Справа № 297/1993/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та перекладачі ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, згідно ст. 89 КК України не судимого, громадянина України,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В невстановлений слідством час в ніч з 15 грудня 2016 року на 16 грудня 2016 року ОСОБА_4 знаходячись по вул. Мукачівській у м. Берегово, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, шляхом вільного доступу, таємно, викрав дорожній знак 2.2 «Стоп», вартість якого згідно висновку експерта становить 892 гривень 50 копійок, чим саме спричинив Службі автомобільних доріг в Закарпатській області матеріальних збитків на суму 892 гривень 50 копійок.

Таким чином, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім того, 28 липня 2017 року, близько 23.00 год. ОСОБА_4 знаходячись по вул. Баттяні у м. Берегово, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», вартість якого згідно висновку експерта становить 729 гривень, чим саме спричинив Управлінню міського господарства та благоустрою Берегівської міської ради матеріальних збитків на суму 729 гривень.

Таким чином, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст.185 КК України, визнав повністю, з підстав викладених у обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому та обіцяв більше не скоювати правопорушень.

Представники потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, згідно поданих заяв просили розглянути справу без їх участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно (а.с.95).

Обставинами, які пом`якшують покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкцій статей за інкриміновані йому злочини.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочини, однак щиро розкаюється, позитивно характеризується по місцю проживання, згідно ст. 89 КК України не судимий, потерпілі до обвинуваченого ОСОБА_4 претензій будь-якого характеру не мають, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України слід прийняти рішення про звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.

На підставі ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України, слід зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України, обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробаціїта повідомляти останніх про зміну місця проживання.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду від 28 липня 2017 року про накладення арешту - скасувати

Речові докази: дорожній знак 2.2 «Стоп», яки переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити останньому;

дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1