Справа № 183/6184/17
№ 1-кп/183/479/18
В И Р О К
іменем України
12 березня 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0003248 від 07.10.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, який має на утримання малолітню дитину 2016 р.н., не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6
в с т а н о в и в:
06 жовтня 2017 року приблизно о 15 годині 40 хвилин, ОСОБА_3 знаходився поблизу будинку №7 по вул. Паланочній м. Новомосковська Дніпропетровської області, де побачив раніше йому незнайому ОСОБА_5 , яка йшла до свого домоволодіння. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, 06 жовтня 2017 року приблизно о 15 годині 45 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись поблизу під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 , зайшов у вказаний під`їзд за ОСОБА_5 , підійнявшись на сходи на другий поверх, підійшов до останньої з лівої сторони та через перила, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривку вирвав сумку з лівої руки ОСОБА_5 , вартістю 1305 гривень, в якій знаходився гаманець, який матеріальної цінності для потерпілої не представляє, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1750 гривень.
Після чого, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину втік розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3055 гривень.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 звернулися з угодою про примирення між потерпілим та обвинуваченим, яка укладена 12 березня 2018 року, відповідно до якої просили затвердити угоду, обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним в інкримінованому йому злочині в повному обсязі, повністю відшкодував потерпілій ОСОБА_5 спричинену злочином матеріальну шкоду, між обвинуваченим і потерпілою на підставі ч.1 ст. 469 КПК України узгоджене покарання у вигляді громадських робіт на строк ста двадцяти годин.
Захисник та прокурор не заперечували проти затвердження угоди між потерпілою і обвинуваченим.
Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 , що у відповідності до ч.5 ст. 474 КПК України він має право: на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер обвинувачення; вид покарання, я також інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Крім того, обвинуваченому роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмови від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертою статті 474 цього Кодексу.
Потерпілій судом роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а саме: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Суд переконався, що укладення угоди між учасниками кримінального провадження є добровільним, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Частиною 3 статті 469 КПК України передбачено, що примирення між потерпілою та обвинуваченим може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.
Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, який передбачене основне покарання у вигляді штрафу в розмірі не більше тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Частина 1 статті 186 КК України, у скоєнні якої обвинувачується ОСОБА_3 , передбачає покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років, тобто, віднесена до середньої тяжкості злочинів.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При призначенні покарання обвинуваченому, суд керуючись ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі та дані про особу обвинуваченого.
Так, як зазначалося вище, вчинений обвинуваченим злочин відноситься до категорії середньої тяжкості.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім того, суд враховує, що обвинувачений свою провину визнав повністю, на обліках у лікарів фтизіатра, нарколога, психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий.
При призначенні покарання, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття ОСОБА_3 , яке ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнанні вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Враховуючи наявність вищенаведених обставин, що пом`якшують покарання, виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді громадських робіт на строк ста двадцяти годин.
Встановлено, що під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судово-товарознавча експертиза, вартість якої становить 300,00 грн., в зв`язку з чим, у відповідності до вимог ч.2 ст. 124 КПК України, зазначена сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України
Затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим, яка укладена 12 березня 2018 року між обвинуваченим ОСОБА_3 і потерпілою ОСОБА_5 .
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді громадських робіт на строк ста двадцяти годин.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати з проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 300,00 грн. (триста грн. 00 коп.)
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1