Номер провадження: 11-сс/785/587/18
Номер справи місцевого суду: 522/5174/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.03.2018 року, якою відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Хабаровську Російської Федерації, офіційно не працевлаштованого, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого,

-підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України у кримінальному провадженні №0000740 від 24.03.2018 року відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, зазначив в ухвалі, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, з попередньою кваліфікацією за ч. 3 ст.187 КК України, санкцією якої, передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років.

Обставини, що дають підстави органу досудового розслідування підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочину, обґрунтовуються наступними доказами: показаннями потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також протоколом огляду місця події від 24.03.2018 року.

Слідчий суддя дійшов висновку, що на даному етапі досудового розслідування, наведені докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином, хоча кваліфікація його за ч. 3 ст. 187 КК України, потребує уточнення, з огляду на наявність сумніву, щодо обґрунтованості застосування кваліфікуючої ознаки «розбій, поєднаний із проникненням у житло».

Підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості проти власності, не пов`язаного із застосуванням насильства.

На цей час у кримінальному провадженні виконуються першочергові слідчі та процесуальні дії.

Наведені обставини, щодо особи підозрюваного, тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, дають достатні підстави вважати, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може здійснити спроби перешкоджати кримінальному провадженню шляхом здійснення впливу на свідків та потерпілих, але в судовому засіданні слідчий та прокурор не довели обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, адже з наданих матеріалів видно, що ОСОБА_7 має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання у м. Одесі, працює, раніше не вчиняв злочинів, пов`язаних із застосуванням насильства.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною, з таких підстав:

- слідчий суддя не врахував фактичні обставини справи, наведені у клопотанні слідчого, про вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а сумніви у кваліфікації кримінального правопорушення, які висловив слідчий суддя в ухвалі, є безпідставними, оскільки спростовуються показаннями ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ;

- слідчим суддею не враховано, що підозрюваний не працює, є раніше судимою особою, яка знаходиться під адміністративним наглядом, немає реєстрації, немає міцних соціальних зв`язків, адже тимчасово перебуває на території м. Одеси, тому реальними є ризики ухилення від досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Посилаючись на такі доводи, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, захисника ОСОБА_14 та підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Частини перша та друга ст. 404 КПК України передбачають, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а, відповідно до санкції зазначеної норми кримінального закону, вона передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти десяти років із конфіскацією майна.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зі змісту мотивувальної частини ухвали видно, що слідчий суддя не дотримався приписів зазначених вище норм кримінального процесуального закону та не врахував їх при постановленні ухвали.

Так, мотивуючі обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , слідчий суддя послався в ухвалі на відповідні докази, а саме: показання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , протокол огляду місця події від 24.03.2018 року.

Доводи прокурора про те, що слідчий суддя безпідставно висловив в ухвалі сумніви, щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого саме ч. 3 ст. 187 КК України, апеляційний суд вважає обгрунтованими, а висновки слідчого судді передчасними, оскільки встановлення усіх фактичних обставин справи, є задачею досудового розслідування, яке, у теперішній час, знаходиться на початковій стадії, а те, що потерпілі та свідок є членами однієї родини, не може заздалегідь свідчити про їх упередженість.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів враховує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Зокрема, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, підтверджується наведеними вище доказами, які, на даній стадії досудового слідства, є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого.

Окрім того, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч.2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Не погоджуючись з висновками слідчого судді, щодо відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд виходить з того, що слідчий суддя не в достатній мірі оцінив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення інших злочинів.

При цьому, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи прокурора, наведені у апеляційній скарзі, а саме: підозрюваний не працює, є раніше судимою особою, яка знаходиться під адміністративним наглядом, немає реєстрації в Україні, немає міцних соціальних зв`язків, на території м. Одеси перебуває тимчасово.

Апеляційний суд зважає також на те, що ОСОБА_7 перебуває під адміністративним наглядом, але ця обставина не завадила йому прийняти участь у вчиненні злочину, що йому обгрунтовано інкримінується.

На думку колегії суддів, ця обставина свідчить про схильність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень і відсутність бажання ставати на шлях виправлення.

До того ж, обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Отже, за таких обставин, висновок слідчого судді про можливість забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків у разі застосування до нього запобіжного заходу у виді

Враховуючи обґрунтованість, на даній стадії досудового слідства, підозри ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також обставини, наведені вище, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора підтверджуються відповідними матеріалами, дослідженими у суді апеляційної інстанції, а слідчий суддя не об`єктивно поставився до зазначених обставин справи, даних про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, та дійшов не правильного висновку про те, що під час досудового слідства та розгляду справи у суді, відносно нього може бути обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, а обставини, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання прокурора ОСОБА_6 слідчим суддею були допущені, перелічені вище, істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування без визначення розміру застави, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.03.2018 року, відносно ОСОБА_7 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів в рамках кримінального провадження №0001670 від 24.03.2018 року, задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань №21» строком на 50 (п`ятдесят) днів без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали апеляційного суду в частині тримання під вартою ОСОБА_7 обчислюється з моменту його фактичного затримання, тобто з 04.04.2018 року, по 22.05.2018 року, включно.

Підозрюваного ОСОБА_7 , затримати в залі судового засідання, та доставити до ДУ «Одеська установа виконання покарань №21».

Ухвала апеляційного суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали апеляційного суду в частині організації доставки підозрюваного ОСОБА_7 до ДУ «Одеська установа виконання покарань №21» покласти на прокурора ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4