АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного 19 грудня 2016 року до ЄРДР за №0015077 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільська, Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року,

за участю сторін у кримінальному провадженні:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року і остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 2 місяці, відраховуючи строк відбуття покарання з 19 грудня 2016 року.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності обвинуваченому ОСОБА_5 залишено тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , просить вирок суду щодо ОСОБА_5 змінити та зарахувати ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст.72 КК України кожен день попереднього ув`язненя за два дні позбавлення волі з 19 грудня 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі дотримано норм кримінального процесуального законодавства при призначенні покарання ОСОБА_5 , так як не застосовано положення ч. 5 ст. 72 КК України з приводу зарахування судом одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вважає, що оскільки положення Закону України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» погіршують становище обвинуваченого ОСОБА_5 з урахуванням вимог ст. 5 КК України, він зворотної дії в часі не має, а тому застосуванню підлягають положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-УШ від 26 листопада 2015 року. Таким чином, в строк відбування покарання ОСОБА_5 повинен зараховуватися строк попереднього ув`язнення з 19 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Іншими учасниками судового провадження вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Як установив суд, 19 грудня 2016 року, близько 08 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись по пров. Польовому, 9 в м. Києві та побачивши раніше йому невідому ОСОБА_8 , підбіг ззаду до потерпілої та схопивши своєю рукою її жіночу сумку вирвав її з рук ОСОБА_8 , та повторно відкрито викрав вказане майно, з яким з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, та завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 930 гривень, яка відшкодована шляхом повернення викраденого.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`яавилася, хоча про дату, час та місце розгляду криімнального провадження повідомлена у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про часткове задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у відкртому викраденні чужого майна (грабежі), повторно, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими в справі доказами в їх сукупності, які не заперечувалися також і обвинуваченим, досліджувались судом за його згодою та згодою інших учасників судового процесу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння ОСОБА_5 та іншими учасниками кримінального провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальнихправопорушень, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і у суді апеляційної інстанції, а тому доведеність винуватості обвинуваченого та юридична оцінка його злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК Українине є предметом апеляційного розгляду.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, вчинив злочин, за який засуджується в період іспитового строку, задовільно характеризується за місцем реєстрації, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, матеріальна шкода потерпілій відшкодована шляхом повернення викраденого, стан здоров`я його батька (страждає на ряд тяжких захворювань).
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Із таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_5 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65, 71 КК України, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим, слід зазначити, що судом першої інстанції при постановленні вироку до ОСОБА_5 не застосовано положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку його попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 19 грудня 2016 року.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII, (яка діяла станом на 20 квітня 2017 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зазначена редакція діяла до 20.06.2017 року включно та в порівнянні із ч. 5 ст. 72 КК України у чинній редакції, яка передбачає зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, покращувала становище ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 4, 5 КК України, колегія судів вважає за необхідне застосувати ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) та зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 19 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Час попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року до вступу вироку в законну силу включно зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України.

Інших істотних порушень вимог КПК України, які б були підставами для скасування чи зміни вироку суду не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 425, 426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 27 липня 2017 року щодо ОСОБА_5 змінити в частині обчислення строку відбування покарання.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 19 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Час попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року до вступу вироку в законну силу включно, зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України.

У решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ упродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3