Постанова

Іменем України
19 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 219/11506/16-к
провадження № 51-2844 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , котра брала участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Донецької області від 23 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003422, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився, зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше судимого Артемівським міськрайонним судом Донецької області від 15 січня 2016 року за ч. 1. ст. 309 КК до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 січня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Прийняте рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він на початку вересня 2016 року перебуваючи біля струмка на вул. Нижній Маріупольській у м. Бахмуті Донецької області, діючи повторно, обірвав листя та верхівки з дикорослих кущів коноплі, незаконно придбавши особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 121, 27 г, який переніс за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 , де висушив, подрібнив та зберігав без мети збуту до 15 листопада 2016 року.
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 23 березня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання скасовано. Призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки. У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує на невідповідність вироку вимогам статей 370, 420 КПК. Вважає, що, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд у вироку не навів належних і достатніх мотивів та підстав прийнятого рішення, не проаналізував всіх доводів прокурора, чим істотно порушив кримінальний процесуальний закон.

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 не підтримала касаційну скаргу прокурора.
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 433 КПК касаційний суд переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, кваліфікація вчиненого за ч. 2 ст. 309 КК, вид та розмір призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, а також порядок його відбування засудженим у касаційній скарзі прокурор не оспорює.
Разом з тим, доводи прокурора про істотне порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, а саме невмотивованість вироку апеляційного суду, є безпідставними.
Як убачається з матеріалів справи, в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 оскаржувався прокурором у зв`язку з необґрунтованим звільненням засудженого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК.
Перевіривши вирок згідно з положеннями ст. 404 КПК в межах апеляційної скарги прокурора, надавши вказаним доводам відповідно оцінку, апеляційний суд дійшов висновку про неправильне застосування щодо ОСОБА_7 положень ст. 75 КК, а тому скасував вирок місцевого суду в частині призначеного покарання та ухвалив у цій частині новий вирок, яким призначив засудженому до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Вирок апеляційного суду містить належні й достатні мотиви та підстави прийнятого рішення і за своїм змістом відповідає вимогам ст. 420 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку апеляційного суду, не встановлено. Відсутні відповідні доводи щодо наявності таких підстав і у касаційній карзі прокурора.
За таких обставин, касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Вирок Апеляційного суду Донецької області від 23 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3