н/п 1-кс/640/7480/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
підозрюваного - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Покотилівка, Харківського району, Харківської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, має неповнолітню доньку ОСОБА_7 , 2007р.н., офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
15.09.2017 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ ВСП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_8 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та уразі застосування судом до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Досудовим розслідування встановлено, що 09.03.2017 о 10:21 год. ОСОБА_6 , виконуючи роботи з перевезення вантажу за Цивільно-правовим договором №1/к від 24.02.2017, керуючи справним автомобілем марки «Renault» моделі «Premium 420», д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Krone» моделі «SDP 24» д.н. НОМЕР_2 , прибув на територію заднього двору корпусу 29 ПАТ «ХАРТРОН», розташованого за адресою: м. Харків, проспект Академіка Проскури 1.
В подальшому, керуючи автомобілем марки «Renault» моделі «Premium 420», д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Krone» моделі «SDP 24» д.н. НОМЕР_2 водій ОСОБА_6 декілька разів розпочинав рух заднім ходом, при цьому вантажник ТОВ ВК «Поліпак ЛТД» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допомагав жестами рук ОСОБА_6 керувати рухом автомобіля та о 10:23 год. зазначений автомобіль з напівпричепом зупинився.
В подальшому, о 10:23 год. ОСОБА_6 , не маючи зоровий контакт з ОСОБА_9 , який допомагав водію виконувати рух заднім ходом, відновив рух автомобіля марки «Renault» моделі «Premium 420», д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Krone» моделі «SDP 24» д.н. НОМЕР_2 та порушив, згідно висновків судово-автотехнічної експертизи та експертизи в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності №6604/6605 від 18.07.2017 вимоги п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України згідно яких:
п.п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним i не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п.п. 10.9. «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».
Внаслідок допущених порушень ОСОБА_6 , не впевнившись в безпеці руху допустив наїзд на вантажника ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який стояв повернутим спиною до автомобіля марки «Renault» моделі «Premium 420», д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Krone» моделі «SDP 24» д.н. НОМЕР_2 , а саме до середньої частини напівпричепу «Krone» моделі «SDP 24» д.н. НОМЕР_2 .
Порушення зазначених п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_6 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи та експертизи в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності №6604/6605 від 18.07.2017, виразилося в тому, що він не врахував дорожню обстановку, не переконався в безпеці руху транспортного засобу заднім ходом та зміною напрямку руху, що призвело до наїзду на ОСОБА_9 , в результаті чого наступила смерть останнього.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
29.08.2017 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Сторона обвинувачення вказала, що в ході проведення досудового розслідування підозрюваний до слідчого для проведення слідчих дій не з`являвся, телефон підозрюваного знаходиться поза зоною досяжності, за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 не проживає. Проведеними оперативними заходами місце проживання ОСОБА_6 не встановлено. В ході допиту ОСОБА_10 встановлено, що ОСОБА_6 за місцем реєстрації не проживає останні п`ятнадцять років, його місце мешкання не відоме.
Слідчий вказав, що вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 09.03.2017; протоколом огляду місця ДТП від 09.03.2017; висновком судово-медичної експертизи №661-ДМ/17 від 06.04.2017; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23.05.2017; висновком судово-автотехнічної експертизи №216/17 від 05.05.2017; протоколом огляду транспортного засобу від 24.03.2017; протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 від 24.03.2017; протоколом огляду предметів від 23.03.2017 (відеозапис наїзду на ОСОБА_9 ); висновком судової комплексної автотехнічної експертизи та експертизи в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності №6604/6605 від 18.07.2017.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Так, слідчий зазначив, що ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду під страхом невідворотності покарання, оскільки санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі. ОСОБА_6 за місцем реєстрації не проживає, хоча під час складання протоколу пояснення останній зазначив адресу проживання за адресою реєстрації, отже при обранні більш м`якого запобіжного заходу останньому, зокрема домашнього арешту, не можна гарантувати, що підозрюваний буде неухильне виконувати покладені на нього обов`язки. Крім того, ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки йому відомі свідки та місце їх роботи, які допитані в ході досудового розслідування, та вони разом з ним перебували на місці події настання ДТП в ході якого настала смерть ОСОБА_9 ; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, слідчий вказав, що на даний час на території Донецької та Луганської областей продовжується збройний конфлікт між Збройними Силами України та незаконними військовими формуваннями, які тимчасово окупували частину території Донецької та Луганської областей, яка є непідконтрольною правоохоронним та іншим органам України, а відтак перебуваючи на волі з метою ухилення від слідства та суду, ОСОБА_12 може виїхати на тимчасово окуповану частину території Донецької та Луганської областей, а також на територію окупованого АРК, або враховуючи його можливості щодо перетину кордону з РФ, ухилитися від досудового розслідування на території іншої держави. У зв`язку з цим у правоохоронних органів України не буде можливості затримати ОСОБА_12 та як наслідок притягнути останнього до кримінальної відповідальності, що створює ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.
У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили про його задоволення.
Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на відсутність ризиків, зазначених слідчим у клопотанні, та особу підозрюваного, який має малолітню дитину, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний у судовому засіданні просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказав, що від слідства не переховувався та не буде переховуватися в подальшому. Пояснив, що дійсно, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проте протягом останніх трьох місяців проживає в АДРЕСА_2 . Адресу місця реєстрації вказав, оскільки станом на 09.03.2017 не мав постійного місця проживання. Зазначив, що він повідомив слідчому свій номер телефону, за яким йому 26.09.2017 зателефонували оперативні працівники. Інших дзвінків від працівників правоохоронного оргнау не отримував.
В порядку ст.206 КПК України, підозрюваний пояснив, що насильство на досудовому слідстві до нього не застосовувалось.
31.08.2017 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, шляхом вручення повідомлення Манченківському селищному голові, особисто ОСОБА_6 отримав повідомлення про підозру 26.09.2017 року о 14 год. 55 хв.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.09.2017 надано дозвіл на затримання з метою приводу до Київського районного суду м. Харкова підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
Підозрюваний ОСОБА_6 фактично був затриманий 26.09.2017 о 12 год. 55 хв. на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.09.2017 та доставлений в приміщення Київського районного суду м. Харкова в межах 36 годин.
26.09.2017 ОСОБА_6 був допитаний в якості підозрюваного.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України: вірогідність спроб підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду.
Втім, з доданих до клопотання документів не вбачається відомостей, які б доводили можливість підозрюваного перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. До того ж слідчим не конкретизований спосіб такого можливого перешкоджання, а тому слідчий суддя вважає ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, недоведеним.
З урахуванням наявності в доданих до клопотання документах протоколів допитів свідків та висновків експертів, за відсутності заяв від вказаних осіб про здійснення на них тиску підозрюваним під час його знаходження на волі, а також зважаючи на те, що інкримінований злочин не пов`язаний зі способом життя підозрюваного, його згубними звичками, а вчинений з необережності особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, посилання слідчого на наявність ризиків, передбачених п.2, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя також вважає безпідставним.
Доводи сторони захисту щодо недоведеності встановленого судом ризику, суд вважає необґрунтованими. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р. Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Окрім того, доводи сторони захисту щодо недоведеності ризику є взаємовиключними, оскільки адвокат, стверджуючи про відсутність ризиків, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, вважає можливим застосувати до підозрюваного менш суворий вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеного ризику.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
В обґрунтування неможливості запобігання зазначеного ризику шляхом застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу слідчий посилається на загальні підстави обрання запобіжного заходу, однак в достатній мірі не врахував обставини, передбачені п.п. 3-6, 8 ч.1 ст. 178 КПК України.
При цьому ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання та малолітню дитину.
Посилання сторони обвинувачення про ухилення підозрюваного ОСОБА_6 від явки до слідчого не підтверджені належними доказами.
Так, як зазначено вище, повідомлення про підозру ОСОБА_6 направлено 29.08.2017 до Манченківської сільської ради, та отримано 31.08.2017. Даних про направлення в період з 31.08.2017 по 15.09.2017 року підозрюваному ОСОБА_6 повісток про виклик, у відповідності до вимог ст.136 КПК України, матеріали клопотання не містять.
Отже, єдиною наявною підставою, на час розгляду клопотання, для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 .
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Проте, тяжкість злочину, сама по собі, ще не може бути безумовною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без врахування даних про особу підозрюваного.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року, у справі № 1-23/2003, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду (ст.ст. 29,62 Конституції України).
З урахуванням наведених даних в їх сукупності, слідчий суддя знаходить помилковим висновок слідчого та прокурора про те, що запобігання встановленому при розгляді клопотання ризику можливе лише при умові тримання ОСОБА_6 під вартою і вважає достатнім для досягнення вказаної мети застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту.
При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити підозрюваному залишати житло - квартиру АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, суду, в період доби з 19.00 год. по 07.00 год., в межах строку досудового розслідування, на строк 41 (сорок одну) добу, тобто - до 05 листопада 2017 року.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши підозрюваному залишати житло в період доби з 19-00 год. до 07-00 год., в межах строку досудового розслідування, на строк 41 (сорок одна) доба, тобто - до 05 листопада 2017 року.
Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1) прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою;
2) не відлучатися із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання.
Ухвалу направити для виконання до відділення органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 через слідчого СВ ВСП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 .
Встановити строк дії ухвали до 05 листопада 2017 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_6 в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав _____________2017р. ___ год. __хв.
___________________( ОСОБА_6 )