АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4422/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_10 та накладено арешт на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , і.п.н. НОМЕР_1 , а саме земельну ділянку за кадастровим номером: :82:294:0020 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, із забороною проведення будь-яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт.

Згідно ухвали, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій, обґрунтовуючи звернення до суду у встановлений законом строк, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
В обґрунтування своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою зазначає, що оскаржуване рішення було постановлено слідчим суддею без повідомлення та участі власника майна, яка на даний час копію ухвали не отримувала, а дізналася про її існування лише 17.08.2017 року.
Мотивуючи апеляційні вимоги зазначає, що арешт на вказану земельну ділянку вже накладався ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06.07.2017 року, який згодом було скасовано ухвалою від 21.07.2017 року. Повторне звернення до суду з аналогічним клопотанням, на думку власника майна, свідчить про безпідставність та необґрунтованість прийнятої ухвали.

Апелянт стверджує, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не було з`ясовано наявність підстав чи розумних підозр вважати, що дана земельна ділянка є доказом злочину, оскільки розгляд клопотання органу досудового розслідування здійснювався за відсутності власника майна, який зміг би надати відповідну інформацію.

ОСОБА_8 зазначає, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 належить їй на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 053937 від 21.05.2007 року. 24.03.2017 року нею отримана Декларація про початок виконання будівельних робіт на «Будівництво житлового будинку», яка зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві за № КВ 88. 15.06.2017 року Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради видано наказ № 216 про скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт, дію якого зупинено на підставі ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.07.2017 року.
Таким чином власник майна зазначає, що на даний час Декларація про початок будівельних робіт є чинною, а дія наказу № 216 про її скасування зупинена на підставі рішення суду, а тому немає підстав для арешту майна як речового доказу, оскільки всі дозвільні документи на проведення будівельних робіт отримані і відповідають вимогам чинного законодавства України.

Крім того зазначає, що до цього часу в матеріалах провадження відсутні докази щодо існування шкоди, підтвердження про спричинення будь-кому збитків чи наявність цивільного позову. З земельною ділянкою не проводяться дії, направлені на порушення вимог законодавства, що виключає можливість накладення арешту на майно з метою забезпечення речових доказів.

Апелянт додає, що нею отримано Дозвіл Міністерства культури України на проведення земляних робіт № 22-016/17з від 18.05.2017 року та проведено заходи на отримання відповідних документів, оскільки земельна ділянка розташована в межах зони культурної спадщини Національного Києво-Печерського історико-культурного заповіднику. Зокрема 09.12.2016 року належним чином повідомлено ЮНЕСКО про наміри будівництва індивідуального житлового будинку; 10.03.2017 року отримано лист щодо погодження проектної документації та проекту будівництва Міністерством культури України; 24.04.2017 року отримано довідку-дозвіл про те, що НАН Інституту археології не заперечує проти початку земельних робіт, але за умови проведення археологічних досліджень; 24.04.2017 року укладено договір на проведення археологічних досліджень по земельній ділянці № 37-А-17 з Інститутом археології НАН України. ОСОБА_8 зазначає, що проведення земляних робіт на ділянці здійснюється виключно в межах території, визначеній в Дозволі.

Також стверджує, що висновок слідчого судді щодо порушення норм пожежної безпеки при проведенні будівельних робіт, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки будинок за адресою: АДРЕСА_2 введений в експлуатацію і стіна вищого будинку є протипожежною.

Крім цього звертає увагу, що колективне звернення, на підставі якого внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, містить підпис власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_11 , який надавав нотаріально засвідчену заяву про надання згоди на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 і вказані підписи відрізняються на заяві та колективному зверненні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі власника майна та її представника. Копія ухвали на адресу ОСОБА_8 не направлялася і розписка про отримання її власником чи представником власника майна відсутня, а відтак в силу положень ст. 395 КПК України, строк на апеляційне оскарження не пропущено.
Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004428 від 21.08.2014, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Кримінальне провадження розпочато за колективним зверненням мешканців будинків по АДРЕСА_3 стосовно неправомірних дій невстановлених осіб, які вчиняють самоуправні дії (будівельні роботи) без дозвільних документів за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до матеріалів провадження встановлено, що за вказаною адресою в районі малоповерхової забудови та історико-архітектурній зоні (в АДРЕСА_4 , в зоні щільної малоповерхової забудови, на земельній ділянці із складним рельєфом Печерських пагорбів, практично по межах усієї ділянки, з безпосереднім аварійним відступом від суміжних будинків 1,5 метра, з під`їздом в міжділянковому проході між АДРЕСА_1 , завширки 3,9 м, на всіх мережах каналізації, газо- та водопостачання) ведеться будівництво будівлі з паркінгом, загальною площею біля 2000 м. кв.

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 заходиться в зсувонебезпечному районі, є складною в інженерно-геологічному відношенні та потребує виконання робіт протизсувного захисту, що замовником виконано не було. У зв`язку з цим, та іншими встановленим порушеннями прокуратурою Печерського району внесено подання, за результатами розгляду якого Департаментом архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві винесено наказ № 12 «д» від 24.11.2014 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт 24.03.2014 № КВ 88. У подальшому судовим рішенням замовник скасував вказаний наказ про скасування реєстрації декларації, що дозволило проведення земляних та будівельних робіт.

У свою чергу, за результатами перевірки Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва наказом № 216 від 15.06.2017 декларацію повторно скасовано. Проте, на теперішній час вказаний наказ оскаржено до Окружного адміністративного суду м. Києва та ухвалою у справі № 826/8556/17 від 11.07.2017, з метою забезпечення адміністративного позову, наказ зупинено до прийняття остаточного рішення у справі.

Крім того, за результатами позапланової перевірки Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва встановлено ряд порушень, які допущено при здійсненні будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наведеного припису, під час виїзду 29.06.2017 року виконувались будівельні роботи із будівництва будинку без документів, які надають право на виконання будівельних робіт, а саме: виконувались бетонні роботи із влаштування вертикальних елементів підвалу, чим порушено ч. 1, ч. 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

06.07.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва на земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Редутна, 32 було накладено арешт.

21.07.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва вказаний арешт було скасовано.

04.08.2017 року старший слідчий СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_10 повторно звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

07.08.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого було частково задоволено та накладено арешт на вказану земельну ділянку.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий, який вніс клопотання не дотрималися.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання про накладення арешту на майно та наданих сторонами під час розгляду провадження, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8 на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 053937 від 21.05.2007 року.
24.03.2017 року нею отримана Декларація про початок виконання будівельних робіт на «Будівництво житлового будинку», яка зареєстрована Інспекцією ДАБК у м. Києві за № КВ 88.

15.06.2017 року Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради видано наказ № 216 про скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт.

11.07.2017 року на підставі ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва дію вищевказаного наказу зупинено.

За таких обставин на даний час основний дозвільний документ на проведення будівельних робіт, а саме Декларація про початок будівельних робіт є чинною, а дія наказу № 216 про її скасування зупинена на підставі рішення суду.

Крім цього колегія суддів приймає до уваги, що з метою дотримання вимог чинного законодавства України ОСОБА_8 отримано Дозвіл Міністерства культури України на проведення земляних робіт № 22-016/17з від 18.05.2017 року та проведено заходи на отримання відповідних документів, оскільки земельна ділянка розташована в межах зони культурної спадщини Національного Києво-Печерського історико-культурного заповіднику. Зокрема 09.12.2016 року належним чином повідомлено ЮНЕСКО про наміри будівництва індивідуального житлового будинку; 10.03.2017 року отримано лист щодо погодження проектної документації та проекту будівництва Міністерством культури України; 24.04.2017 року отримано довідку-дозвіл про те, що НАН Інституту археології не заперечує проти початку земельних робіт, але за умови проведення археологічних досліджень; 24.04.2017 року укладено договір на проведення археологічних досліджень по земельній ділянці № 37-А-17 з Інститутом археології НАН України.

За наведених обставин та за відсутності доказів щодо існування шкоди, підтвердження про спричинення будь-кому збитків чи наявність цивільного позову, колегія суддів приходить до остаточного висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що власником земельної ділянки під час виконання будівельних робіт порушуються вимоги чинного законодавства України, оскільки такі роботи виконуються за наявності відповідної дозвільної документації та виключно в межах наданих дозволів.

Таким чином за сукупності наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що твердження сторони обвинувачення про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України є необґрунтованим та таким що не відповідає фактичним обставинам справи. Вказане свідчить про відсутність підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, оскільки власником земельної ділянки надано достатні докази, які підтверджують дотримання нею вимог у тому числі протипожежних, щодо здійснення будівельних робіт.

Крім того колегія судді вважає передчасними висновки слідчого судді про порушення норм пожежної безпеки при проведенні будівельних робіт на земельній ділянці за адресою: м. Київ, вул. Редутна, 32.

Згідно з приміткою до додатку 3.1. Наказу Держкоммістобудування від 17.04.1992 року № 44 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. ДБН 360-92» відстані між будинками І і ІІ ступенів вогнестійкості допускається передбачати менше 6 м за умови, якщо стіна вищого будинку, розміщеного навпроти іншого будинку, є протипожежною.

Як вбачається з матеріалів, наданих стороною захисту, між ОСОБА_8 та власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 укладено договір № 20/01/2015 від 20.01.2015 року, за умовами якого передбачено будівництво двох житлових будинків на цих ділянках, зблокованих між собою і на спільній межі земельних ділянок. Будинок на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 введено в експлуатацію і стіна вищого будинку є протипожежною.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга власника майна задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2017, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_10 та накладено арешт на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , і.п.н. НОМЕР_1 , а саме земельну ділянку за кадастровим номером: :82:294:0020) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, із забороною проведення будь-яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітана поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_10 та накладено арешт на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , і.п.н. НОМЕР_1 , а саме земельну ділянку за кадастровим номером: :82:294:0020) за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, із забороною проведення будь-яких будівельних, земельних, шляхових та інших робіт відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4