Ухвала іменем україни 14 грудня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000356, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лави Сосницького району, Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
який визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

у касаційній скарзі прокурор посилається на невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості вчинених останнім злочинів та даним про особу засудженого внаслідок м`якості, що не було враховано судом апеляційної інстанції. Вказує на те, що залишаючи апеляцію прокурора без задоволення, суд апеляційної інстанції не виконав вказівки суду касаційної інстанції при новому розгляді про м`якість застосування ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_5 покарання та без встановлення нових обставин, які б свідчили про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, повторно залишив без зміни вирок місцевого суду у частині призначеного засудженому покарання. Стверджує, що апеляційний суд не звернув увагу на те, що місцевий суд при призначенні ОСОБА_5 покарання неповною мірою врахував тяжкість вчинених злочинів, у тому числі вчиненого щодо особи похилого віку, а також асоціальну поведінку ОСОБА_5 , який негативно характеризувався, зловживав спиртними напоями, не був працевлаштований, раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності. Посилається на неправильність рішення апеляційного суду, про врахування листа органу пробації щодо виконання ОСОБА_5 обов`язків, покладених на нього, як обставини, що свідчить про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд провадження у суді апеляційної інстанції.

На касаційну скаргу прокурора надійшло заперечення від захисника ОСОБА_7 .

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2016 року ОСОБА_5 , який в силу ст. 89 КК України не судимий,
визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ст. 304 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі:
- за ч. 3 ст. 185 КК України на строк 3 роки;
- за ч. 1 ст. 304 КК України на строк 3 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1місяць.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки з покладенням обов`язків: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 і ОСОБА_9 судові рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржуються.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 24 квітня 2017 року вирок щодо ОСОБА_5 змінено та у резолютивній частині посилання суду на «кримінально-виконавчу інспекцію» замінено на «уповноважений орган пробації». У решті вирок залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом ухвалено визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, за таких обставин.
В середині вересня 2014 року близько 13.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї господарства АДРЕСА_2 , під час бесіди із неповнолітнім, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, шляхом пропозицій та вмовлянь, втягнув останнього у злочинну діяльність, після чого вони удвох, за попередньою змовою того ж дня близько 22.00 год. із охоронюваної території Молоко-товарної ферми сільськогосподарського кооперативу «Куковицький» (далі- МТФ СК «Куковицький»), яка розташована в с. Куковичі Менського району Чернігівської області, вчинили крадіжку 60 л. дизельного палива.
В середині вересня 2014 року близько 22.00 год. ОСОБА_5 за попередньою змовою з неповнолітнім, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, з метою крадіжки чужого майна, прибув на охоронювану територію МТФ СК «Куковицький» за вищевказаною адресою, де шляхом вільного доступу із трактора К-701 викрав 60 л. дизельного палива, чим заподіяв СК «Куковицький» шкоду на суму 825 грн.
01 вересня 2015 року близько 23.00 год. ОСОБА_5 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, прибули до господарства ОСОБА_10 , яке розташоване по АДРЕСА_2 , де проникли до приміщення сараю, звідки викрали картоплю вагою 120 кг., на суму 240 грн.
В ніч із 02.09.2015 року на 03.09.2015 року ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за попередньою змовою, прибули до вказаного господарства потерпілої ОСОБА_10 , де проникли до приміщення сараю звідки таємно, повторно вчинили крадіжку картоплі вагою 180 кг., чим заподіяли потерпілій майнову шкоду на загальну суму 360 грн.
В ніч із 03 вересня 2015 року на 04 вересня 2015 року та в ніч із 10 вересня 2015 року на 11 вересня 2015 року ОСОБА_5 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою, повторно незаконно проникли до сараю ОСОБА_10 , звідки викрали картоплю, вагою 180 кг., на суму 360 грн., та відповідно вагою 300 кг., на суму 600 грн.

Прокурором не оскаржуються доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій засудженого.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Одночасно ст. 419 КПК України містить вимоги до ухвали апеляційного суду, в якій має бути зазначено: імена учасників судового провадження, короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження, встановлені судом першої інстанції обставини, встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із ухваленим вироком місцевого суду, зокрема щодо ОСОБА_5 , прокурор звернувся із апеляційною скаргою на це судове рішення, у якій висував вимогу про його скасування і ухвалення нового вироку.
При цьому прокурор в апеляційній скарзі, яка аналогічна доводам касаційної скарги сторони обвинувачення, наголошував, що прийняте судом рішення про застосування до ОСОБА_5 ст. 75 КК України є незаконним, немотивованим, внаслідок чого засудженому було призначене таке покарання, яке внаслідок м`якості не відповідає тяжкості вчинених останнім злочинів та даним про його особу внаслідок м`якості. Водночас прокурор стверджував, що при призначенні ОСОБА_5 покарання місцевим судом не враховано, що призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог закону України про кримінальну відповідальність й зобов`язані відповідно до вимог ст. 65 КК України враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути належним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Розглядаючи апеляцію прокурора на вирок щодо ОСОБА_5 , суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, не зазначив мотиви, з яких виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався, а також мотивовані підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, не перевірив і не спростував доводи, викладені в апеляції та усупереч ч. 2 ст. 439 КПК України не врахував вказівки суду касаційної інстанції, надані при скасуванні ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 20 жовтня 2016 року і призначенні нового розгляду провадження в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції формально погодився з правильністю застосування місцевим судом кримінального закону - ст. 75 КК України, можливістю виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання та з відповідністю призначеного останньому покарання тяжкості вчинених ним злочинів і даним про його особу.

Як убачається з вироку, при призначенні ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України місцевий суд вказав про врахування характеру і ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про засудженого, який негативно характеризувався за місцем проживання, має двох малолітніх дітей. Судом було визнано обтяжуючою покарання обставиною - вчинення злочину щодо особи похилого віку та пом`якшуючими покарання обставинами - щире каяття, та добровільне відшкодування завданого збитку. Зважив суд і на прохання потерпілої суворо не карати ОСОБА_5 .
Суд касаційної інстанції 20 жовтня 2016 року, переглядаючи ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2016 року, якою залишено без зміни вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 , вказав про невмотивованість рішення суду про застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання, недостатнє врахування судом тяжкості вчинених засудженим злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, кількості епізодів злочинної діяльності, даних про його особу, обтяжуючої покарання обставини. Водночас при призначенні нового апеляційного розгляду кримінального провадження суд касаційної інстанції вказав, що, якщо не буде встановлено інших обставин, які б свідчили про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, то призначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м`яким.

При новому розгляді провадження, залишаючи апеляцію прокурора без задоволення апеляційний суд указав, що ОСОБА_5 виконував обов`язки покладені на нього місцевим судом, а згідно з довідкою-характеристикою, виданою Куковицькою сільською радою Менського району Чернігівської області, не виявлено даних, які негативно характеризують ОСОБА_5 ..

Суд касаційної інстанції погоджується з доводами прокурора про те, що ці дані не свідчать про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, а інших обставин судом апеляційної інстанції встановлено не було.

При цьому, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора в якій порушувалося питання про м`якість призначеного ОСОБА_5 покарання, апеляційний суд не зважив на те, що засуджений, втягнувши неповнолітнього у злочинну діяльність, вчинив 6 епізодів злочинної діяльності, які відносяться до категорії тяжких злочинів, у тому числі щодо особи похилого віку.
Крім того, як правильно вказував прокурор, засуджений за місцем проживання характеризувався негативно, а з медичних довідок, долучених до матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 зловживає спиртними напоями. Даних про позитивну характеристику ОСОБА_5 матеріали провадження не містять.

Апеляційний суд наведені вище та інші доводи апеляції прокурора належним чином не перевірив і не спростував, вказівки суду касаційної інстанції не виконав, внаслідок чого істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, дійшовши передчасного висновку про правильність застосування місцевим судом кримінального закону ст. 75 КК України і про відповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості вчинених ним злочинів та даним про його особу.
З огляду на викладене, ухвала суду апеляційної інстанції є такою, що не відповідає вимогам статей 370, 41, 439 КПК України, постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, і підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга прокурора задоволенню.
Якщо при новому розгляді підтвердиться обсяг обвинувачення, за яким ОСОБА_5 визнано винуватим, і не буде встановлено інших пом`якшуючих покарання обставин, призначене йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м`яким.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 24 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

______________________ ________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3