Справа №463/5468/17
Провадження №1-в/463/30/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2018 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника Львівського міського

відділу з питань пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові подання представника Личаківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації про застосування відносно засудженого ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2016 році»,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 11.01.2017р. вироком Сихівського районного суду м. Львова за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, із врахуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк два роки шість місяців, із застосуванням ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Старший інспектор Личаківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації звернувся до суду з поданням, в якому просить застосувати до ОСОБА_5 . Закон України «Про амністію в 2016 році» та звільнити від призначеного йому покарання на підставі п. «в» ст.1 цього Закону.

В судовому засіданні представник заявника у вирішенні подання покладається на розсуд суду, оскільки на даний час стало відомо, що засуджений вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку.

Прокурор заперечила проти подання, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин передбачений ст. 307 ч.2 КК України, а тому до нього не може бути застосована амністія.

Засуджений ОСОБА_5 подав письмову заяву, в якій не заперечує проти застосування до нього амністії. Захисник також подав заяву про підтримання подання та розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 86 КК України передбачено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Статтею 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.

Згідно ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року судом вирішується питання про застосування амністії.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» - звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Разом з тим, у відповідності до п. «в» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 засуджений 11.01.2017р. вироком Сихівського районного суду м. Львова за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, із врахуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк два роки шість місяців, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки. Однак, до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин передбачений ч.2 ст. 307 КК України, кримінальне провадження перебуває в провадженні Личаківського районного суду м. Львова.

Таким чином, за наведених обставин немає правових підстав для застосування амністії до ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст.74, 86 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» №1810-VIII від 22.12.2016 року, суд,-

у х в а л и в :
В задоволенні подання представника Личаківського районного сектору Львівського міського відділу з питань пробації про застосування відносно засудженого ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1