БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №730/102/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" квітня 2018 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Борзни кримінальне провадження №0000726 від 12.12.2017року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красностав Борзнянського району Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, пенсіонера, раніше не судимого з підстав ст.89 КК України,

якого обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч.1, 129 ч.1 КК України,-

встановив:
29.11.2017 року, близько 21-00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_5 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, на грунті неприязних відносин умисно викрутив останній кисть лівої руки, у результаті чого ОСОБА_5 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого лінійного перелому човноподібної кістки зап`ястка кисті лівої руки.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 254 від 28.12.2017 року, тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_5 , відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Крім цього, 11.12.2017 року, близько 23-00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_5 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, погрожував вбивством останній шляхом демонстрації та піднесення до грудей бензопили з увімкнутим механізмом, а також висловлювався про позбавлення життя, у зв`язку з чим у потерпілої ОСОБА_5 були реальні підстави побоювання здійснення цих погроз.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.122 ч.1 та ст.129 ч.1 КК України визнав повністю.

В показаннях він пояснив, що 29.11.2017 року, близько 21-00 год., маючи намір забрати належну йому бензопилу з будинку його співмешканки ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , під час спілкування з останньою з причини перебування в стані алкогольного сп`яніння між ним та потерпілою виникла сварка. Втративши контроль над собою, він схопив потерпілу за кисть лівої руки і з силою її викрутив. Вважає себе винним в заподіянні останній перелому зап`ястка кисті лівої руки.

Також він пригадав, що 11.12.2017 року, близько 23-00 год., маючи намір забрати належну йому бензопилу з будинку співмешканки ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , під час спілкування з останньою з причини перебування в стані алкогольного сп`яніння між ним та потерпілою виникла сварка. Під час сварки він взяв бензопилу і, запустивши механізм, наблизився до потерпілої і погрожував їй розправою, оскільки вона забороняла забирати належну йому вказану бензопилу.

Пояснив, що щиро розкаюється у тому, що заподіяв тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , і попросив у неї пробачення. Також погодився відшкодувати заподіяну шкоду в розмірі, що узгоджений усно з потерпілою.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 в своїх показаннях пояснила, що 29.11.2017 року, близько 21-00 год., до неї прийшов співмешканець ОСОБА_4 , який проживає в с.Красностав, пояснивши причину тим, що бажає забрати бензопилу. Перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вона заперечила проти його бажання, і між ними виникла сварка. Оскільки ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння та не керував своїми діями, то коли він схопив її за ліву кисть і з силою її викрутив, бажаючи спричинити біль, в той момент вона відчула гострий біль. Про те, що ОСОБА_4 зламав їй руку, вона дізналась наступного дня після відвідування поліклініки.

Також вона пояснила, що 11.12.2017 року, близько 23-00 год., до неї додому знову з`явився ОСОБА_4 в стані сильного алкогольного сп`яніння, пояснивши, що бажає забрати до с.Красностав бензопилу. Оскільки вона не надала дозволу, між ними виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_4 умисно причиняв їй біль, хапаючи за зламану руку. Також, завівши бензопилу, він наблизився до неї та, утримуючи за руку іншою рукою, з бензопилою наблизився до неї з метою розпилу лівої руки. Однак, у вказаний момент бензопила заглохла. Коли ОСОБА_4 відійшов, щоб залити бензин, вона, припускаючи, що ОСОБА_4 здатний вбити її, оскільки не контролює своїх дій, викликала поліцію. В подальшому кільком співробітникам поліції вдалось відволікти ОСОБА_4 і спонукати зупинити протиправну поведінку, оскільки він не хотів вимикати бензопилу.

Пояснила, що вони з обвинуваченим погодили суму відшкодування заподіяних їй збитків у позасудовому порядку. Просила не застосовувати суворого покарання щодо обвинуваченого.

З`ясовуючи думку учасників судового процесу про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження, встановивши, що обвинувачений беззаперечно визнав зміст обвинувачення, а також встановлені обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, і що його поведінка в судовому процесі свідчить про усвідомлення ним протиправності вчинених дій, суд погодився з узгодженою думкою сторін щодо недоцільності дослідження доказів на підтвердження вини останнього, які не оспорюються.

Обвинуваченому додатково роз`яснено, що за вказаних обставин він позбавляється права на апеляційне оскарження визнаних ним фактичних обставин.

З огляду на зазначене, враховуючи показання обвинуваченого, які він дав в судовому засіданні, а також показання потерпілої, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 , які виразились в умисному нанесенні потерпілій тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, кваліфіковані правильно, як вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.122 ч.1 КК України.

Водночас, дії ОСОБА_4 , які виразились у погрозі вбивством потерпілої, у якої були реальні підстави побоювання здійснення цих погроз, кваліфіковані правильно, як вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.129 ч.1 КК України.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому з метою його виправлення та перевиховання, судом враховуються такі обставини у справі :

- характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст.12 КК України, кваліфікуються як злочини середнього та невеликого ступеня тяжкості;

- негативну характеристику з місця проживання щодо особи обвинуваченого;

- що згідно з даними Борзнянської ЦРЛ обвинувачений не перебуває на обліку в наркологічному кабінеті та у лікаря психіатра;

- обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, - щире каяття обвинуваченого у вчинених ним злочинах;

- згідно з ст.67 КК України обставинами, що обтяжують покарання, є вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

З огляду на зазначене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення ним злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, слід призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, а за вчинення останнім злочину, передбаченого ст.129 ч.1 КК України, слід призначити покарання у вигляді арешту.

Остаточне покарання слід призначити у вигляді позбавлення волі з урахуванням ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покаранням більш суворим.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, дані про його особу, суд дійшов висновку, що до обвинуваченого слід застосувати ст.75 КК України, якою передбачається звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, якщо він упродовж іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Цивільний позов сторонами у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 122 ч.1, 129 ч.1 КК України, ч.3 ст.349, ст.ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, і застосувати покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.129 ч.1 КК України, і застосувати покарання у вигляді 3 місяців арешту.

На підставі ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 2 років позбавлення волі.

Шляхом застосування ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно з ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів через Борзнянський районний суд.

Вирок суду не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.

Суддя
Борзнянського районного суду ОСОБА_1