АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/2015/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа № 623/3878/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника адвоката - ОСОБА_7 ,
представника потерпілої адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Ізюм Харківської області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, одружений, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за ч.1 ст.286 КК України та йому призначено основне покарання у виді 2 років обмеження волі із застосуванням додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
ОСОБА_9 звільнено від призначеного основного та додаткового покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, на підставі ч.5 ст.74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, визначених п.2 ч.1 ст.49 КК України.
Вироком встановлено, що 02 квітня 2014 року, приблизно о 14 годині 45 хвилин, ОСОБА_9 , керуючи автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідував по проспекту Леніна в напрямку вул. Гагаріна в м. Ізюмі Харківської області. В цей час, проїжджу частину навпроти будинку № 50 по проспекту Леніна в м. Ізюмі Харківської області, справа наліво переходила пішохід ОСОБА_10 .
У дорожній обстановці, що виникла, водій ОСОБА_9 , грубо порушуючи п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, не виконав вимоги даних пунктів, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово медичної експертизи №113-ІЗ/14 від 08.04.2014р., відносяться до середнього ступеня тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я.
Захисник в апеляційній скарзі просить скасувати вирок міськрайонного суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. На обґрунтування апеляції вказав, що вирок винесено без урахування дійсних обставин справи, з грубим порушенням прав ОСОБА_9 , досудове та судове слідство проведено однобічно, а викладені у вироку висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що суд неправильно застосував кримінальний закон та порушив кримінальний процесуальний закон, справа розглянута поверхово, здобутим доказам дана неправильна оцінка, в основу вироку покладено суперечливі свідчення та докази. Вказав, що суд проігнорував клопотання сторони захисту, що були спрямовані на усунення по справі протиріч та об`єктивне розслідування, матеріали справи сфальсифіковані, звернення потерпілої до медичної установи та проходження нею лікування викликає сумнів, що може свідчити про відсутність факту нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень з вини обвинуваченого. Звертає увагу, що потерпіла переходила проїжджу частину у невстановленому місці, чим порушила ПДР України та спровокувала дорожньо-транспортну пригоду, але її вина в настанні події не врахована. Захисник не погодився з висновком судово-медичної експертизи № 113-ИЗ/14, ставить під сумнів походження рентген-знімків, за якими проводилася експертиза.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та представника потерпілої, які вважали, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим; захисника, який підтримав свою апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, запереченнях прокурора на апеляцію захисника, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07.06.2017 року ОСОБА_9 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Висновки суду за вищенаведеним обвинуваченням засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах.
Так, потерпіла ОСОБА_10 в суді першої інстанції показала, що 02.04.2014р. приблизно о 14 год. 45 хвил. вона йшла по проспекту Леніна, підійшла до автобусної зупинки навпроти магазина «Желтик», де зупинився автобус сірого кольору, який вона вирішила обійти ззаду в напрямку магазину «Вікторія». Впевнившись, що це є безпечно, почала свій рух, перейшла одну полосу дороги, що веде з кінцевої зупинки в сторону базару, потім почала переходити іншу, зустрічну полосу руху, почула шум двигуна та прискорила свій рух. Коли майже дійшла до початку карманчику, де стоять машини, відчула удар в ліву частину тіла та відлетіла до початку цього карману. Потерпіла зазначила, що не чула щоб машина гальмувала та звукових сигналів. Після чого обвинувачений зупинився, вийшов з машини та почав говорити, що тепер йому треба ремонтувати автомобіль.
Допитаний міськрайонним судом свідок ОСОБА_11 пояснив, що в квітні місяці 2014 року приблизно після 14-00 год. йшов по проспекту Леніна, побачив, що на протилежній стороні стоять два автобуси, між якими вийшла жінка та почала переходити дорогу в напрямку магазину «Вікторія». Потім почув якийсь звук, оглянувся та побачив, що червоний автомобіль ВАЗ 2109 стоїть поперек дорожньої смуги на зустрічній полосі його руху, з автомобілю вийшов ОСОБА_12 , що є його сусідом по гаражах. Через деякий час ОСОБА_9 розповідав йому, що здійснив наїзд на жінку.
Свідок ОСОБА_13 в суді дав покази, що 02.04.2014р. вийшов із-за кута буд. №50 по проспекту Леніна, побачив на зупинці ОСОБА_10 , яка виходила позаду автобусу та переходила дорогу в напрямку магазина «Вікторія». Потім подивився вправо та побачив як вдалі їде автобус жовтого кольору та за ним починає здійснювати обгін ВАЗ 2109 червоного кольору. Потім він почув хлопок, повернувся та побачив потерпілу, яка сиділа на дорозі, а біля неї жінка. До того ж, автомобіль ВАЗ після хлопку продовжував свій рух та зупинився в карманчику біля магазину «Вікторія». Автомобіль ВАЗ стояв на зустрічній полосі руху.
Дані покази потерпілої та свідків узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, не містять у собі істотних суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість, достовірність та у сукупності з іншими доказами по справі підтверджують вину ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, а тому прийняті судом як належні та допустимі докази по справі, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами по справі, що були досліджені судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 .
Серед таких, протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.04.2014р. із схемою ДТП та фототаблицею до нього, в якому зафіксовані об`єкти та предмети на місці ДТП. Дані вказаного протоколу збігаються з викладеними у вироку обставинами кримінального провадження.
У висновку експерта №113-ИЗ/14 від 04.04.2014р. у ОСОБА_10 встановлені множинні закриті переломи 3-8 ребер зліва, множинні синці та садна грудної клітини, сідниць, верхніх і нижніх кінцівок, які утворилися у неї при ударі тупими твердими предметами, якими могли бути і виступаючі частини корпусу автомобіля в умовах ДТП, що мало місце 02.04.2014р. За ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню, які спричинили тривалий розлад здоров`я. Інші тілесні ушкодження відносяться до легких.
Крім цього, з метою встановлення механізму ДТП органом досудового слідства проводилися слідчі експерименти від 01.07.2014 р. за участю свідка ОСОБА_13 (том 1, а.с. 148-149), потерпілої ОСОБА_14 (том 1, а.с. 156) та від 08.09.2014р. за участю свідка ОСОБА_11 (том 1, а.с. 163), підозрюваного ОСОБА_9 (том 1, а.с. 165). Дані слідчі експерименти підтверджують механізм та обставини скоєної ДТП, викладені в обвинуваченні, були досліджені Ізюмським міськрайонним судом при розгляді справи та прийнятті рішення.
Згідно з висновками експертів:
- №592/14 від 29.07.2014р. водій автомобіля «ВАЗ-2109» ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 10.1 і 12.3 ПДР України та у якого діях вбачається невідповідність вимогам вказаних положень, що з технічної точки зору перебувало у причинному зв`язку з виникненням події ДТП.
- №834/14 від 19.09.2014р., проведеної за свідченнями в тому числі й підозрюваного ОСОБА_9 , в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 2109» ОСОБА_15 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України та у його діях вбачається невідповідність вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням події ДТП.
Наведені та вказані у вироку докази були належним чином оцінені судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими та у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_9 у здійсненні наїзду на ОСОБА_10 , наслідком чого стало отримання потерпілою тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я та інших легких тілесних ушкоджень.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновки, що були покладені в основу обвинувального вироку за ч. 1 ст. 286 КК України.
Інші доводи адвоката ОСОБА_7 щодо фальсифікації матеріалів справи, порушення правил проведення експертизи та некомпетентність експерта ОСОБА_16 , необґрунтоване відхилення його клопотань при розгляді справи, які викладені захисником в апеляційній скарзі, заявлялися при розгляді справи міськрайонним судом та знайшли свою обґрунтовану, законну та об`єктивну оцінку в оскаржуваному вироку суду.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені заяви захисника при розгляді справи, а надалі й її перегляді в апеляційному порядку, не ґрунтуються на досліджених доказах, а обумовлені позицією захисту.
Стосовно доводу захисника щодо порушення ПДР України саме потерпілою, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Крім того, внаслідок ДТП тілесні ушкодження отримала саме ОСОБА_10 , що обумовлює її процесуальний статус у якості потерпілої.
Вивченням матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що експертне дослідження, за результатами якого було надано висновок № 113-ИЗ/14 від 04-08.04.2014 р. (том 1, а.с. 81-82) та встановлена тяжкість тілесних ушкоджень потерпілої, було проведено експертом зі стажем роботи з 1997 року, 1-ї кваліфікаційної категорії. При цьому експерт попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. Результат висновку узгоджується з іншими доказами по справі (показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , потерпілої ОСОБА_10 та з іншими письмовими доказами). У вказаній експертизі зазначено, що тілесні ушкодження були отримані результаті удару твердими предметами, якими могли бути й виступаючі частини корпусу автомобіля в умовах ДТП, що мало місце 02.04.2014 р. Дані обставини виключають розумний сумнів у правильності проведеної експертизи або фальсифікації її результатів.
Апеляційні доводи захисника про недоведеність отримання потерпілою тілесних ушкоджень від дій обвинуваченого спростовуються матеріалами справи, які підтверджують звернення потерпілої до медичних установ після подій ДТП, де вона проходила обстеження, встановлювалися отримані ушкодження та ОСОБА_17 отримувала медичну допомогу (том 1, а.с. 196-198). Крім цього, сам обвинувачений дав покази в суді першої інстанції, відповідно до яких 02.04.2014р. він керував автомобілем ВАЗ 2109, коли майже доїхав до магазину «Жёлтик», почав здійснювати обгін автобусу, що рухався попереду. В цей момент він почув удар в праву сторону, одразу зупинився, вийшов з машини та побачив потерпілу, яка лежала на дорозі, після чого потерпілій викликали швидку допомогу. Від удару транспортний засіб отримав пошкодження: розбите маленьке вікно, вм`ятина заднього правого крила.
Довід апеляційної скарги захисника про відсутність свідка ОСОБА_13 02.04.2014 року на території України спростовується інформацією Головного центру обробки спецінформації Держприкордонслужби України від 18.10.2016 року (том 2, а.с.220).
Дослідивши матеріали справи, вивчивши та перевіривши апеляційні доводи захисника, апеляційний суд прийшов до висновку, що кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто повно, всебічно та об`єктивно, наданим сторонами доказам дана належна правова оцінка та по справі постановлено законне та обґрунтоване рішення.
Зазначені обставини спростовують доводи апеляції захисника у зв`язку з чим вона задоволенню не підлягає.
Порушень кримінального процесуального законодавства при розгляді справи судом першої інстанції, які б могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване рішення у кримінальному провадженні не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2017 року стосовно ОСОБА_9 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді: