АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 13 березня 2018 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах заарештованого ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 січня 2018 року, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бехбахан, громадянина Ісламської Республіки Іран,

розшукується компетентними органами Ісламської Республіки Іран для притягнення до кримінальної відповідальності,

за участі: прокурора захисника перекладача особи, щодо якої здійснюється екстрадиційна перевірка ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) відносно громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_6 до вирішення питання про його видачу та здійснення фактичної передачі компетентним органам Республіки Іран, строком до 01 березня 2018 року, включно.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначив, що на даний момент є достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичну передачу до Ісламської Республіки Іран є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам заарештованого переховуватися, з метою уникнення передачі його компетентним органам Республіки Іран.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник в інтересах заарештованого подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 січня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою у відмовити задоволенні клопотання прокурора.

Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, постановлену з порушенням вимог ч. 2 ст. 184 КПК України.

Зазначає, що у клопотанні прокурора, ані у ході його представлення у суді, ані в ухвалі суду ніяким чином не було проаналізовано наявності або відсутності таких ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, жодним чином не було проаналізовано стан здоров`я та соціальних зв`язків ОСОБА_6 .
Звертає увагу захисник і на те, що до клопотання прокурора було додано виключно лист Міністерства юстиції України до Прокуратури Київської області, яким останніх просять вжити заходів з метою застосування до ОСОБА_10 екстрадиційного арешту у зв`язку із надходженням запиту центрального органу Ісламської Республіки Іран, проте самого запиту не додано ані до листа, адресованого прокуратурі, ані до клопотання прокурора, як це передбачено вимогами Кримінального процесуального кодексу України.
Крім того вважає, що підстави для застосування до затриманого громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_10 екстрадиційного арешту є передчасним, необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства України, а відтак не підлягає задоволенню.
Звертає увагу і на те, що в ухвалі слідчого судді мова йде і про ОСОБА_11 , у якого строк давності притягнення до відповідальності не закінчився.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та заарештованого, які, підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 06 грудня 2017 року о 19 год. 40 хв. працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ», в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказаний громадянин розшукується правоохоронними органами Ірану для притягнення до кримінальної відповідальності
Відповідно до ордеру на арешт, виданого 23 серпня 2017 року філією Громадської прокуратури 10 району 3 (Ванак) м. Тегеран по справі № 8900399, приписано арештувати ОСОБА_6 та доставити до правоохоронних органів Ірану.
Діяння інкриміновані ОСОБА_6 підпадають під звинувачення передбачені ст.ст. 1, 2, 9 Законом по боротьбі з відмиванням грошей.
Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2017 року до ОСОБА_6 в порядку ст. 538 КПК України застосовано тимчасовий арешт строком на 30 діб до надходження запиту Іранської сторони про його видачу.
Міністерством юстиції України 03 січня 2018 року отримано запит компетентного органу Ісламської Республіки Іран про видачу ОСОБА_12 для притягнення до кримінальної відповідальності.
Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_6 юстиції України відповідно до ст. 587 КПК України доручено прокуратурі Київської області.
В ході перевірки на даний час не встановлено факту звернення ОСОБА_6 до Державної міграційної служби України з приводу визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Інкриміновані ОСОБА_6 правопорушення за законодавством України кваліфікуються за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України, є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк не менше 1 року. Строки давності притягнення до відповідальності за вказані діяння не закінчилися.

04 січня 2018 року перший заступник прокурора Київської області ОСОБА_13 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до громадянина Ісламської Республіки ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичну передачу до Ісламської Республіки Іран.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 січня 2018 року зазначене клопотання задоволено.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали слідчого судді, а також журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування до ОСОБА_6 екстрадиційного арешту перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані обставини справи, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу до вирішення питання про видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Ісламської Республіки Іран, на підставі яких було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_6 екстрадиційного арешту.

При розгляді клопотання, слідчим суддею дотримані вимоги норм КПК України, Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Приймаючи рішення, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 , виходячи з тих обставин, що останній розшукується правоохоронними органами Ісламської республіки Іран за вчинення шахрайства та відмивання грошових коштів на суму 140 000 000 000 іранських реалів за звинуваченням позивача, які відповідають кримінальним правопорушенням, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше одного року, а також, що отримано запит Громадської прокуратури 10 району 3 (Ванак) м. Тегеран про видачу останнього для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаних злочинів на території держави і проведення екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_6 .

Крім того, слідчий суддя врахував дані про особу ОСОБА_6 , а саме те, що останній ухиляється від правосуддя у Республіці Іран, оскільки прибув до України з республіки Грузії, його вік та стан здоров`я, який не перешкоджає екстрадиції, відсутність документальних підтверджень, які б свідчили про наявність у нього родини та утриманців на території України, та прийшов до правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що застосування до останнього іншого запобіжного заходу, крім екстрадиційного арешту, може бути недостатнім для запобігання можливих спроб ОСОБА_6 переховування з метою уникнення передачі його компетентним органам Ісламській республіці Іран, враховуючи обставини зазначеної справи

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив компетентний орган держави, в особі прокуратури Київської області відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Що стосується доводів захисника з приводу того, що до клопотання прокурора було додано виключно лист Міністерства юстиції України до прокуратури Київської області, яким останніх просять вжити заходів з метою застосування до ОСОБА_10 екстрадиційного арешту у зв`язку із надходженням запиту центрального органу Ісламської Республіки Іран, проте самого запиту не додано ані до листа, адресованого прокуратурі, ані до клопотання прокурора, як це передбачено вимогами Кримінального процесуального кодексу України, то вони є безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження, які були дослідженні слідчим суддею.
При цьому колегія суддів враховує і те, що строк дії оскаржуваної ухвали закінчився 01 березня 2018 року і вона втратила свою актуальність.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах відсутні обставини та законні підстави, при наявності яких щодо ОСОБА_10 не можливе застосування екстрадиційного арешту, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 583, 584, 585 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 січня 2018 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) відносно громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_6 до вирішення питання про його видачу та здійснення фактичної передачі компетентним органам Республіки Іран, строком до 01 березня 2018 року, включно, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах заарештованого ОСОБА_6 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/772/2018 Категорія: ст.584 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1