Справа № 183/2052/17
№ 1-кс/183/717/17

У Х В А Л А
14 вересня 2017 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо - технічну освіту, не працюючого, одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.115 КК України,
слідчий ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 підтримавши його в судовому засідання і мотивуючи тим, що ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 28 квітня 2017 р. приблизно о 05 год. 42 хв. знаходився на пров. Мануільського м.Новомосковськ Дніпропетровської області, де побачив раніше не знайому ОСОБА_7 , що прямувала на роботу через пустир у напрямку вул. Сучкова м. Новомосковськ Дніпропетровської області, яку він прийняв за свою дружину ОСОБА_8 , з якою мав конфліктні стосунки на ґрунті ревнощів. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на вбивство, тобто противоправне заподіяння смерті ОСОБА_9 . З цією метою ОСОБА_6 почав переслідувати ОСОБА_7 , яку приймав за ОСОБА_9 , та попрямував за останньою.
28 квітня 2017 року приблизно о 05 год. 55 хв. ОСОБА_6 біля залізничних шляхів, поблизу електричної опори №17, яка розташована на відстані близько 300 метрів від вул. Заводської м. Новомосковська Дніпропетровської області наздогнав ОСОБА_7 та, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті, підійшов ззаду до ОСОБА_7 та невстановленим під час досудового розслідування предметом наніс останній 3-ри удари по голові, від чого ОСОБА_7 впала на землю, та, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 почав наносити удари ОСОБА_7 по різним частинам тіла, після чого здавив органи шиї останньої, від чого ОСОБА_7 померла на місті скоєння злочину.
Смерть ОСОБА_7 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхньою.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині.
Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_6 кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Слідчий ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_6 , мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор ОСОБА_3 підтримала заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на її думку наявні ризики передбачені п.1, п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_6 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнав, вказав, що запобіжний захід тримання під вартою обирати не слід, так як він з`являється до слідчого і не буде порушувати свої обов`язки підозрюваного.
Захисник ОСОБА_4 вказав, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_6 , має постійне місце проживання. З травня місяця він, знаючи, що його підозрюють у вбивстві, з`являється до слідчого та прокурора. Крім того слідчим не обґрунтовано ризики, тому можливо обрати запобіжний захід домашній арешт.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши обставини справи, наявність ризиків, вказаних у клопотанні вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
13 вересня 2017 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п.49 рішення ЄСПЛ "Ніколова проти Болгарії". Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельєр проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок слідчого про необхідність обрання підозрюваному виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ. При обранні запобіжного заходу суд також враховує принципи конвенційного прецедентного права, який передбачає одну із основних підстав: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, встановленого у рішенні у справі «Штеґмюллер проти Австрії»
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, про який свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії особливо тяжкого, санкція якого передбачає лише позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Тому останній усвідомлюючи, що підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачена лише реальна міра покарання, перебуваючи на свободі матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою запобігання реальному позбавленню волі за скоєння ним вказаного кримінального правопорушення. Про наявність вказаного ризику свідчить й та обставина, що ОСОБА_6 покинув місце вчинення злочину.
Відповідно до ст. 178 КПК України суд на підставі наданих стороною кримінального провадження матеріалів, оцінивши їх у сукупності враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення пов`язаного з позбавленням життя людини, тяжкість можливого покарання за вчинений злочин до п`ятнадцяти років позбавлення волі, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, тому суд враховує, що перебування на волі ОСОБА_6 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Суд не встановив наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Судом встановлено відсутність причинного зв`язку, який слідчим не доведений про те, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи, що підозра останнього базується на показаннях свідка ОСОБА_10 , який є його близьким родичем (дружиною), та згідно її свідчень ОСОБА_6 неодноразово спричиняв їй тілесні ушкодження та погрожував фізичною розправою з метою залякування, тому, перебуваючи на свободі, може вмовлянням, чи іншим способом незаконно вплинути на свідка.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 не спілкувався зі свідком щодо обставин справи та події кримінального правопорушення у якому йому повідомлено про підозру. Слідчим підтверджено наявність конфлікту між свідком та підозрюваним щодо подій, які не стосуються пред`явленої підозри.
Суд не зазначає розміру можливої застави, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_6 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення вчиненого із застосуванням насильства.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,
клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_11 задовольнити та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів до 17 год. 52 хв. 10 листопада 2017 року.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1