АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/82/18 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 642/6556/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 31 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0003210 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0003210 та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.02.2018 року. Слідчий суддя посилався на обгрунтованість повідомленої підозри, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та не встановив підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді захисник підозрюваного подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 31 грудня 2017 року скасувати та постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити заставу.
В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що слідчим суддею на її думку не було прийнято до уваги покази свідків ОСОБА_9 від 30.12.2017 року та ОСОБА_10 , які спростовують обгрунтованійсть підозри. Крім того зазначає, що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, на обліках у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває. Вважає, що дії підозрюваного кваліфіковані не вірно. ОСОБА_8 є військовослужбовцем, учасником бойових дій, тому висловлювання потерпілого призвели до сильного душевного хвилювання підозрюваного внаслідок образи. В матеріалах відсутні будь-які докази, які б свідчили про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу. Слідчому судді були надані відомості, що, 14.12.2017 року було здійснено оперативне лікування підозрюваного щодо видалення з тіла металоконструкцій після травми, тому він потребує післяопераційної медичної допомоги, та на 02.01.2018 року також було призначене хірургічне втручання. Важає, що стороною обвинувачення у клопотанні наявність ризиків не обгрунтована, тому у зв`язку із необхідністю отримання медичної допомоги ОСОБА_8 може перебувати під домашнім арештом.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області перебуваються матеріали кримінального провадження № 0003210 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

30.12.2017 року ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні вище зазначеного злочину, а саме у тому, що він, 30.12.2017 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . Саме в той час, між ним та його сусідом ОСОБА_11 на підґрунті політичних розмов, виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 та ОСОБА_12 стали штовхати один одного, після чого ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_13 та бажаючи їх настання, з метою вбивства, взяв в праву руку ніж та вдарив ним ОСОБА_14 в черевну порожнину. Після вказаного удару ОСОБА_12 став втікати від ОСОБА_8 , але останній, продовжуючи свої дії, направлені на заподіяння умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_13 , наздогнав його та наніс удар правою рукою, в якій тримав ніж, в праву задню частину грудної клітини ОСОБА_14 , але ОСОБА_12 не зупинився та втік від ОСОБА_8 , в зв`язку з чим ОСОБА_8 не довів свій намір до кінця, після чого. ОСОБА_13 було викликано швидку медичну допомогу, яка доставила його до лікарні. В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини, з пошкодженням тонкого кішківника, проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа, правосторпанній гемопневмоторакс, що підтверджуються довідкою КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» № 21212 від 30.12.2017 року.
Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Надані суду матеріали свідчать про наявність на даний час обгрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, що між іншим підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який є пасинком підозрюваного, поясненнями потерпілого ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_10 . Тяжкість можливого покарання, що загрожує ОСОБА_8 у випадку визнання його винним у сукупності з іншими обставинами, а саме те, що підозрюваний офіційно неодружений, місце його постійного проживання не відоме, оскільки квартиру, в якій він зареєстрований ОСОБА_8 здає в оренду, що свідчать про наявність ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування. Відповідно до показів, наданих свідком ОСОБА_16 , по дорозі до відділу поліції ОСОБА_8 сказав їй, щоб нічого не розповідала співробітникам поліції. Крім того, цей свідок вказала, що у підозрюваного в куртці постійно знаходився складний ніж, у зв`язку з чим вона його боялася, і він їй повідомляв, що у нього багато ворогів, і він за допомогою ножа буде захищатись.

Враховуючи наведені вище відомості, те, що обставини вчинення кримінального правопорушення стороною обвинувачення на даний час з`ясовані не в повному обсязі, колегія суддів не вбачає підстав вважати необгрутованим висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, апеляційний суд відмічає, що вирішення питання щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного не входить до компетенції слідчого судді на стадії досудового розслідування.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання. Разом з цим, доводи захисника щодо вчинення злочину ОСОБА_8 в стані сильного душевного хвилювання потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає в даному конкретному випадку можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: справа «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року, справа «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року. Щодо посилань захисника на стан здоров`я підозрюваного, про що слідчому судді було надано фотокопію довідки з вказаним діагнозом, апеляційний суд відмічає наступне, що зазначена довідка не свідчить про неможливість утримання підозрюваного в умовах слідчого ізолятора, будь-яких інших медичних висновків, що підтверджували б такий факт стороною захисту надано не було, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 31 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: