Ухвала
Іменем України
13 квітня 2018 р.

м. Київ
Справа № 178/774/15-к
Провадження № 51-5352 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2018 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено на нього обов`язки передбачені пунктами 2, 3,4 ч. 1 ст.76 КК України.

Вирішено питання щодо цивільного позову, процесуальних витрат та речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2018 року зазначений вирок місцевого суду скасовано в частині цивільного позову та призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного провадження.

У решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте, всупереч наведеним приписам процесуального закону, у поданій скарзі не наведено обґрунтування допущених місцевим та апеляційним судами таких істотних порушень норм процесуального права, які, на думку ОСОБА_4 , тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваних судових рішень на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 370, 412, 419 цього Кодексу. Крім того, касаційна скарга захисника не містить посилань на жодну з безумовних підстав, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу, для скасування судових рішень.

Також, вказуючи на недотримання судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України, захисник лише наводить диспозицію цього положення, у той же час не зазначаючи, які доводи його апеляційної скарги апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, суд,

постановив:

Касаційну скаргузахисника ОСОБА_4 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2018 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3