Справа № 409/2395/17
Провадження № 11-сс/782/298/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» листопада 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 26.10.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Уральськ, Уральської області, Республіка Казахстан, громадянина України, одруженого, маючого двох малолітніх дітей, не судимого, на даний час відстороненого від посади директора ПП «Петров і К», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и л а :
26 жовтня 2017 року до Білокуракинського районного суду Луганської області надійшло клопотання заступника начальника СВ Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.191 КК України, у кримінальному провадженні № 0000030 від 25.10.2017р.
В обґрунтування клопотання органами досудового розслідування зазначається, що ОСОБА_7 на підставі наказу №25/5-10/16к від 25 жовтня 2016 року по ПП «Петров І К» був призначений на посаду директора вказаного підприємства.

Обіймаючи посаду директора ПП «Петров і К» ОСОБА_7 , відповідно до Статуту приватного підприємства, затвердженого 25.10.2016 рішенням №5 власника приватного підприємства «Петров і К» був наділений повноваженнями (п.4.6 Статуту): самостійно розв`язувати усі питання діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені цим Статутом до компетенції їх власника, видає письмово накази, розпорядження; без доручення діє від імені підприємства, є представником його інтересів в усіх підприємствах, організаціях і органах; розпоряджається майном підприємства, укладає договори, видає доручення; відкриває в установах банків розрахунковий, поточний та інші рахунки підприємства, затверджує штат підприємства, видає накази, у тому числі про прийняття на роботу і звільнення з роботи, дає вказівки, що є обов`язковими для всіх працівників підприємства.

Таким чином, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду директора ПП «Петров і К» і здійснюючи повноваження, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків службової особи юридичної особи приватного права, враховуючи положення ст.ст. 81, 87 ЦК України, є службовою особою вказаного підприємства.

За час перебування на зазначеній посаді, ОСОБА_7 , використовуючи своє службове становище, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, скоїв умисне кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності за наступних обставин:

10 жовтня 2016 року між «Замовником» - КЗ Білокуракинський РЦ ПМСД в особі в.о. головного лікаря ОСОБА_10 та «Підрядником» ПП «Петров і К» в особі директора ОСОБА_7 було укладено договір №86 про виконання робіт з капітального ремонту фельдшерсько-акушерського пункту в с.Мирне Білокуракинського району Луганської області, на загальну суму - 513 099 грн., де датою закінчення будівельних робіт вказано 31 грудня 2016 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на внесення недостовірних відомостей в офіційні документи, директор ПП «Петров і К» ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що частина робіт з капітального ремонту фельдшерсько-акушерського пункту, розташованого в с.Мирне Білокуракинського району Луганської області, в дійсності виконана не була, наприкінці грудня 2016 року (більш точну дату, місце і час встановити в ході слідства не надалося можливим), склав акти приймання виконаних будівельних робіт №1, №2, куди вніс недостовірні відомості про те, що підприємством виконані роботи по встановленню конькової планки, снігозатримувачів, плит ОСБ, лінолеуму, мінеральних плит на загальну суму - 23443,26 грн.

Відомості, зазначені ОСОБА_7 в актах №1, №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року були неправдивими, оскільки в дійсності роботи ПП «Петров і К» в будівлі Мирненського фельдшерсько-акушерського пункту за адресою: вул.Шевченко, б.33 с.Мирне Білокуракинського району Луганської області, виконані не в повному обсязі.

Згідно з висновком судово-будівельної експертизи №328/336 від 20.04.2017р. перелік та об`єми фактично виконаних робіт частково не співпадають з актами виконаних будівельних робіт з капітального ремонту фельдшерсько-акушерського пункту в с.Мирне Білокуракинського району Луганської області на момент проведення огляду та складання акту спеціаліста станом на 14.01.2017 року, вартість невиконаних робіт складає - 23443,26 грн.

В подальшому, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_7 надав акти приймання виконаних будівельних робіт №1, №2 за грудень 2016 року на підпис в.о. головного лікаря ОСОБА_10 (наказ № 61-К від 21.06.2016), який, будучи не обізнаним про дійсний злочинний намір ОСОБА_7 , в грудні 2016 року підписав зазначені акти.

Тим самим ОСОБА_7 підозрюється у внесенні службовою особою в офіційний документ завідомо неправдивих відомостей, а саме в акти приймання виконаних будівельних робіт № 1, № 2 за грудень 2016 року, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Крім того, 10 жовтня 2016 року між «Замовником» - КЗ Білокуракинський РЦ ПМСД в особі в.о. головного лікаря ОСОБА_10 та «Підрядником» ПП «Петров і К» в особі директора ОСОБА_7 було укладено договір №86 про виконання робіт з капітального ремонту фельдшерсько-акушерського пункту в с.Мирне Білокуракинського району Луганської області, на загальну суму 513 099 грн., де датою закінчення будівельних робіт вказано 31 грудня 2016 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на внесення недостовірних відомостей в офіційні документи, директор ПП «Петров і К» ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що частина робіт з капітального ремонту фельдшерсько-акушерського пункту, розташованого в с.Мирне Білокуракинського району Луганської області, в дійсності виконана не була, наприкінці грудня 2016 року (більш точну дату, місце і час встановити в ході слідства не надалося можливим), склав акти приймання виконаних будівельних робіт №1, №2, куди вніс недостовірні відомості про те, що підприємством виконані роботи по встановленню конькової планки, снігозатримувачів, плит ОСБ, лінолеуму, мінеральних плит на загальну суму - 23443,26 грн.

Відомості, зазначені ОСОБА_7 в актах №1, №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року були неправдивими, оскільки в дійсності роботи ПП «Петров і К» в будівлі Мирненського фельдшерсько-акушерського пункту за адресою: вул.Шевченко, б.33 с.Мирне Білокуракинського району Луганської області, виконані не в повному обсязі.

Згідно з висновком судово-будівельної експертизи № 328/336 від 20.04.2017р. перелік та об`єми фактично виконаних робіт частково не співпадають з актами виконаних будівельних робіт з капітального ремонту фельдшерсько-акушерського пункту в с.Мирне Білокуракинського району Луганської області на момент проведення огляду та складання акту спеціаліста станом на 14.01.2017 року, вартість невиконаних робіт складає - 23443,26 грн.

В подальшому, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_7 надав акти приймання виконаних будівельних робіт №1, №2 за грудень 2016 року на підпис в.о. головного лікаря ОСОБА_10 (наказ № 61-К від 21.06.2016), який, будучи не обізнаним про дійсний злочинний намір ОСОБА_7 , в грудні 2016 року підписав зазначені акти, що стало підставою для подальшого перерахування грошових коштів на користь ПП «Петров і К».

Таким чином, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду директора ПП «Петров і К», з метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на повторне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, діючи умисно, з використанням завідомо для нього підроблених документів, якими є акти №1, №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року (форми КБ -2в), в ході виконання робіт з капітального ремонту Мирненського фельдшерсько-акушерського пункту за адресою: вул.Шевченко,б.33 с.Мирне Білокуракинського району Луганської області, в період часу з жовтня по грудень 2016 року, повторно, заволодів бюджетними коштами, виділеними КЗ «Білокуракинський районний центр ПМСД» на ремонт вказаного приміщення, на загальну суму - 23443,26 грн.

На теперішній час ОСОБА_7 є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні № 0000065 за фактом вчинення 27.12.2016р. злочинів, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, яке спрямовано до суду 26 вересня 2017 року.

Тим самим ОСОБА_7 підозрюється в повторному заволодінні бюджетними коштами в ході виконання робіт з капітального ремонту Мирненського фельдшерсько-акушерського пункту за адресою: вул. Шевченко, б.33 с.Мирне Білокуракинського району Луганської області в сумі 23443,26 грн., шляхом зловживання своїм службовим становищем, а саме кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.191 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

Ухвалою слідчого судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 26.10.2017 року клопотання заступника начальника СВ Білокуракинського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 задоволено, обрано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю строком на 2 місяці, з покладенням на підозрюваного обов`язків: у період часу з 22.00 години по 07.00 годину не покидати житло за місцем реєстрації та фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ; прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність та необґрунтованість судового рішення через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, через істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства. Обгрунтовуючи свої доводи, апелянт зазначає, що слідчий суддя під час судового розгляду та під час ухвалення судового рішення, в порушення вимог ст.194 КПК України, незаконно переклав тягар доказування підстав для запобіжного заходу на сторону захисту, що суперечить, на його думку, нормам ст.62 Конституції України, положенням ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практиці ЄСПЛ щодо презумпції невинуватості та покладення тягара доведення на сторону обвинувачення.

Також захисник у своїй скарзі посилається на недоведеність стороною обвинувачення обгрунтованості підозри у вчинені ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.366 ч.1, 191 ч.3 КК України, та на відсутність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ст.177 КПК України. При цьому апелянт вказує на безпідставність визнання слідчим суддею повторності вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, яка впливає на встановлення ступеню тяжкості злочину, оскільки ОСОБА_7 є особою, раніше не судимою, а його провина у вчиненні інших кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.366 ч.2, 191 ч.4 КК України, стосовно яких кримінальне провадження у теперішній час перебуває на розгляду у Сєвєродонецькому міському суді, ще не доведена.

Крім того, захисник вважає, що слідчий суддя не дав належної оцінки даним про особу ОСОБА_7 , який позитивно характеризується за місцем свого мешкання та роботи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, що свідчить про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків та є гарантією його належної процесуальної поведінки. При цьому, як вказує захисник, в своїй ухвалі слідчий суддя не зазначив, чому не могло бути застосовано до ОСОБА_7 , як запобіжний захід, особисте зобов`язання чи просто покладено обов`язок з`являтися до суду або іншого органу державної влади.

Тому захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 26.10.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні у повному обсязі, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Як зазначено у положеннях ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судова колегія апеляційного суду вважає, що обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.191 КК України, підтверджується наведеними в клопотанні слідчого та викладеними в ухвалі слідчого судді доказами, а саме: показами свідків та представника потерпілого, протоколом огляду місця події, висновком судової будівельно-технічної експертизи.

Колегія суддів також вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що існують передбачені пп.1,5 ч.1 ст.177 КПК України реальні ризики спроб підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Свої висновки щодо наявності вказаних ризиків слідчий суддя мотивував тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі строком від трьох до восьми років, а також тим, що підозрюваний у теперішній час притягається до кримінальної відповідальності за скоєння інших злочинів, передбачених ч.2 ст.366, ч.4 ст.191 КК України, кримінальне провадження щодо якого перебуває на розгляду Сєвєродонецького міськсуду.

При цьому, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання певного виду запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , належним чином врахував дані про особу, а саме його позитивні характеристики, та наявність міцних соціальних зв`язків.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, відносно підозрюваного ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим, мотивованим та єдино можливим запобіжним заходом щодо даного конкретного випадку, застосування інших запобіжних заходів є недоцільним, оскільки не забезпечить належного виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 та 422 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білокуракинського районного суду Луганської області від 26.10.2017 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 строком на 60 днів - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _________________ _______________
/ ОСОБА_1 / / ОСОБА_2 / / ОСОБА_3 /