Справа № 755/3274/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0015370 від 14 листопада 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 18 вересня 2014 року Солом`янським районним судом м. Києва, за ч. 2 ст. 185 КК України, до 4 років 1 місяця позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
13 листопада 2017 року, приблизно о 23 год 10 хв, за адресою м. Київ, просп. Павла Тичини, №7, співробітниками поліції був зупинений ОСОБА_3 , який повідомив, що зберігає при собі ніж виготовлений кустарним способом.
У подальшому 13 листопада 2017 року, у період часу з 23 год 30 хв до 23 год 40 хв, за адресою м. Київ, просп. Павла Тичини, №7, у присутності двох понятих проведено огляд місця події, під час якого у ОСОБА_3 з лівого рукава куртки, в яку одягнений останній, виявлено та вилучено предмет схожий на ніж з рукояткою бордового кольору.
Згідно висновку експерта № 17-515 від 22 грудня 2017 року надана на дослідження ніж відноситься до холодної клинкової зброї колючо-ріжучої дії. Наданий ніж виготовлений за допомогою метало оброблювального устаткування, по типу мисливських ножів загального призначення.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, тобто незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, визнав повністю, дав покази, якими підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. Пояснив, що 13 листопада 2017 року, приблизно о 23 год 10 хв за адресою м. Київ, просп. Павла Тичини, №7, його зупинили працівники поліції та він повідомив, що у лівому рукаві куртки зберігає ніж кустарного виробництва. При понятих у нього був вилучений ніж, який забрали працівники поліції. Даний ніж він зберігав для власних потреб та не знав, що даний предмет відноситься до холодної зброї.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо його особи.
Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» від 26 квітня 2002 року №3, при вирішенні питання, чи є незаконними носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), а також носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, судам необхідно керуватися Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. № 576 (з наступними змінами), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. N 292 та іншими нормативними актами.
Відповідно до п. 8.1. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622 (далі Інструкція), дозвільна система, що здійснюється органами поліції, поширюється на бойову нарізну військових зразків зброю або виготовлену за спеціальним замовленням, охолощену, нейтралізовану, несучасну, спортивну, мисливську вогнепальну зброю, бойові припаси до зброї, основні частини зброї, пневматичну, холодну зброю, пристрої та патрони до них, що належать підприємствам, установам, організаціям, суб`єктам господарювання та громадянам.
Згідно п. 8.11 Інструкції холодна зброя - предмети та пристрої, конструктивно призначені та за своїми властивостями придатні для неодноразового заподіяння шляхом безпосередньої дії тяжких (небезпечних для життя в момент спричинення) і смертельних тілесних ушкоджень, дія яких ґрунтується на використанні м`язової сили людини.
За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він вчинив незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 263 КК України.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше судимий, не працює, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, думку державного обвинувача, особи винуватого, досудову доповідь Дніпровського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України, у виді штрафу.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 510 (п`ятсот десять) грн 00 к. на користь держави.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді домашнього арешту залишити в силі.
Речовий доказ у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0015370 від 14 листопада 2017 року, ніж упакований в спеціальний поліетиленовий пакет «Україна МВС Експертна Служба» №4103345, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві (квитанція №013648) знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати в розмірі 988 грн 70 к., за проведення криміналістичної експертизи № 17-515 від 22 грудня 2017 року, на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
С у д д я :