Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/2110/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,.
представника установи виконання
покарань ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Державною установою «Копичинська виправна колонія № 112» справу про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за клопотанням засудженого ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Побійна, Дунаєвецького району, Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження тимчасово працюючого різноробочим в ГП «Привітне», раніше не судимого.
Засудженого: 08.02.2011 року Алуштинським міським судом АР Крим за п.п.4.12 ч.2 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26.02.2016 року, зараховано в строк відбування покарання за вироком Алуштинського міського суду АР Крим від 08.02.2011 року строк попереднього ув`язнення в період з 27.07.2010 року по 16.06.2011 року, згідно ч.2 ст. 75 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 пояснив, що на даний час його поведінка змінилась в кращу сторону, він має три заохочення, працює з 2015 року на виробництві установи. В роботах по благоустрою установи участі не бере.
Захисник адвокат ОСОБА_5 вважав, що заява засудженого про умовно-дострокове звільнення підлягає до задоволення, оскільки останній став на шлях виправлення.
Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 вважає клопотання засудженого необґрунтованим, оскільки останній не довів своє виправлення.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Суд, заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарань, думку захисника, прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного.
Відповідно до висновку, викладеному в характеристиці, який відповідає матеріалам дослідженої в судовому засіданні особової справи засудженого, засуджений ОСОБА_6 у місцях позбавлення волі з 04.08.2010 року.
За час утримання в Хмельницькому слідчому ізоляторі характеризувався посередньо порушень режиму утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.
Міру призначеного судом покарання в державній установі "Копичинська виправна колонія (№112)" відбуває з 23.08.2011 року. На виробництві установи працевлаштований у бригаді по виготовленню ялинкових прикрас.
За час відбування покарання в державній установі "Копичинська виправна колонія (№112)" характеризувався негативно, неодноразово допускав порушення встановленого порядку відбуття покарання. За допущенні порушення встановленого порядку відбування покарання 16 (шістнадцять) разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі 2 (два) рази помішувався в ДІЗО, визнавався злісним порушником режиму утримання.
На даний час характеризується посередньо, стягнення достроково зняті та погашені у встановленому законом порядку, адміністрацією колонії заохочувався 3(три) рази.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Не дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом.
Намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно, через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Приймає участь в роботах по благоустрою установи. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Приймав участь в програмі виховного диференційованого впливу на засуджених "Професія", у 2012 році закінчив Копичинський навчальний центр №112 та здобув робітничу кваліфікацію "Столяр будівельний" .
Соціально - корисні зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом листування, особистих побачень, отримує від них посилки та передачі. Вину в скоєному злочині не визнав. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.
Як слідує із витягу з протоколу за статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання, згідно ст. ст. 100, 101 КВК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання - 07.03.2015 року. Постійно діючою комісією державної установи "Копичинська виправна колонія (№112)" не розглядався.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону, щодо заміни невідбутої частин покарання більш м`яким, згідно ст.82 КК України підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 07.01.2017 року. Постійно діючою комісією установи (протокол № 2 від 27.01.2017 року) засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не став на шлях виправлення.
Відповідно до витягу з протоколу №29 від 15.12.2017 року заохочувальній нормі закону у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, у відповідності до ст. 81 КК України, підлягав після відбуття 3/4 частини призначеного судом строку покарання - 07.12.2017 року. Постійно діючою комісією установи засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не довів свого виправлення.
Як вбачається із матеріалів справи засуджений ОСОБА_7 є інвалідом 3-ї групи загального захворювання по зору.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і саме цей фактор є головною підставою для умовно-дострокового звільнення особи.
З огляду на роз`яснення, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Крім того, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, суди повинні враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, а також приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений не надав суду конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі. Судом не встановлено, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, ст. 154 КВК України,-
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання, відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до апеляційного суду Тернопільської області.
Суддя: підпис
З оригіналом вірно
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1