УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: власника майна ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві

клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року, у кримінальному провадженні № 0000752 від 23 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_3 , 29 серпня 2017 року звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року, у кримінальному провадженні № 0000752 від 23 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт на автомобіль «Mercedes-Benz», номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було вилучено під час проведення обшуку 06 липня 2017 року в рамках кримінального провадження № 0000752 від 23 травня 2016 року.

Заявник посилається на те, що арешт на майно було накладено необґрунтовано, оскільки ОСОБА_3 жодного відношення до кримінального провадження

№ 0000752 не має, як і не має статусу підозрюваної/обвинуваченої у вказаному кримінальному провадженні. Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль «Mercedes-Benz», номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , суд виходив з того, що автомобіль має ознаки речового доказу, оскільки зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. Однак на думку заявника така позиція суду та слідчого є лише припущеннями, які необґрунтовані належними доказами. Разом з тим, автомобіль «Mercedes-Benz», номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберіг на собі його сліди, не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, не набутий кримінально протиправним шляхом, не отриманий юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто не містить жодного з критеріїв, передбачених ст. 98 КПК України, а відтак не має жодного відношення до предмету розслідування кримінального провадження № 0000752. Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про надання автомобілю «Mercedes-Benz», номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 процесуального статусу речового доказу. Водночас слідчим протягом тривалого часу не вживається жодних заходів відносно досягнення мети арешту, не проведено відбір зразків для дослідження, а вищевказаний транспортний засіб перебуває на спеціальному майданчику для зберігання транспортних засобів, а тому таке безпідставне вилучення та арешт майна, неможливість його використання та експлуатації порушує конституційні права власника майна ОСОБА_3 . Таким чином, на думку заявника, арешт на майно ОСОБА_3 було накладено необґрунтовано, а тому потреба в такому заході забезпечення кримінального провадження відпала.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 та власник майна ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту майна підтримали, просили слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі, з підстав у ньому наведених. Зазначили, що автомобіль «Mercedes-Benz», номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на який накладено арешт, жодного відношення до кримінального провадження

№ 0000752 не має.

Старший слідчий СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 , за клопотанням якого було накладено арешт на майно, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся завчасно та належним чином, про причини не явки суду повідомлено не було.

Враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності слідчого.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення власника майна ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП України у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000752 від 23 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року було задоволено клопотання старшого слідчого старшого слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та накладено арешт на автомобіль «Mercedes-Benz», номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який було вилучено під час проведення обшуку 06 липня 2017 року в рамках кримінального провадження № 0000752 від 23 травня 2016 року.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

З тексту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року вбачається, що при накладенні арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст.170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000752 наразі триває, постановою старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 07 липня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000752 призначено експертизу матеріалів, речовин та виробів, яка на час розгляду клопотання про скасування арешту майна не проведена, а тому мета накладення арешту на автомобіль «Mercedes-Benz», номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року, не досягнута. Разом з тим, як вбачається з матеріалів доданих до клопотання, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальністьта які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку що необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала, оскільки обставини, на які посилається представник власника майна адвокат ОСОБА_4 в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

На підставі викладеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року, у кримінальному провадженні № 0000752 від 23 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1