Справа № 468/1674/17-к
1-кп/468/7/18

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

18.04.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальні провадження №0000062 та №0000474 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 04.05.2017 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185, 71 КК України до трьох років двох місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Добре Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 04.05.2017 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до ст. 89 КК України вважається не судимим,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника потерпілого ПСП «Енеїда» - ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року, точної дати не встановлено, близько 17.00 години в с. Лоцкине Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_3 з корисливих спонукань, з метою вчинення крадіжки, перелізши через огорожу, проник на територію ПСП «Енеїда», розташовану по вул. Ювілейна, 2-в, та, відчинивши двері ключем, проник всередину складського приміщення.Після того ОСОБА_3 набрав в 10 полімерних мішків насіння соняшнику загальною вагою 120 кг вартістю 10,93 грн. за 1 кг, на загальну суму 1311,60 грн., яке викрав з приміщення, почергово винісши мішки з насінням за огородження території ПСП «Енеїда» та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд. В результаті викрадення ОСОБА_3 насіння соняшнику ПСП «Енеїда» була заподіяна матеріальна шкода на суму 1311,60 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням в приміщення.

Крім того, в ніч з 07 на 08 вересня 2017 року, більш точного часу не встановлено, в с. Лоцкине Баштанського району ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за пропозицією останнього з метою викрадення чужого майна прийшли до домоволодіння ОСОБА_9 , яке розташоване по АДРЕСА_4 , після чого за попередньою змовою таємно шляхом вільного доступу демонтували та викрали частину огорожі, виготовленої із сітки рабиці розміром 7х1 м вартістю 308 грн., та два металевих стовпчики довжиною 1,5 м діаметром 5 см загальною вартістю 242 грн., продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за попередньою змовою таємно шляхом вільного доступу аналогічним чином демонтували та викрали частину огорожі домоволодіння ОСОБА_10 по АДРЕСА_5 , яка була продовженням викраденої частини огорожі домоволодіння ОСОБА_9 та була виготовлена із сітки рабиці розміром 8х1 м вартістю 352 грн., та шість металевих стовпчиків довжиною 1,5 м діаметром 3 см загальною вартістю 263 грн.

Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за попередньою змовою, через розмонтовану ними раніше огорожу городу проникли на територію вищевказаного домоволодіння ОСОБА_9 по АДРЕСА_4 , де ОСОБА_5 залишився чекати, а ОСОБА_3 переліз через шиферну огорожу в двір вказаного домоволодіння, звідки таємно викрадав металеві вироби та передавав їх через огорожу ОСОБА_5 . Таким чином обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 викрали алюмінієвий бідон ємністю 40 л вартістю 320 грн., алюмінієвий бідон ємністю 25 л вартістю 230 грн., алюмінієві листи розміром 1х1 м, 1х0,5 м, 0,5х0,5 м товщиною 3 мм загальною вартістю 424 грн., алюмінієву миску ємністю 10 л вартістю 125 грн. та алюмінієву миску ємністю 8 л вартістю 107 грн.

Все викрадене майно ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виносили за територію домоволодіння та складали через дорогу навпроти місця вчинення злочину. Після цього ОСОБА_5 тієї ж ночі приїхав на місце події на автомобілі ВАЗ-2103, в багажник якого ОСОБА_3 та ОСОБА_5 погрузили викрадені ними металеві вироби та відвезли з місця події, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 1756 грн. та потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 615 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 скоїли злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме ОСОБА_3 - таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_5 - таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів ОСОБА_3 визнав і пояснив, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставин в лютому 2017 року він самостійно проник на територію ПСП «Енеїда» в с. Лоцкине. Оскільки він раніше працював на даному підприємстві, в нього був ключ від складського приміщення, яким він відчинив замок та проник в складське приміщення ПСП «Енеїда», звідки викрав насіння соняшнику, яке завантажив в 10 мішків, які почергово переніс за огорожу складів та залишив їх на пустирі. Після цього ОСОБА_3 повернувся додому, де попросив ОСОБА_12 допомогти відвезти мішки на його автомобілі на продаж, ОСОБА_12 не знав, що насіння крадене та погодився, з ними поїхав ОСОБА_4 . Коли вони на автомобілі ОСОБА_12 приїхали на місце, то ОСОБА_3 самостійно завантажив п`ять мішків з насінням до автомобіля ОСОБА_12 та вони втрьох відвезли насіння в с. Виноградівка Баштанського району, де ОСОБА_3 їх продав. ОСОБА_12 поспішав, тому інші п`ять мішків не захотів везти, тому ОСОБА_3 попросив ОСОБА_13 відвезти на своєму автомобілі п`ять мішків, що залишились, той погодився, разом з ними також їздив ОСОБА_4 ОСОБА_3 заперечив участь ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки насіння у ПСП «Енеїда», вказавши, що на досудовому слідстві оговорив ОСОБА_4 за наполяганням слідчого та прокурора, які за це обіцяли, що він залишиться на свободі, а також через те, що вони на той час посварились.

Крім того, в ніч з 07 на 08 вересня 2017 року ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_5 на пропозицію останнього викрасти металеві вироби, прийшли до місця, де межували городи домоволодіння ОСОБА_14 по АДРЕСА_6 та Каленик по вул. Садовій та шляхом вільного доступу викрали металеву сітку із стовпчиками, яка відгороджувала обидва городи. Кількість стовпчиків обвинувачений не рахував, припускає, що їх було 3 або 4 штуки. Після цього обоє зайшли на город ОСОБА_14 , ОСОБА_15 залишився чекати, а ОСОБА_16 переліз через шиферний паркан до двору ОСОБА_14 звідки брав металеві вироби та передавав їх через паркан ОСОБА_5 , таким чином вони викрали два алюмінієвих бідона, алюмінієві листи квадратної форми, дві алюмінієві миски різного розміру, викрадені речі складали навпроти городу ОСОБА_14 , потім ОСОБА_16 залишився, а ОСОБА_15 пригнав автомобіль, в який вони поскладали викрадені ними металеві вироби та відвезли з місця події.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину ОСОБА_4 не визнав, заперечив свою причетність до вчинення крадіжки насіння зі складів ПСП «Енеїда», вказавши, що коли ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на прохання ОСОБА_16 перевозили мішки, він їздив з ними, просто хотів «покататись». ОСОБА_16 самостійно грузив мішки, які потім відвозили в с. Виноградівка. Не знає з яких причин ОСОБА_16 на досудовому слідстві вказав на нього, як на співучасника крадіжки, зауважує при цьому, що на відміну від нього ОСОБА_16 ще довго після перегляду апеляційним судом вироку Новобузького районного суду Миколаївської області не затримували для відбуття покарання.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину ОСОБА_5 визнав і пояснив, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставин в ніч з 07 на 08 вересня 2017 року він спільно з ОСОБА_3 на пропозицію ОСОБА_5 прийшли до місця, де межували городи домоволодіння ОСОБА_14 та ОСОБА_19 між вул. Пушкіна та вул. Садовою в с. Лоцкине Баштанського району та шляхом вільного доступу викрали металеву сітку із стовпчиками, яка зовні огороджувала обидва городи та обвинувачені сприйняли її як одну суцільну сітку. Після цього обоє зайшли на город ОСОБА_14 , ОСОБА_15 залишився чекати, а ОСОБА_16 переліз через шиферний паркан до двору ОСОБА_14 звідки брав металеві вироби та передавав їх через паркан ОСОБА_5 , таким чином вони викрали два алюмінієвих бідона, алюмінієві листи квадратної форми, дві алюмінієві миски різної ємності, викрадені речі складали неподалік від городу ОСОБА_14 , потім ОСОБА_16 залишився, а ОСОБА_15 пригнав автомобіль, в який вони поскладали викрадені ними металеві вироби та відвезли з місця події.

Крім власного визнання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 своєї вини, їхня винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими у судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Потерпіла ОСОБА_10 в суді пояснила, що вранці 08.09.2017 року вона виявила крадіжку сітки, яка огороджувала частину її городу, сітка також була викрадена і з огорожі сусіднього городу. Довжина викраденої у неї сітки становила 8 м. та було викрадено 6 стовпчиків, якими ця сітка утримувалась. Сітка її сусіда відрізнялась від її викраденої сітки та вони не були одним цілим, хоча продовжували одна одну.

Потерпілий ОСОБА_9 вказав при допиті в суді, що 08.09.2017 року йому зателефонувала ОСОБА_19 та повідомила, що в нього вкрали сітку. На місці події він дійсно виявив відсутність 7 м. металевої сітки, яка слугувала частиною огорожі городу, і двох стовпчиків та виявив сліди, які вели через город до шиферного паркану в дворі, де він також виявив крадіжку двох алюмінієвих бідонів, борони, алюмінієвого листа розміром 1х1 м., який закривав вигрібну яму, та кількох менших алюмінієвих листів, також були викрадені дві металеві миски різного об`єму 8 і 10 л. Викрадена в нього сітка та сітка, яка була викрадена в його сусідки ОСОБА_19 , відрізнялись за діаметром вічка та матеріалом. В подальшому працівники поліції показали йому один з викрадених в нього бідонів та стовпчики, але стовпчики були не його, а сусідки ОСОБА_19 .

Представник потерплого ПСП «Енеїда» ОСОБА_11 в суді пояснив, що в лютому 2017 року в понеділок після вихідних йому зателефонував комірник та повідомив про виявлену крадіжку. В одному зі складських приміщень замок був відчинений ключем та було викрадено перфоратор та приблизно 200 чи 300 кг. насіння соняшника, в приміщенні складу були порожні мішки, в які можна було набрати та викрасти вказане насіння. Біля приміщення складу слідів не було, бо сніг розтав, а біля паркану з внутрішньої сторони на снігу залишились сліди різного взуття та було видно, що в даному місці неодноразово ходили та повертались до паркану. Через деякий час ОСОБА_11 стало відомо, що у вчиненні даної крадіжки підозрюється ОСОБА_20 і він дійсно раніше наймався на роботи на даному підприємстві, мав доступ до в`язки ключів від складських приміщень, крім того, собаки, які перебувають на території складів, ОСОБА_3 знали, натомість ОСОБА_21 ніколи не працював по найму в ПСП «Енеїда» та ОСОБА_11 не відомо, щоб ОСОБА_21 коли-небуть бував на території складів та про те, що окрім ОСОБА_22 у вчиненні даної крадіжки підозрюють також ОСОБА_23 . ОСОБА_11 дізнався вже при завершенні слідства. У зв`язку з вчиненою крадіжкою насіння ПСП «Енеїда» не має матеріальних претензій до обвинувачених.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що приблизно в лютому 2017 року він перебував в с. Лоцкине Баштанського району у ОСОБА_24 , до них прийшов ОСОБА_20 та попросив його ( ОСОБА_17 ) перевезти мішки з насінням соняшника, з ними поїхав ОСОБА_21 «покататись». Вони разом приїхали на місце, яке вказав ОСОБА_16 до розвалених складів, де в ямі лежали мішки. ОСОБА_16 загрузив до автомобіля п`ять мішків та вони відвезли вказані мішки до с. Виноградівка, де ОСОБА_16 їх продав. Свідок наполягає, що на досудовому слідстві давав аналогічні покази щодо саме вказаної події, а його покази щодо перевезення ним мішків на прохання ОСОБА_25 стосуються зовсім інших події та іншого періоду (літа), про що він повідомляв слідчого.

Свідок ОСОБА_26 в суді показав, що вночі 08.09.2017 року йому зателефонували невідомі та запропонували придбати деякі речі, які можна використати в господарстві, він погодився. Коли повернувся додому, його вже чекали два чоловіки, які приїхали на автомобілі ВАЗ 2101. Свідок придбав у вказаних осіб дві миски, два бідона об`ємом 25 і 40 л., дві змотані в рулон сітки не схожі між собою, два алюмінієвих листа та приблизно п`ять металевих труб.

З показань свідка ОСОБА_13 , даних слідчому судді в порядку ст. 225 КПК України, слідує, що взимку ввечері до нього звернувся ОСОБА_4 з проханням допомогти перевезти мішки з насінням з с. Лоцкине в с. Виноградівка. ОСОБА_4 заперечував, що викрав вказане насіння, тому свідок погодився та перевіз від 7 до 10 мішків, яка лежали в ямі неподалік від огорожі складів ПСП «Енеїда» зовні. Мішки грузили ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Після того, як свідок перевіз вказані мішки, ОСОБА_21 розрахувався з ним за надані послуги.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2017 року слідує, що ОСОБА_9 08.09.2017 року виявив про викрадення в нього металевих виробів.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.09.2017 року та фототаблиці до нього, місцем вчинення злочину є територія домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_4 , де відсутня частина огорожі городу.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.09.2017 року слідує, що ОСОБА_10 08.09.2017 року виявила викрадення в неї сітки рабиці.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.09.2017 року та фототаблиці до нього, місцем вчинення злочину є територія домоволодіння ОСОБА_10 , розташоване по АДРЕСА_5 , де відсутня частина огорожі городу та в землі наявні два отвори круглої форми на місці кріплення огорожі.

Згідно з протоколом огляду місця події від 11.10.2017 року слідує, що ОСОБА_26 видав працівникам поліції дві металеві труби та алюмінієвий бідон ємністю 40 л, які йому 08.09.2017 року продали мешканці с. Лоцкине на ім`я ОСОБА_27 та ОСОБА_28 .

Протоколом огляду предмета від 12.10.2017 року за участю ОСОБА_9 оглянуто алюмінієвий бідон ємністю 40 л, який потерпілий впізнав, як той, що був викрадений у нього в ніч з 07 на 08 вересня 2017 року.

Відповідно до протоколів проведення впізнання за фотознімками від 11.10.2017 року свідок ОСОБА_26 серед наданих йому фотознімків впізнав ОСОБА_3 та ОСОБА_5 як осіб, які продали йому алюмінієві бідони, сітку, металеві труби та алюмінієві миски.

Відповідно до аналітичних довідок № 87 від 12.10.2017 року, №89 від 17.10.2017 року вартість алюмінієвого бідона ємністю 40 л. становить 320 грн., алюмінієвого бідона ємністю 25 л. - 230 грн., алюмінієвих листів 1х1х3мм, 1х0,5х3мм, 0,5х0,5х3 мм загальною вагою 14,13 кг. при ціні 30 грн. за кг. становить 424 грн., алюмінієвої миски ємністю 10 л. 125 грн., алюмінієвої миски ємністю 8 л. 107 грн., сітки «рабиця» довжиною 7 м., шириною 1 м. 308 грн., двох металевих стовпчиків 242 грн.

Відповідно до аналітичної довідки № 90 від 17.10.2017 року вартість сітки «рабиця» довжиною 8 м., шириною 1 м. становить 352 грн., шести металевих стовпчиків діаметром 3 см довжиною 1,5 м. 263 грн.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 23.10.2017 року підозрюваний ОСОБА_5 в присутності понятих розповів та показав обставини вчинення ним спільно з ОСОБА_3 крадіжки металевих виробів з території домоволодіння по АДРЕСА_4 та сітки, що огороджувала городи домоволодінь по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 23.10.2017 року підозрюваний ОСОБА_3 в присутності понятих розповів та показав обставини вчинення ним спільно з ОСОБА_5 крадіжки металевих виробів з території домоволодіння по АДРЕСА_4 та сітки, що огороджувала городи домоволодінь по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .

Із протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.02.2017 року слідує, що керуючий ПСП «Енеїда» ОСОБА_11 заявив, що в ніч з 04.02.2017року на 05.02.2017 року невідомі особи зі складського приміщення, розташованого по АДРЕСА_5 , викрали близько 20 мішків насіння соняшника.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 06.02.2017 року та фототаблиці до нього, місцем вчинення злочину є територія ПСП «Енеїда», за адресою: вул. Ювілейна, 2 с. Лоцкине Баштанського району, в приміщенні складу виявлено насіння соняшнику насипом та полімерні мішки з мукою, навісний замок на складському приміщенні без пошкоджень. Біля огорожі виявлено сліди взуття на снігу.

Згідно з аналітичною довідкою №102 від 14.11.2017 року середня вартість 1 кг. насіння соняшнику станом на 05.02.2017 року становить 10,93 грн.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 25.12.2017 року слідує, що свідок ОСОБА_13 в присутності понятих показав та розказав про обставини перевезення ним мішків з насінням на прохання ОСОБА_4 , які узгоджуються з його показаннями, даними при допиті слідчим суддею.

Згідно з протоколом впізнання по фотознімкам від 25.12.2017 року свідок ОСОБА_13 серед наданих йому для впізнання фотознімків впізнав особу, зображену на фотознімку під №3, яка в лютому 2017 року попросила свідка перевезти мішки з насінням соняшника. Відповідно до довідки слідчого вказаною особою виявився ОСОБА_4 .

Сукупність досліджених доказів підтверджує вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України - таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб (по епізоду крадіжки металевих виробів у ОСОБА_9 і ОСОБА_10 ), ч.3 ст. 185 КК України - таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в приміщення (по епізоду крадіжки насіння соняшника зі складу ПСП «Енеїда») а ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб).

Щодо переліку викрадених у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 майна, то обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в суді вказали, що уваги на точну кількість викраденого ними майна не звертали, натомість допитані під присягою потерпілий ОСОБА_9 вказав про крадіжку в нього окрім частини металевої огорожі, також двох алюмінієвих бідонів, трьох алюмінієвих листів та двох алюмінієвих мисок, показання потерпілого обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підтвердили та судом не встановлено підстав для обмови потерпілим обвинувачених. Показання допитаної під присягою потерпілої ОСОБА_10 щодо того, що окрім викраденої у неї металевої сітки, яка слугувала частиною огорожі, було також викрадено шість металевих стовпчиків, на яких трималась дана сітка обвинуваченими не спростовані, оскільки вони не змогли назвати кількості викрадених у потерпілої стовпчиків, при цьому свідок ОСОБА_26 в суді вказав, що обвинувачені продали йому п`ять металевих труб, при цьому дані протоколу огляду місця події від 08.09.2017 року про виявлення на місці відсутньої огорожі лише двох отворів в землі не спростовують показань свідка ОСОБА_26 та потерпілої ОСОБА_10 , а лише свідчать про неналежне проведення слідчим відповідного огляду та його фіксацію в тексті протоколу, судом також не встановлено підстав для обмови потерпілою ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_26 обвинувачених в цій частині. За такого суд визнає встановленим, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в ніч з 07 на 08 вересня 2017 року таємно викрали у ОСОБА_9 частину огорожі, виготовленої із сітки рабиці розміром 7х1 м, та два металевих стовпчики довжиною 1,5 м діаметром 5 см., алюмінієвий бідон ємністю 40 л., алюмінієвий бідон ємністю 25 л., алюмінієві листи розміром 1х1 м, 1х0,5 м, 0,5х0,5 м товщиною 3 мм, алюмінієву миску ємністю 10 л вартістю 125 грн. та алюмінієву миску ємністю 8 л, а у потерпілої ОСОБА_10 - частину огорожі, яка була виготовлена із сітки рабиці розміром 8х1 м., та шість металевих стовпчиків довжиною 1,5 м діаметром 3 см.

При цьому, ОСОБА_5 слід виключити інкриміновану кваліфікуючу ознаку ч.2 ст. 185 КК України повторність, оскільки ОСОБА_5 відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, а щодо інкримінованої ОСОБА_5 та ОСОБА_3 повторної крадіжки в ніч з 07 на 08 вересня 2017 року металевої сітки та стовпчиків у ОСОБА_10 , то в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 вказали, що крадіжка металевої сітки і у ОСОБА_9 , і у ОСОБА_10 були вчинені одночасно, були охоплені єдиним умислом на викрадення невизначеної кількості металевих виробів з місця події, місце крадіжки не було освітлене, тому вони вважали вказану сітку єдиним фрагментом. Одночасна крадіжка сіток з огорожі підтверджена також показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вказали про одночасне виявлення та одночасне вчинення крадіжки в ніч на 08.09.2017 року. Окрім цього, показання обвинувачених в цій частині підтверджуються також і протоколами огляду місця події від 08.09.2017 року та фототаблиць до них, а також фототаблицями до протоколів слідчих експериментів з обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 23.10.2017 року, з яких слідує, що дійсно городи домоволодінь ОСОБА_9 і ОСОБА_10 межують та в обидва боки від межі відсутня частина огорожі. При цьому, стороною обвинувачення не надано суду достатніх, належних та допустимих доказів про те, що крадіжки у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не були охоплені єдиним умислом обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на вчинення тієї ночі крадіжки невизначеної кількості металевих виробів на даній території.

Стороною обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за таких обставин: в лютому 2017 року, точної дати не встановлено, до домоволодіння ОСОБА_4 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , прийшов ОСОБА_3 та в ході розмови ОСОБА_4 запропонував останньому викрасти насіння соняшнику зі складу на території ПСП «Енеїда», який розташований за адресою: вул. Ювілейна, 2В с. Лоцкине, на що ОСОБА_3 погодився. Того ж дня близько 17.00 години ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, за попередньою змовою між собою розподіливши ролі та діючи узгоджено, переконавшись в тому, що їх злочинні дії залишаються непоміченими для оточуючих, прийшли до території ПСП «Енеїда», після чого перелізли через огорожу та підійшли до складу, де ОСОБА_4 за допомогою арматури зірвав з дверей навісний замок та проник до середини складського приміщення. Після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 набрали у 10 полімерних мішків, які знаходилися у приміщенні складу, насіння соняшнику в загальній кількості 120 кг. та в подальшому погрузили та відвезли в інше місце на автомобілях, які належать ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , заподіявши таким чином ПСП «Енеїда» матеріальної шкоди на загальну суму 1311,60 грн.

При цьому обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 категорично заперечили вчинення ОСОБА_4 даного злочину. ОСОБА_3 вказав на те, що на досудовому розслідуванні обмовив ОСОБА_4 про його участь у вчиненні даного злочину через особисті причини (наявний конфлікт між ними та на прохання слідчого та прокурора).

Як на доказ участі ОСОБА_4 у крадіжці насіння соняшника зі складського приміщення ПСП «Енеїда» сторона обвинувачення посилається на протокол огляду місця події від 06.02.2017 року, протокол слідчого експерименту від 17.11.2017 року проведений з ОСОБА_3 з його фотофіксацією, протокол слідчого експерименту від 07.12.2017 року проведений з ОСОБА_3 з його відеофіксацією, допит слідчим суддею свідка ОСОБА_13 , показання свідка ОСОБА_12 , представника потерпілого ОСОБА_11 , протокол впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_13 від 25.12.2017 року та протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 25.12.2017 року.

Проаналізувавши вказані вище докази, суд приходить до висновку, що жоден з них як окремо, так і в сукупності не доводять поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_3 крадіжки насіння соняшника зі складу ПСП «Енеїда».

Так протоколом огляду місця події від 06.02.2017 року підтверджується лише факт виявленої крадіжки, а також виявлення з внутрішнього боку біля паркану на снігу слідів взуття, проте вказані сліди жодним чином не фіксувались не досліджувались, в протоколі відсутні відомості про ідентифікуючі ознаки таких слідів, їх схожість чи розбіжності між собою і таке інше. Крім вказаних даних даний протокол не містить відомостей, які давали б підстави для висновку про вчинення даного злочину групою осіб взагалі та про причетність ОСОБА_4 до даного злочину зокрема. Таким чином огляд місця події був проведений поверхово без належної фіксації ознак та слідів злочину.

Свідок ОСОБА_12 при допиті в суді надав показання, які також не вказують на участь обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину.

Представник потерпілого ОСОБА_11 в суді вказав на обставини, які підтверджують визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , а саме, що ОСОБА_3 працював до цього на території даних складів, мав доступ до ключів від складу, а після крадіжки замок не був пошкоджений, наявні на території складів собаки могли зреагувати на сторонніх осіб, а ОСОБА_3 собаки могли знати. При цьому, вказані свідчення не дають підстав для висновку про участь у даному злочині саме ОСОБА_4 . Крім того, представник потерплого припустив, що ОСОБА_3 міг бути не один, оскільки біля паркану з внутрішньої сторони на снігу залишились сліди різного взуття та було видно, що в даному місці неодноразово ходили та повертались до паркану («туди-сюди»). Вказана обставина підтверджує показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він почергово носив мішки з насінням до паркану та дає підстави лише припустити про участь в даній крадіжці інших осіб, проте не вказує на участь у вчиненні злочину саме ОСОБА_4 та обвинувальний вирок відповідно до ч.3 ст. 373 КПК України не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, як вказано вище огляд місця події був проведений поверхово та необхідних для даного кримінального провадження первинних даних не зафіксував.

Як вказано вище, сторона обвинувачення як на доказ, що підтверджує винуватість ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні посилається на протокол проведення слідчого експерименту від 17.11.2017 року, проведеного з підозрюваним ОСОБА_3 , з фототаблицею до нього та протокол проведення слідчого експерименту від 07.12.2017 року, проведеного з підозрюваним ОСОБА_3 , та відеозапис до нього, відповідно до яких ОСОБА_3 вказав, що у вчиненні злочину брав участь ОСОБА_4 та продемонстрував при проведенні даної слідчої дії яким чином.

При цьому, оцінюючи вказані докази сторони обвинувачення суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Таким чином слідчий експеримент, головним чином, полягає у проведенні відповідних дослідів чи випробувань, у відтворенні дій, обставин, тобто сутність такої слідчої дії як слідчий експеримент полягає саме в експериментальних діях, дослідженнях з метою перевірки чи об`єктивно могли відбутись події у такий спосіб чи за таких обставин, як встановлено слідством та чи вдасться відтворити події так, як встановлено слідством.
Натомість при проведенні слідчих експериментів з ОСОБА_3 вказана слідча дія полягала виключно у наданні ОСОБА_3 слідчому показань на місці події. За такого проведена з ОСОБА_3 слідча дія не була спрямована на перевірку отриманих слідством відомостей, шляхом відповідних досліджень та відтворень, а її дійсне спрямування закріплення в протоколі та шляхом фото та відеофіксації отриманих під час досудового розслідування показань на той час підозрюваного ОСОБА_3 про причетність до вчинення злочину ОСОБА_4 , що при цьому жодним чином не змінює суті такої слідчої дії саме як надання показань слідчому, а не слідчий експеримент в розумінні ст. 240 КПК України.
При цьому, відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Вказана норма кореспондується з загальними засадами безпосередності дослідження показань, закріплених в ст.ст. 7, 23 КПК України.
Не можна вважати, що суд, оглянувши фототаблицю та проглянувши в судовому засіданні відеозапис слідчого експерименту, - безпосередньо сприйняв та дослідив надані при такій слідчій дії покази ОСОБА_3 , оскільки при такому перегляді, по-перше, не забезпечується право на допит особи перед незалежним та неупередженим судом з можливістю ставити питання саме під час надання таких показань, по-друге, таке дослідження не є безпосереднім, а є опосередкованим та ретроспективним.
За такого суд не має достатніх та законних підстав для визнання допустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту від 17.11.2017 року та фототаблиці до нього і протоколу проведення слідчого експерименту від 07.12.2017 року та відеозаписів до нього, в яких відображені показання обвинуваченого (на той час підозрюваного) ОСОБА_3 , який при розгляді справи в суді заперечив правдивість даних ним при проведенні даних слідчих дій показань, та відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України суд не може обґрунтовувати свої висновки та рішення на даних доказах.

Крім того, суд зауважує, що доведеність вини особи у вчиненні злочину не може ґрунтуватись на показаннях іншої особи, яка відповідно до закону може на свій розсуд змінити такі покази та не несе за надання неправдивих показань чи за зміну показань жодної юридичної відповідальності, а в даному випадку саме в такому статусі та положенні давав свої показання відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві підозрюваний ОСОБА_3 .

Що ж стосується показань свідка ОСОБА_13 , даних ним слідчому судді відповідно до ст. 225 КПК України, то у допиті даного свідка брали участь і на той час підозрювані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_8 , проте з прослуханого звукозапису допиту слідує, що свідок ОСОБА_13 перед його допитом в супереч ч.3 ст. 224 КПК України та ч.1 ст. 352 КПК України не був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України. При цьому, такий допит за участі слідчого судді стосувався саме свідка ОСОБА_13 і пояснення, які були надані іншими учасниками, в тому числі підозрюваними ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , виходять за межі ст. 225 КПК України та не можуть досліджуватись і оцінюватись судом при розгляді справи взагалі.

Крім того, аналізуючи показання свідка ОСОБА_13 суд приходить до висновку, що вони також не підтверджують поза розумним сумнівом участі ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки, оскільки, по-перше, свідок ОСОБА_13 давав показання про перевезення залишку викрадених мішків з насінням після того, як першу частину перевіз свідок ОСОБА_12 , а той заперечив будь-яку активну участь в перевезені таких мішків ОСОБА_4 , більш того вказав, що коли до нього з приводу перевезення даних мішків звернувся ОСОБА_3 , ОСОБА_12 був разом з ОСОБА_4 в нього вдома. По-друге, обставини, свідком яких був ОСОБА_13 стосуються вже розпорядження викраденим майном, оскільки мішки знаходились схованими в ямі за межами території ПСП «Енеїда», тобто на той час злочин вже був закінчений, тому участь в даних подіях обвинуваченого ОСОБА_4 не доводить поза розумним сумнівом його участі безпосередньо у вчиненні крадіжки, яка є закінченою з моменту, коли суб`єкт злочину фактично вилучив викрадене майно та отримав реальну змогу розпорядитись викраденим майном. В даному випадку злочин був закінченим з часу, коли викрадене майно було винесене за територію ПСП «Енеїда» та сховане неподалік в ямі, такі висновки суду ґрунтуються на положеннях п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

Те саме стосується і протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 25.12.2018 року, де свідок повторив свої показання надані слідчому судді, і протоколу впізнання свідком ОСОБА_13 за фотографіями від 25.12.2017 року, відповідно до якого свідок впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка просила його в лютому 2017 року перевезти мішки з насінням в с. Виноградівка, - вказані докази також стосуються подій, які відбувались після закінчення злочину.

Як вже було вказано судом, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, - суд приходить до висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_4 у вчиненні в лютому 2017 року крадіжки 120 кг. насіння соняшнику в десяти мішках зі складу ПСП «Енеїда», у зв`язку з чим ОСОБА_4 підлягає виправданню за даним обвинуваченням.

Як наслідок цього з обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України слід виключити інкриміновану кваліфікуючу ознаку вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, жодним належним достатнім та допустимим доказом не підтверджено, що проникнення ОСОБА_3 до складського приміщення ПСП «Енеїда» відбулось шляхом зламу замка, як це вказано в обвинувальному акті, натомість з отриманих доказів (протоколу огляду місця події від 06.02.2017 року, показань представника потерпілого ОСОБА_11 та показань обвинуваченого ОСОБА_3 ) слідує, що ОСОБА_3 проник до приміщення складу ПСП «Енеїда», відчинивши замок ключем.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу винного, який має судимості за вчинення корисливих злочинів, характеризується негативно, молодий вік обвинуваченого, характер вчинених ним суспільно небезпечних діянь, що віднесені до категорії злочинів середньої тяжкості (ч.2 ст. 185 КК України) та тяжких злочинів (ч.3 ст. 185 КК України).

Суд не визнає вказану в обвинувальному акті як таку, що обтяжує покарання обвинуваченого обставину рецидив злочинів, оскільки відповідно до ст. 34 КК України рецидив злочинів є особливим видом повторності, натомість в даному випадку повторність є кваліфікуючою ознакою складу злочинів вчинених ОСОБА_3 та передбачених ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України.

З врахуванням особи винного, тяжкості вчинених злочинів, вартості викраденого майна, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, оскільки інші види покарання є недостатніми для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому, при призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує, що злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України вчинений ним в лютому 2017 року, тобто до ухвалення вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.05.2017 року за ч.3 ст. 185, 71 КК України, а злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, вчинений ОСОБА_3 в ніч з 07 на 08.09.2017 року, тобто після постановлення вказаного вироку Новобузьким районним судом Миколаївської області. За такого суд відповідно до абз. 6 п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» спочатку слід призначити ОСОБА_3 покарання за ст. 185 ч.3 КК України, потім - за сукупністю злочинів за ч.4 ст. 70 КПК України, потім за ст. 185 ч.2 КК України, і остаточно за сукупністю вироків за ст. 71 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, молодий вік обвинуваченого, характер вчинених ним суспільно небезпечних діянь, що віднесене до категорії злочинів середньої тяжкості, визнання ним своєї вини, вважається таким, що не має судимості.

З врахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без відбування покарання і доцільність застосування ст.75 КК України, ухваливши звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази:

- алюмінієвий бідон, належить повернути власнику ОСОБА_9 ,

- два металевих стовпчика належить повернути власнику ОСОБА_10 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 185 ч.3 КК України визнати невинуватим і виправдати.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.3 ст. 185 КК України в виді позбавлення волі строком на три роки три місяці;

- на підставі ч.4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за ч.3 ст. 185 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.05.2017 року (справа № 468/26/17-к), визначивши чотири роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України в виді позбавлення волі строком на один рік;

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.05.2017 року (справа № 468/26/17-к), остаточно до відбуття визначивши чотири роки шість місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня затримання з метою виконання вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 04.05.2017 року (справа № 468/26/17-к) з 27.12.2017 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання в виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.ст.75,76 КК України засудженого звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- алюмінієвий бідон - повернути власнику ОСОБА_9 ,

- два металевих стовпчика - повернути власнику ОСОБА_10 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

суддя: