Справа № 603/686/17
Провадження № 1-кп/603/76/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" листопада 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 13.10.2017 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіти повної середньої, одруженої, не працюючої, раніше не судимої, на утриманні має двох малолітніх дітей,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
13.10.2017 року близько 12 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні перукарні «Шарм», що в м.Монастириська по вул.Шевченка 41 Тернопільської області, в ОСОБА_3 , виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме, мобільного телефону марки Samsung Galaxy J5, золотистого кольору із двома сім картами, який належить ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний намір, та доводячи його до логічного завершення, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою заволодіння неналежним їй майном мобільним телефоном марки Samsung Galaxy J5, золотистого кольору із двома сім картами, та подальшим використанням для власних потреб, тобто переслідуючи корисливі мотиви та мету, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вона не буде помічена сторонніми особами, діючи таємно, 13.10.2017 року близько 12 год. 30 хв., знаходячись у приміщенні перукарні «Шарм», що знаходиться за адресою вул.Шевченка 41 м.Монастириська Тернопільської області, підійшовши до дивана, який знаходиться у вказаному приміщенні, побачивши мобільний телефон марки Samsung Galaxy J5, золотистого кольору із двома сім картами, підняла його з дивана та кинула у свій пакет, тобто шляхом вільного доступу таємно його викрала.
ОСОБА_3 з викраденим майном мобільним телефоном марки Samsung Galaxy J5, золотистого кольору із двома сім картами, належним ОСОБА_5 , покинула місце вчинення злочину та направилась в сторону центру м.Монастириська, отримавши можливість користуватись та розпоряджатись викраденим, а саме, мобільним телефоном марки Samsung Galaxy J5, золотистого кольору із двома сім картами, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4500 грн.
Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
19.10.2017 року між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку та підозрюваною ОСОБА_3 , яка на той час перебувала у такому процесуальному статусі з іншого боку на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладена угода про примирення.
Згідно вказаної угоди обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу, що складає 850 грн.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 в угоді зобов`язалася публічно вибачитися перед потерпілою ОСОБА_5 протягом одного місяця після затвердження даної угоди судом.
Окрім цього, в угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 , кожний окремо, угоду про примирення підтримали та просили її затвердити.
Також в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 подала суду клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити її від відбування покарання відповідно до п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Прокурор та потерпіла ОСОБА_5 клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 підтримали та не заперечували щодо застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити її від відбування покарання відповідно до п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить із завдання суду об`єктивно перевірити відповідність укладеної угоди про примирення вимогам закону та з`ясувати наявність підстав для твердження про винуватість обвинуваченого.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
Приписами ст. 471 КПК України передбачено, що в угоді про примирення зазначаються відомості про: сторін укладення угоди; формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація, істотні для відповідного кримінального провадження обставини; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних із відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від покарання з випробуванням; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди.
За змістом угоди, яку було надано до суду з обвинувальним актом, вбачається, що вона відповідає вимогам закону, оскільки в ній зазначено відомості про сторін укладення угоди, а саме підозрювану ОСОБА_3 та потерпілу ОСОБА_5 , формулювання підозри, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 , зазначено дії, які ОСОБА_3 зобов`язана вчинити на користь потерпілої, а саме публічно вибачитись перед потерпілою ОСОБА_5 протягом одного місяця після затвердження даної угоди судом, також узгоджене покарання у виді штрафу.
Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу, що складає 850 грн., відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом.
Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Отже судом з`ясовано, що обвинувачена усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до неї застосовано, а також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.
Крім того, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної 19.10.2017 року угоди про примирення та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.
Щодо вирішення клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про застосування до неї п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Підстави застосування амністії та перелік осіб, які повністю або частково звільняються від відбування покарання згідно амністії, визначаються законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, кримінального Кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 року вступив в силу Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VIII.

За змістом п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчинені умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Оскільки ОСОБА_3 є матір`ю малолітніх дітей сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Коропецькою селищною радою 23.06.2008 року та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого Задарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області 03.10.2012 року, відносно яких вона не позбавлена батьківських прав, вчинила умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, погоджується на застосування до неї амністії, то вона підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді штрафу на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов до обвинуваченої не пред`являвся.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись п. 1 ч.3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про примирення, укладену 19 жовтня 2017 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000161 від 13.10.2017 року.
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення від 19 жовтня 2017 року покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного вироком Монастириського районного суду Тернопільської області 06 листопада 2017 року покарання у виді 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян штрафу, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Речові докази: мобільний телефон марки Samsung Galaxy J5, золотистого кольору із двома сім картами, який знаходиться на зберіганні в потерпілої ОСОБА_5 залишити у володіння та користування ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1