Ухвала іменем україни 24 жовтня 2017року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 13 червня 2017 року стосовно ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:

не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою, яка не відповідала вимогам

ст. 427 КПК, а тому ухвалою колегії суддів ВССУ від 26 вересня

2017 року її було залишено без руху та надано семиденний строк на усунення недоліків.

У цій ухвалі касаційного суду зазначалося, що всупереч п. 4 ч. 2

ст. 427 КПК прокурор не навів обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду з підстав, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК, на які посилався в касаційній скарзі, з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу та статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку, зокрема щодо недостатнього розміру призначеного ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 8 років.
У межах встановленого строку прокурор повторно звернувся до суду з касаційною скаргою, однак, як вбачається з її змісту, не усунув недоліки, зазначені в ухвалі ВССУ від 26 вересня 2017 року.

Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте цих положень процесуального закону прокурором не дотримано.
Посилаючись формально на незаконність ухвали апеляційного суду з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок м`якості, а також на недотримання судом апеляційної інстанції положень статей 370, 419 КПК, прокурор у касаційній скарзі не наводить правового обґрунтування заявлених вимог щодо скасування рішення цього суду та не зазначає, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали відповідно до пунктів 2, 3, ч. 1

ст. 438 цього Кодексу (на які посилається) і з урахуванням відповідних положень

статей 404, 412-414 КПК та статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку.

Зокрема, касаційна скарга прокурора не містить доводів щодо виду призначеного ОСОБА_5 покарання (у виді позбавлення волі), щодо його розміру, наближеного до мінімального (8 років), а також, чому конкретно таке покарання є явно не справедливим (недостатнім для кари та виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових злочинів), а покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років (яке просив застосувати в апеляційній скарзі прокурор), буде сприяти цій меті.

Відповідно до правил ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами саме норм матеріального та процесуального права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. Відсутність у ній згаданих обґрунтувань перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху,

в установлений строк.

Оскільки прокурор не усунув недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк, його касаційна скарга підлягає поверненню.

Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів
у х в а л и л а:

повернути прокурору ОСОБА_4 його касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 13 червня 2017 року стосовно ОСОБА_5 разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3