справа №622/323/15-к
провадження №1-кп/619/443/17
УХВАЛА
іменем України
13 листопада 2017 року Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого- судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання- ОСОБА_2 ,
прокурора- ОСОБА_3 ,
захисника- - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 213 КК України, ч.4 ст.358 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що протягом 2014 року на території домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 умисно та з метою заробітку здійснював незаконні операції з брухтом чорних та кольорових металів, а саме : не маючи спеціального дозволу (ліцензії), передбаченого законодавством для здійснення операцій з брухтом чорних та кольорових металів, маючи намір, спрямований на систематичне здійснення діяльності з прийому брухту чорних та кольорових металів, діючи з корисливих мотивів з метою отримання незаконного доходу, в порушення ст. 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1996 р., п. 26 ч.3 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01.06.2000 р., а також в порушення Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №183 від 31.10.2011 р. «Про затвердження ліцензійних умов провадження господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту кольорових і чорних металів», незаконно здійснював прийом брухту чорних та кольорових металів на території домоволодінь за вищевказаними адресами, скуповуючи їх у місцевого населення (за ціною 1,50 гривень за кілограм чорних металів), при цьому, не маючи відповідного майданчика з твердим покриттям, яке необхідне для прийому металобрухту, акту обстеження місцевої державної адміністрації, як спеціалізованого підприємства відповідно до вимог Закону України «Про металобрухт», не маючи спеціального технологічного брухтопереробного та вантажопідйомного обладнання, вагового господарства, складських приміщень, кваліфікованого персоналу, не маючи передбачених законодавством державної реєстрації та спеціального дозволу (Ліцензії) на визнання вищевказаних адрес, як спеціалізованого підприємства пункту прийому або спеціалізованого металургійного-переробного підприємства, організував незаконний пункт прийому та схову металобрухту, де незаконно здійснював операції з брухтом чорних та кольорових металів.
31.12.2014 року на підставі ухвали слідчого судді за вищевказаними адресами було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено брухт чорних металів загальною вагою 606 кг, брухт кольорових металів загальною вагою 49, а також ваги для здійснення зважування.
Крім цього, протягом 2014 року на території домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 умисно та з метою заробітку здійснював незаконні операції з брухтом чорних та кольорових металів, з метою приховування та полегшення вчинення вищевказаного злочину придбав завідомо підроблені документи на брухт металів з реквізитами та підписами посадових осіб ТОВ «Техпромсталь», після чого почав їх використовувати, пред`являючи при необхідності уповноваженим на те особам.
13.02.2015 року в ході допиту підозрюваного ОСОБА_5 останнім, в підтвердження своєї невинуватості було надано оригінали наступних документів:
*квитанція до прибуткового ордеру №11 від 23.09.2011 року;
*накладна № 44 від 24.09.2011;
*накладна № 03/08/01 від 03.08.2012;
*накладна № І 7-05/2 від 17.05.2013 року.
05.03.2015 року з метою перевірки показань ОСОБА_5 було призначено почеркознавчу експертизу.
Згідно висновку експерта № 105 від 26.03.2015 року, «...підпис в рядку «Директор в накладній №03/08/01 від 03.08.2012 року виконаний не ОСОБА_6 , а іншою особою…»
ОСОБА_5 обвинувачується у здійсненні операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, організації незаконного пункту прийому та схову металобрухту, що передбачено ч.1 ст.213 КК України та у використанні завідомо підробленого документу, що передбачено ч.4 ст.358 КК України.
Дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку про наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Проте, в даному випадку вказана норма органом досудового розслідування не дотримана.
Крім того, органом досудового розслідування не зазначена в повному обсязі суб`єктивна сторона інкримінованих злочинів, а саме не вказуються дані про те, на що був направлений умисел обвинуваченого, що не може бути виправлено в контексті ст.338 КПК України, яка передбачає зміну обвинувачення в суді, яка регламентує право змінити обвинувачення виключно в разі, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, що не є можливим в даному випадку, поскільки даний недолік не може бути усунутий шляхом зміні обвинувачення в ході судового розгляду.
Дані недоліки порушують в цілому право обвинуваченого на захист від обвинувачення і унеможливлюють постановлення законного рішення суду.
Крім того, обвинувальний акт за ст. 213 ч.1 КК України складено 31.03.2015 р. (хоча первісно зазначено 04.02.2015), а затверджено 30.03.2015, тобто раніше, аніж складено, що є суттєвим недоліком
Як слідує зі ст. 314 ч.3 п.3 КПК України, обвинувальний акт може бути повернутий, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».
У рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції».
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3ст. 314 КПК України, законом передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином, обвинувальний акт підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст.110, 291, 314 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської обл. через райсуд протягом 7 днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1