Справа № 296/41/18
УХВАЛА
Іменем України
04 січня 2018 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2018 до провадження слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного у кримінальному провадженні №0000077, а саме на автобус РУТА АО483, 2006 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 .

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 14.11.2017 у справі № 296/8990/17 накладено арешт на вказане майно шляхом заборони його відчуження, що належить заявнику на праві власності. Враховуючи, що клопотання слідчого про накладення арешту розглядалося без участі та повідомлення заявника, а ухвала слідчого судді порушує його права як власника, тому відповідно до вимог ст.174 КПК України просив скасувати накладений арешт.

В судове засідання заявник не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги клопотання підтримав.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій заперечував щодо задоволення клопотання. Для встановлення підстав накладення арешту просив прийняти до уваги відомості, що містяться в матеріалах клопотання № 296/8990/17 про накладення арешту.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання заявника, матеріали клопотання № 296/8990/17 про накладення арешту, прийшов до висновку, що вимоги клопотання задоволенню не підлягають.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУ НП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 15.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.191 КК України.

Так, згідно вказаних матеріалів, службові особи УНР 643, зловживаючи своїм службовим становищем, у період з 2015-2016 років, в порушення вимог п.п.5, 6 ст.141 ГК України, постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 № 803 «Про затвердження порядку відчуження об`єктів державної власності», Статуту УНР 643, без погодження органу управління майном - Міністерства оборони України, вчинили розтрату державного майна, а саме автобусу РУТА АО483, 2006 року випуску, № шасі НОМЕР_1 та коштів на суму понад 100 тис. грн. Зазначений автобус службовими особами 643 УНР розтрачено на користь ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.11.2017 року в рамках кримінального провадження №0000077 накладено арешт на автобус РУТА АО483, 2006 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме заборонено його відчуження.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Як свідчить п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів щодо майна, про яке наявні достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, встановленим статтею 98 КПК України, тобто є речовим доказом.

За ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Встановлено, що майно на яке накладено арешт ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.11.2017 - автобус РУТА АО483, 2006 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 на даний час має статус речового доказу у кримінальному провадженні № 000077 від 15.02.2017.

Заявляючи клопотання про скасування арешту володільцем майна не доведено, що у застосуванні такого заходу, як заборона відчуження автобуса РУТА АО483, 2006 року випуску в подальшому відпала потреба.

Оскільки завданням арешту майна є, зокрема, і запобігання можливості його відчуження, що встановлено нормами ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави для задоволення клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 100, 131, 132, 170, 171, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.11.2017 у кримінальному провадженні № 000077 від 15.02.2017, на автобус РУТА АО483, 2006 року випуску, № шасі НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1