити підставою для обрання відносно підозрюваного найбільш суворого виду запобіжного заходу - взяття під варту, з огляду на що, з урахуванням вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що тримання підозрюваного під вартою є надмірним запобіжним заходом, який покликаний забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, не дають суду достатніх підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, і негативно вплинути на хід розслідування кримінального провадження, а для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, є достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У судовому засіданні встановлено, що з 2012 року ОСОБА_5 є напівсиротою і виховується батьком та бабою, має постійне місце проживання, навчається у загальноосвітній школі, виключно позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, неодноразово приймав участь у спортивних змаганнях, де отримував призові місця, має відзнаки за активну участь у шкільних заходах, правопорушення вчинив вперше.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, яке є винятковим заходом і застосовується виключно у виняткових випадках, а саме домашній арешт за місцем проживання та реєстрації та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З метою забезпечення можливості продовжувати навчання та заняття у спортивній школі, суд вважає за доцільне заборонити ОСОБА_5 залишати житло у певний період доби, а саме: із 18.00 години і до 07.00 години, оскільки, зважаючи на характеристику підозрюваного, вказана міра буде достатньою для забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, як сторони кримінального провадження. При цьому суд також вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язок прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, а також утриматися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні. Суд вважає, що вказана міра запобіжного заходу є такою, що відповідає інтересам підозрюваного та в достатній мірі забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, як сторони кримінального провадження.

Доводи прокурора в судовому засіданні про те, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту виправдовується резонансністю вчиненого ним злочину та сприятиме недопущенню вчинення аналогічних протиправних дій іншими особами, ґрунтуються лише на припущеннях сторони обвинувачення, не вказують на існування ризиків, заявлених у клопотанні та не є підставою для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 3, 29 Конституції України, ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погодженого начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного за ч. 4 ст. 296 КК України запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю та покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це;

2) не відлучатися за межі місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, в період з 18 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин;

3) утриматися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні №0000040;

4) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків визначити терміном на два місяці з дня винесення даної ухвали, тобто до 26 березня 2018 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання даної ухвали та контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 покласти на старшого слідчого Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя:

Справа № 573/142/18

Номер провадження 1-кс/573/49/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(вступна і резолютивна частина)
29 січня 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання старшого слідчого Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного за ч. 4 ст. 296 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, учня 11 класу Білопільської НВК: ЗОШ І-ІІІ ступенів ДНЗ №3, не одруженого, освіта неповна середня, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

запобіжного заходу у виді тримання під вартою
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погодженого начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного за ч. 4 ст. 296 КК України запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю та покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це;

2) не відлучатися за межі місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, в період з 18 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин;

3) утриматися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні №0000040;

4) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків визначити терміном на два місяці з дня винесення даної ухвали, тобто до 26 березня 2018 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання даної ухвали та контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 покласти на старшого слідчого Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений 30 січня 2018 року о 15 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя: