Постанова

Іменем України
05 квітня 2018 р.

м. Київ
справа №562/1886/14-к
провадження № 51-988км18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Рівненської області від 03 листопада 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000461, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Здолбунівськогорайонного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
За апеляціями прокурора та потерпілої, вказаний вирок місцевого суду скасовано Апеляційним судом Рівненської області та постановлено свій вирок від 03 листопада 2016 року.
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_6 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 3000 грн.
Згідно з вироком апеляційного суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 06 червня 2014 року о 16.00 год. на присадибній ділянці господарства по АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_7 умисно завдав їй не менше трьох ударів рукою в обличчя та тулуб, спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про скасування вироку апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на неповноту та однобічність судового розгляду. Стверджує, що він тілесних ушкоджень потерпілій не завдавав, судом апеляційної інстанції безпідставно взято до уваги одні докази й відхилені інші. Не погоджується із застосуванням щодо нього положень ст. 49 КК України.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважала, що відсутні підстави для задоволення касаційної скарги засудженого.

Мотиви Суду
При перевірці матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок апеляційного суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, ґрунтується на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів, і є правильним.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений своєї винуватості в умисному заподіянні ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень не визнав, але його вина підтверджується показаннями потерпілої, яка в судовому засіданні зазначала про завдання їй саме ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Ці показання потерпілої узгоджуються із даними, що містяться у протоколі слідчого експерименту, за її участі, де ОСОБА_7 детально розповідала про обставини, за яких засудженим щодо неї було вчинено протиправні дії.

Ставити ці показання під сумнів, підстав немає. Окрім того, судом не установлено доказів, які б підтверджували отримання потерпілою тілесних ушкоджень при інших обставинах.
Суд апеляційної інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку, показання потерпілої, оскільки вони є незмінними та послідовними. Окрім того, ці показання також узгоджувалися з іншими доказами, безпосередньо сприйнятими апеляційним судом, зміст яких докладно наведено у вироку, зокрема з висновками експертів, із даними, що містяться у протоколі огляду місці події та іншими наведеними у судовому рішенні доказами, яким судом дана належна оцінка.
Характер умисних дій засудженого та локалізація завданих ним тілесних ушкоджень потерпілій свідчать, що умислом ОСОБА_6 охоплювалося спричинення потерпілій тілесних ушкоджень.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_6 винний у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 125 КК України. Свої висновки із цього питання суд належним чином умотивував. Вони підтверджені доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив. Із даними висновками погоджується і колегія суддів. Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК України.
Покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даних про особу засудженого. Також апеляційний суд дійшов правильного висновку про застосування щодо ОСОБА_6 положень ст. 49 КК України, звільнивши його від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України та відповідно до п. 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд

у х в а л и в:
Вирок Апеляційного суду Рівненської області від 03 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_3