Справа № 154/1982/17 Провадження №11-кп/773/466/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:звільнення від кримінальної відповідальності Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

потерпілої - ОСОБА_10 ,

представника потерпілої - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження №0000160 за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 серпня 2017 року, якою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, одруженої, працюючої у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), громадянку України, не судимої,
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правооврушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України у зв`язку з передачею особи на поруки,-
В С Т А Н О В И В:
30.11.2016 року о 10.00 год., ОСОБА_8 , знаходячись у розташуванні третього механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту із ОСОБА_10 , який виник на грунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, нанесла останній декілька ударів руками в голову, внаслідок чого спрчиинила потерпілій тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної екпертизи №4 від 10.01.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоровя.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.08. 2017 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) з умовою, що вона протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Кримінальне провадження за ч.2 ст. 125 КК України закрито.
У поданій апеляційній скарзі представник потерпілої вважає ухвалу суду незаконною у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального закону, оскільки будь-яких обгрунтованих, законнних підстав для передачі обвинуваченої на поруки не було. При направенні клопотання до суду, прокурор порушив вимоги КПК, а саме не ознайомив із клопотанням потерпілу та не з`ясував її думку. Окрім того, в клопотанні про звільнення від відповідальності не вбачається повного визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, а збори трудового колективу військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), оформлені протоколом від 11.01.2017 року, належним чином не проводились.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати; прийняти нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України та повернути клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Заслухавши доповідача який виклав суть ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування обвинуваченої, прокурора, які заперечили скаргу, потерпілу та її представника, на підтримання скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 47 КК України, ч.3 ст.288 КПК особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням. Виходячи з принципу доцільності, суд вправі застосувати положення зазначених норм. При цьому повинен виходити не тільки і не стільки з наявності передбачених цими нормами умов звільнення, але й з необхідності правового забезпечення виконання завдань, які передбачені ст.1 КК України, одним із яких є охорона прав і свобод людини. Суд має також зважити, що звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав є однією з форм реалізації кримінальної відповідальності і в кінцевому підсумку повинно слугувати виправленню особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння, та запобігати скоєнню нових посягань. Отже, виходячи з наведених положень закону, питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки є правом, а не обовязком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.

Отже, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд під час судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце; воно містить склад кримінального правопорушення, особа винна у його вчиненні, а також, умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені ст. 47 КК України.

Як вбачається з ухвали, суд першої інстанції, застосувавши щодо обвинуваченої ОСОБА_8 ст.47 КК України, послався на те, що остання вчинила злочин невеликої тяжкості, до кримінальної відповідальності притягується вперше, щиро розкаялась у вчиненому та трудовий колектив військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) звернувся з клопотанням про передачу останньої їм на поруки.

Такі висновки, на думку апеляційного суду, в повній мірі відповідають дійсним обставинам.

Так судом встановлено, що ОСОБА_8 вину в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_10 визнала повністю, жаліє з приводу скоєного та в майбутньому не буде вчиняти злочини, щиро розкаюється у вчиненому, позитивно характеризується за місцем роботи, а також подано належним чином мотивоване клопотання військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про передачу її на поруки трудовому колективу, де остання працює на посаді фельдшера для здійснення заходів виховного характеру.

Доводи представника потерпілої про те, що остання не ознайомлена з клопотанням прокурора спростовуються матеріалами справи, а саме власноруч написаною заявою потерпілої від 26.07. 2017 року, згідно якої остання підтверджує ознайомлення із матеріалами клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею її на поруки колективу військової частини (а.с.9).

Твердження представника потерпілої про відсутність відображення власної думки потерпілої щодо звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України не знайшли свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги.

Так, в матеріалах справи наявний рапорт прокурора Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , яка здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000160 від 08.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, згідно якого вбачається, що потерпілу 26.07.2017 року ознайомлено із таким клопотанням та запропоновано в письмовій заяві вказати свою думку з цього приводу. Однак, остання відмовилась надавати будь-які пояснення (а.с.19).

Відмова самої потерпілої від висловлення думки про можливість звільнення підозрюваної від кримінальної відповідальності не може бути формальною перешкодою для подання такого клопотання, оскільки суд безпосередньо в судовому засіданні зобов`язаний з`ясувати таку думку, що й було зроблено судом.
Не заслуговують на увагу суду доводи представника потерпілої про те, що ОСОБА_8 не визнала повністю свою вину.
Із заяви підозрюваної від 26.07. 2017 року, остання повністю визнала свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаялась (а.с.8). У клопотанні трудового колективу Володимир-Волинської військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2017 року та клопотанні прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності також вбачається повне визнання своєї вини останньою (а.с. 4, 2-3).
Твердження апелянта про відсутність належного рішення трудового колективу військової частини про передачу ОСОБА_8 на поруки не знайшло свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційній інстанції.
Згідно витягу протоколу №1 загальних зборів Володимир-Волинської військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 11 січня 2017 року, яким вирішено питання щодо звернення з клопотанням колективу до Володимир-Волинського міського суду Волинської області про передачу молодшого сержанта ОСОБА_8 на поруки, з загальної чисельності 300 осіб, присутні 214, з яких 211 членів трудового колективу проголосували за прийняття рішення про взяття підозрюваної на поруки. На зборах трудового колективу військової частини НОМЕР_1 доповідалось про вчинений злочин ОСОБА_8 , заслуховувалися пояснення останньої, яка висловила жаль з приводу вчиненого та щиро розкаялась.
Тому, суд не вбачає порушення з боку трудового колективу щодо проведення таких зборів та прийнятого рішення (а.с.6-7).
Також не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання обставина невідображення у клопотанні розміру шкоди, оскільки органом досудового розслідування не встановлено розмір майнової шкоди, а також самою потерпілою не подавались докази на її підтвердження. Згідно рапорту слідчого СВ Володимир-Волинського ГУНП у Волинській області ОСОБА_13 вбачається, що потерпілій було роз`яснено право на заявлення цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, однак остання відмовилась подавати такий позов (а.с.25).
Підстав для задоволення апеляційної скарги представника потерпілої, з мотивів, викладених у ній, апеляційний суд не вбачає.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки, місцевий суд дотримався вимог законодавства та за наявних підстав, викладених у клопотання прокурора прийняв правильне та справедливе рішення.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08.08.2017 року про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 на підставі ст. 47 КК України - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді