Справа №701/829/17-к
Номер провадження1-кп/701/7/18
В И Р О К
І М Я М У К Р А Ї Н И
14 березня 2018 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -ОСОБА_1
за участю секретаря -ОСОБА_2
з участю прокурора - адвоката - ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маньківка справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ілічівськ, Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня - спеціальна, працюючого трактористом ТОВ "Агромоноліт", перебуває в цивільному шлюбі, на утриманий має сина ОСОБА_6 2006 р.н., доньок ОСОБА_7 2007 р.н., ОСОБА_8 2009 р.н., ОСОБА_9 2011 р.н., та ОСОБА_10 2016р.н., раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , 27.07.2017 року приблизно о 4 год. 30 хв., перебуваючи на території Маньківської центральної районної лікарні, за адресою вул. Павлова, 16, смт. Маньківка, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно, грубо порушував громадський порядок в частині забезпечення спокійних умов суспільно - корисної діяльності та побуту людей, з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, діючи умисно та цілеспрямовано, з особливою зухвалістю, яка виразилася в викрадені журналу амбулаторних хворих, після чого ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки і моральності, прагнучи протиставити себе суспільству, виражаючись нецензурною лайкою щодо ОСОБА_11 , погрожував їй застосуванням фізичної сили, після чого зник у невідомому напрямку.

Він же, 27.07.2017 року приблизно о 5 год. 00 хв., перебуваючи на території Маньківського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, за адресою вул. Соборна, 24, смт. Маньківка, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно, грубо порушував громадський порядок в частині забезпечення спокійних умов суспільно - корисної діяльності та побуту людей, з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, діючи умисно та цілеспрямовано, з особливою зухвалістю, яка виразилася в висловленні нецензурної лайки до працівників поліції та погроз нанесення тілесних ушкоджень. Працівники поліції, на підставі ст.43 ЗУ «Про поліцію», заздалегідь попередили ОСОБА_5 про застосування, спеціальних засобів у випадку, якщо він не припинить порушувати норми моралі та громадського порядок, дана пропозиція повторювалася декілька разів, в результаті чого останній не звернув уваги на слова поліцейських та продовжував порушувати громадський порядок та норми моралі. Задля забезпечення суспільної безпеки, працівники поліції були вимушені застосувати до останнього спеціальні засоби, а саме кайданки, та посадити його до службового автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 для проїзду до медичної установи смт. Маньківка, для його освідування на стан алкогольного оп`яніння. По дорозі ОСОБА_5 продовжував чинити опір працівникам поліції, що виражалось в нанесені ударів ногами по внутрішній частині автомобіля, а саме передньому пасажирському сидінні, чим створював загрозу працівнику поліції, який був за кермом.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав частково, та суду показав, що дійсно 27.07.2017р. розшукуючи свою співмешканку ОСОБА_12 зайшов до прийомного відділення Маньківської ЦРЛ та не отримавши відповіді де остання, оскільки у райвідділу поліції йому сказали що її повезли на освідування до лікарні, поговоривши на високих тонах з черговим працівником лікарні, забрав зі столу журнал реєстрації, як він думав, осіб що звертались чи доставлялись до ЦРЛ, вийшов на вулиці і побачивши що це не той журнал забрав його додому. В подальшому пішовши зі своїм товаришем до райвідділу поліції та хотів з`ясувати де ж все-таки знаходиться його співмешканка ОСОБА_12 , яка була затримана співробітниками поліції за хуліганські дії що мали місце в нічний час доби 27.07.2017р. в районі АЗС поблизу «п`ятого магазину» смт. Маньківка, та були вчинені після розпиття спиртних напоїв ОСОБА_5 та ОСОБА_12 . В послідуючому ОСОБА_13 була засуджена за хуліганські дії що мали місце на АЗС. В райвідділі поліції, як і в лікарні ОСОБА_5 не матюкався, та не порушував громадський порядок, однак, як він вказує, на нього були одягнуті кайданки, в яких його завезли на освідування до лікарні. В автомобілі поліції він теж вів себе спокійно та адекватно. Після освідування ОСОБА_5 відпустили додому, він взяв журнал і в ранці заніс його до лікарні. Просив суд застосувати до нього Закон України «Про Амністію», оскільки має на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, по відношенню до чотирьох з яких їхня мати, співмешканка ОСОБА_12 позбавлена батьківських прав.

Не зважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_5 , його вина у вчинених кримінальних правопорушеннях знайшла своє підтвердження сукупністю доказів, досліджених судом.

Так, свідок ОСОБА_14 , допитана в судовому засіданні, пояснила, що вона проводила досудове розслідування кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , та пояснила наступне: по приїзду на місце своєї роботи, на неї було розписано матеріал по ч. 1 ст. 296 КК України що мало місце 27.07.2017р.. ЇЇ стало відомо, що громадянин ОСОБА_5 порушував громадський порядок та вчинив нецензурну лайку у відділенні лікарні, куди він був доставлений працівниками поліції. В ході цього розслідування нею було встановлено, що даний громадяни виражався нецензурною лайкою не тільки до працівників лікарні, а й до працівників правоохоронних органів. Що виражалося в тому, що після попередження припинити порушувати громадський порядок до останнього було застосовано засоби примусу тобто кайданки. Але останній не зупинився та продовжував порушувати громадський порядок. В той час його посадили до автомобіля для освідування і повезли в приймальне відділення Маньківської лікарні. В той час громадянин наносив удари ногами по автомобілю, по внутрішній частині автомобіля, це по сидінню та бокових дверях. В цей час він створював аварійну ситуацію в автомобілі, так як водій був за кермом та міг би втратити керування та вчинити ДТП, чим створював загрозу життю і здоров`ю працівників поліції, самого себе та оточуючого суспільства, яке могло перебувати на вулиці. Після того, нею були допитані працівники поліції, та працівник лікарні, який повідомив, що останній прийшов в стані агресії в лікарню і шукав свою дружину. Не знайшовши її у відділенні лікарні він взяв навмисно журнал і зник з місця події. Після цього його було знайдено працівниками поліції, хотіли поспілкуватися з останнім він адекватно не реагував та його освідували, так як не могли ніяких дій з ним зробити. Освідували, опитали і відпустили, його за місцем проживання. Після того його викликали, він приходив та викладав свою позицію по даній справі. Ця позиція була зафіксована, було пред`явлено підозру. Останній відмовився від підпису в підозрі, тому було запрошено понятих для вручення підозри. Йому було зачитано підозру вголос при понятих та вручено підозру. Ознайомлено з матеріалами кримінального провадження та справу направлено до суду. При опитування працівника лікарні в якості свідка було встановлено, що викрадений журнал, це журнал прийому осіб, які поступали до лікарні. На досудовому розслідуванні, жодних клопотання про допит в якості свідків обвинувачений не заявляв. В ході досудового розслідування обвинувачений визнав свою вину частково. Деякі речі він визнавав, що це був конфлікт, але говорив, що це не було досить такою агресією, як це описують свідки. В ході досудового розслідування обвинувачений лише оспорював саму ступінь і характер вчиненого діяння. ОСОБА_15 свідок знала, це особа, з якої і почався цей конфлікт, відносно неї свідок також направляла кримінальне провадження до суду, вона також вчинила злочин. Дана громадянка почала вчиняти неправомірні дії на АЗС, в результаті чого її було також відправлено на освідування і проведено спілкування, а чоловік (обвинувачений ОСОБА_5 ) почав хвилюватися за жінку і не контролюючи свої емоції, пішов до лікарні шукати свою жінку, а потім прийшов до поліції. Підставою його агресивної поведінки було те, що він вважав, що були якісь неправомірні дії до ОСОБА_16 . В ході досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_17 та її допиту не було встановлено ніяких неправомірних дій відносно ОСОБА_12 з боку працівників поліції. ОСОБА_12 погрожувала також силою працівникам поліції. І були свідки як з боку працівників поліції так із цивільних осіб, які бачили дану ситуацію. При затриманні громадянки ОСОБА_12 на АЗС, одночасного затримання ОСОБА_5 не відбувалось. Громадянку ОСОБА_12 було затримано, заспокоєно, надіто на неї кайданки, так як вона кухонними ножами створювала загрозу суспільству та особам, які були на АЗС та працівникам поліції. Вилучено було ножі, її посадили до автомобіля, вона також своїми кінцівками не давала можливості керувати водієві автомобілем. Її було освідовано у лікарні, в той час її було завезено до відділу поліції для дачі пояснень та відпущено. В цей час на 102 поступив виклик про повідомлення працівника Маньківської лікарні, що громадянин ОСОБА_18 нецензурно виражався, погрожував застосуванням сили, порушує громадський порядок в лікарні після чого група швидкого реагування виїхала на місце. На виклик працівника лікарні виїхала група швидкого реагування, але ОСОБА_18 у лікарні вже не було. А потім стало відомо від працівників поліції, які залишились у відділі, що останній прибув до поліції і там виражався нецензурною лайкою, шукаючи свою дружину. На той час її вже у відділ не було її відпустили за місцем проживання. ОСОБА_5 було пояснено, що дружина надає покази і її життю ніщо не загрожує та волі її ніхто не позбавляв. Але останній не розумів, так як був на емоціях. Особлива зухвалість виражалась в тому, що обвинувачений виражався нецензурною лайко, не звертав уваги на прохання працівників поліції не порушувати громадський порядок, дуже голосно говорив в нічний час, в громадському місці.

Свідок ОСОБА_11 , яка була допитана в судовому засіданні показала, що вона 27 липня 2017р. о 4:30, саме розвиднялось, постукали в двері приймального відділення Маньківської ЦРЛ сильно, що аж хилиталися двері. Вона відкрила, на порозі стояв ОСОБА_18 , і кричав, де його жінка. Вона сказала, що її забрали до поліції. В що ОСОБА_5 не повірив. Все це супроводжувалось нецензурною лайкою з його сторони. Він стукав кулаками то по стіні, то по столі, то по телефоні. Не давав нікуди подзвонити. Обвинувачений питав, де його дружина, куди її поділи. Він кричав і стукав, де його дружина, бо йому сказали у поліції, що вона в приймальному відділенні. Але на той час її забрали після освідування на стан сп`яніння. На столі лежав журнал запису амбулаторних хворих, ОСОБА_5 його схопив і побіг. Обвинувачений нічого не хотів слухати, що йому пояснювали, він тільки чув те, що він кричав. Він був агресивний, кричав і ображав та вимагав повернути дружину. До 8 год. ранку запис ніяк не здійснювався, потім передали начальству що немає журналу.

Свідок ОСОБА_19 , в судовому засіданні суду показав, що він 27.07.2017 р. з молодшим лейтенантом ОСОБА_20 заступив на добове чергування. Від оперативного чергового їм надійшло повідомлення, про те що гр. ОСОБА_18 у Маньківській ЦРЛ порушує громадський порядок. По прибутті до Маньківської ЦРЛ даного громадянина там уже не було. Медсестра та черговий фельдшер розповіли, що гр. ОСОБА_18 прийшов стукав у двері, виражався нецензурними словами, зайшовши у приймальне відділення забрав журнал і десь зник. Поки розмовляли з фельдшером, до них зателефонував оперативний черговий і повідомив, що гр. ОСОБА_18 у Маньківському ВП порушує громадський порядок, виражається нецензурною лайкою. Вони приїхали з Маньківської ЦРЛ у Маньківське ВП, там ОСОБА_5 виражався нецензурною лайкою до оперативного чергового, помічника, намагався вчинити бійку. ОСОБА_5 запропонували мирно не порушувати порядок і застосували спецзасоби кайданки та чекали начальника, бо це було близько 8 год. ранку заступала нова зміна. У ОСОБА_21 ВП перебували оперативний черговий, помічник, свідок і ОСОБА_20 . Оперативний черговий, згідно відомчих розпоряджень МВС не має права покидати пост чергування і виходити за його межі. Коли свідок з напарником приїхали до ОСОБА_21 ВП ОСОБА_18 був біля вхідних дверей і смикав за двері. Гр. ОСОБА_18 хапався за формений одяг і намагався вчинити бійку. ОСОБА_18 попередили про застосування спецзасобів, які і застосували. Близько 8-ми годин, точного часу свідок не пам`ятає, він з ОСОБА_20 доставили гр. ОСОБА_18 до Маньківської ЦРЛ на освідування, про що був складений відповідний акт освідування, в яком було зазначено що ОСОБА_18 перебував в стані алкогольному сп`яніння. В подальшому ОСОБА_18 доставили до Маньківського ВП і так як уже час був близько 8-ми чи 9-ти, то свідок з напарником змінились з чергування. Свідок зазначив, що відео спостереження у Маньківському ВП ведеться. Камера спостереження знаходиться при вході в коридорі і в черговій частині. Чи здійснюється відеозапис, він не знає. Крім того свідок повідомив, що коли був затриманий гр. ОСОБА_18 вони з ним розмовляли і запитували, що він робив у Маньківській ЦРЛ, на що він відповів, що ходив переконатись чи немає там його дружини ОСОБА_22 і заволодів журналом. На запитання «Де він його дів?» Він відповів, що викинув. Де викинув не розповідав. На освідування гр. ОСОБА_18 доставляли на службовому автомобілі. Виїзд на виклик стосовно хуліганських дій гр. ОСОБА_12 теж здійснювали на цій службовій машині, і вона його пошкодила. Коли доставляли гр. ОСОБА_18 на освідування він, як і його співмешканка поводив себе в автомобілі не адекватно. Обвинувачений сидів в автомобілі позаду водія. Коли обвинувачений бив по водійському сидінню, це створювало загрозу дорожньому руху. Так як до нього були застосовані кайданки, він руками хапався за сидіння і зламав його.

Свідок ОСОБА_23 , в судовому засіданні, дав покази, що є аналогічними показам свідка ОСОБА_19 .

В протоколі огляду предметів від 28.07.2017р. та фото таблиць до нього, зафіксовані механічні ушкодження службового автомобіля ВАЗ 2107, днз 0672.

Згідно висновку від 27.07.2017р. № 000139 ОСОБА_24 пребував в стані алкогольного сп"яніння

Диспозиція ст. 296 КК України визначає обсяг суспільних відносин, які охороняються їх дією, й водночас визначають умови, характер, підстави застосування заходів примусу до суб`єктів, які порушили встановлений ними обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту. Об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство», при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до вимог ч.1 ст. 296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 КУпАП.

Зокрема, відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 :
- які виразилися у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, по епізоду, що мав місце 27.07.2017 року близько 4 год. 30 хв., за ч. 1 ст. 296 КК України;

- які виразилися у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язане з опором представнику влади, який виконує обов`язки охорони громадського порядку, по епізоду, що мав місце 27.07.2017 року близько 5 год. 00 хв., за ч. 3 ст. 296 КК України;

і вважає, що вина обвинуваченого у вчинених злочинах повністю доведена в суді.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує те, що вчиненні злочини відносяться до злочинів середнього ступеню тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних ним кримінальних правопорушень, дані, що характеризують особу обвинуваченого, вік та стан його здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується формально задовільно.

Згідно ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого це часткове визнання вини, формально задовільну характеристику.

До обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, та те що у нього на утриманні знаходиться п`ятеро неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання:

- по епізоду за ч. 1 ст. 296 КК України - у виді обмеження волі;

- по епізоду за ч. 3 ст. 296 КК України - у виді позбавлення волі.

При остаточному призначенні покарання слід керуватись ст. 70 КК України.

Разом з тим, суд приймає до уваги висновки, що містяться у досудовій доповіді Маньківського районного сектору з питань пробації від 28.09.2017 року, згідно яких існує середня ймовірність вчинення повторного правопорушення та виправлення ОСОБА_5 можливе без реального позбавлення або обмеження волі.

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч. 2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним законом чинності включно.
Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання особи, які засуджені за умисні злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Відповідно до ст. 10 зазначеного Закону України питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.
Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі.
Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочини середньої ступені тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на зазначений день є батьком неповнолітніх: сина ОСОБА_6 2006 р.н., доньок ОСОБА_7 2007 р.н., ОСОБА_8 2009 р.н., ОСОБА_9 2011 р.н., та ОСОБА_10 2016р.н., щодо яких не позбавлений батьківських прав.
Таким чином, ОСОБА_5 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_25 судом не встановлені.
Клопотання про застосування положень про амністію ініціював сам засуджений, під час судового засідання наполягав на його задоволенні. Враховуючи вимоги, які викладені в ст.10 Закону України «Про амністію в 2016 році», то суд зобов`язаний з`ясовувати наявність згоди на застосування цього акту саме у особи, щодо якої вирішується це питання. Надання ж згоди на застосування положень законодавства про амністію з боку потерпілих не є обов`язковою.
Враховуючи, що ОСОБА_5 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він є батьком п`ятьох неповнолітніх дітей віком до 18 років, стосовно яких не позбавлений батьківських прав, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується не є тяжким або особливо тяжким, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення останнього від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» задовольнити.
Цивільний позов не заявлено.

Арешт на майно не накладався.

Судові витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 296 КК України і призначити покарання :

- за ч. 1 ст. 296 КК України призначити покарання у вигляді одного року обмеження волі.

- за ч. 3 ст. 296 КК України призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_5 , покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у вигляді двох років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Речові докази: службовий автомобіль марки ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 , який визнано речовим доказом по справі залишити в розпорядженні Маньківського ВП Уманського ВП ГУ НП в Черкаській області.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1