Справа №705/4929/17
1-в/705/899/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2017 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка відбуває покарання в ДУ «Уманська виправна колонія (129)» у вигляді позбавлення волі за вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 01.06.2017 року, про застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року,-
Засуджена ОСОБА_4 , яка відбуває покарання в ДУ «Уманська виправна колонія (129)» у вигляді позбавлення волі за вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 01.06.2017 року, звернулася до суду із заявою про застосування відносно неї п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року. До заяви вона додала документи з приводу наявності родинних зв`язків з ОСОБА_5 та документи з приводу стану здоров`я останньої.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 01.06.2017 року, яким вона засуджена за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок вступив в законну силу 02.07.2017 року.
Засуджена ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність, просить застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році».
Представник ДУ «Уманська виправна колонія (129)» в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність.
Представник спостережної комісії Уманської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Прокурор в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 про застосування відносно неї ЗУ « Про амністію у 2016 році». Прокурор вказувала, що згідно п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей. Засуджена ОСОБА_4 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. У своєму клопотанні засуджена посилається на те, що в неї є матір, яка за станом свого здоров`я потребує стороннього догляду, тому просить застосувати до неї Закон України «Про амністію у 2016 році», звільнивши її від відбування покарання та надала копію свого свідоцтва про народження, в якому зазначено, що її матір`ю є ОСОБА_5 . Також засуджена додала довідку №5177 від 25.07.2017 року, видану Андрушівською міською радою Житомирської області, в якій зазначено, що до складу сім`ї ОСОБА_5 входить лише дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; довідку № 651 від 30.10.2017 року, видану Андрушівським об`єднаним управлінням пенсійного фонду Житомирської області, в якій зазначено, що ОСОБА_5 отримує пенсію по віку та має ІІІ групу інвалідності загального захворювання з 01.03.2001 року довічно; довідку МСЕК № 019795, в якій також зазначено, що ОСОБА_5 , 1950 року народження, встановлена ІІІ група інвалідності з 19.01.2001 року. Проте, вище перелічені документи не дають підстав для застосування до засудженої ОСОБА_4 п. «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», адже її матір ОСОБА_5 на сьогоднішній день не досягла 70-річного віку та не має І групи інвалідності, як передбачено у вказаному Законі.
Вислухавши висновок прокурора, вивчивши матеріали особової справи та заяву засудженої, суд прийшов до висновку, що клопотання засудженої не підлягає задоволенню із таких підстав.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.
Відповідно до статті 10 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 року (надалі за текстом - Закон) виконання цього Закону покладається на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 01.06.2017 року ОСОБА_4 засуджена за ч.2 ст.185 КК України, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.Зазначена судимість не знята та не погашена.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України є умисним та згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості.

Відповідно до п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей. Із долучених до клопотання документів вбачається, що на сьогоднішній день мати засудженої не досягла 70-річного віку та не має І групи інвалідності, як зазначено у Законі.

За таких обставин, підстав для застосування до засудженої ОСОБА_4 «є» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» не має.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи наведені вище обставини, а саме, що ОСОБА_4 надала суду підтвердження того, що вона має матір ОСОБА_5 , 1950 року народження, до складу сім`ї якої входить лише вона, проте, матір засудженої на день розгляду клопотання не досягла 70-річного віку та має ІІІ групу інвалідності, а не І групу, як зазначено у п. «є» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році», суд, вважає, що клопотання засудженої ОСОБА_4 , яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в ДУ «Уманська виправна колонія (№ 129)», про застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року не підлягає до задоволення.
На підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», керуючись ст. 539 КПК України, ЗУ «Про застосування амністії в Україні», суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_4 , яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в ДУ «Уманська виправна колонія (№ 129)», про застосування відносно неї Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом 7 днів з дня проголошення ухвали, а засудженим - протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1