УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , в якому слідчий просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
В ході досудового розслідування встановлено, що до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від приватного нотаріуса ОСОБА_5 про те, що невстановлена особа підробила акт приймання-передачі нерухомого майна від 20.10.2017, а саме квартири АДРЕСА_1 .
В подальшому було встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 15.11.2017 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , згідно якого власником являється ОСОБА_6 .
Таким чином, на цей час існують обґрунтовані підстави вважати, що вказаним нерухомим майном на підставі підробних документів, незаконно заволоділи особи, які не мали на те право.
У зв`язку з вищевикладеним, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) виникла необхідність у застосуванні заборони розпоряджатися вищевказаним нерухомими майном.
В судовому засіданні слідчий клопотання про арешт майна підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі.
Власник майна в судове засідання зметою забезпечення арешту майна, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України не викликалася.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Заслухавши пояснення слідчого, перевіривши клопотання та додані до ньогоматеріали, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у його задоволенні з таких підстав.
Частиною 1 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Клопотання слідчого не підкріплене доказами, які б надавали змогу слідчому судді встановити сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що існує хоча б одна з підстав, наведених у частині 1 статті 170 КПК України щодо спірного майна. До клопотання слідчий додала лише витяг з ЄРДР, повідомлення нотаріуса та інформаційну довідку з реєстру прав нерухомого майна.
Підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 358 КК України, відсутні.
Пункт 1 ч. 2 ст. 173 КПК України зобов`язує слідчого суддю при вирішенні питанняпро арешт враховувати правову підставу для арешту майна.
Враховуючи те, що передбачені ст. 170 КПК України підстави для накладання арешту на майно відсутні, слідчий суддя доходить висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого.
Керуючись ст.ст. 170, 173 КПК України, слідчий суддя

В задоволенні клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1