АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2018 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000421 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з повною середньою освітою, студента третього курсу Будівельного коледжу №4, раніше не судимого та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина 2011 року народження, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_5
ОСОБА_6
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
______________________________________________________________________________________________
ЄУНСС: 713/1724/17
Провадження №11-кп/794/107/18 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1
В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 січня

2018 року заступник прокурора Чернівецької області ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи висновок суду в частині обставин вчинення кримінального правопорушення, кваліфікації дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України та доведеності їх вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, просить суд апеляційної інстанції скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було невірно застосовані положення кримінального процесуального законодавства, а саме: не було вирішене питання щодо складання досудової доповіді відносно ОСОБА_6 , що, на думку прокурора, перешкодило ухваленню судом законного та обґрунтованого рішення; зазначає, що у мотивувальній частині вироку не зазначена така кваліфікуюча ознака, як вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб; вказує на те, що районний суд у резолютивній частині не встановив, у яких частках обвинувачені повинні відшкодовувати судові витрати.

На вказану апеляційну скаргу захисником ОСОБА_9 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 було подано заперечення, яким ОСОБА_9 заперечив подану апеляційну скаргу в повному обсязі. Зазначає, що не складення досудової доповіді на ОСОБА_6 не є, відповідно до ст.415 КПК України, підставою для скасування вироку суду і призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції. Вказує на те, що не зазначення судом першої інстанції такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб в мотивувальній частині вироку є опискою, оскільки ця ознака зазначена в обвинувальному акті, і діяння обвинувачених не було перекваліфіковано районним судом. Вважає, що суд першої інстанції вірно розподілив витрати на експертизи між обвинуваченими, і останніми такий розподіл не оскаржується

Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 січня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробувальним строком в один рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину. На підставі ст.76 КК України зобов`язано останнього періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цим самим вироком неповнолітнього ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробувальним строком в один рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину. На підставі ст.76 КК України зобов`язано останнього періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в загальній сумі 5.191,35 грн. Прийнято рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком районного суду ОСОБА_6 12 вересня 2017 року біля 02 год.00 хв., знаходячись на території новобудови дошкільного навчального закладу в с.Карапчів Вижницького району Чернівецької області, де здійснював будівельні роботи, достовірно знаючи, що в одному із приміщень вказаного ДНЗ знаходять електроінструменти, переслідуючи умисну корисливу мету, вступив у попередню змову з неповнолітнім ОСОБА_5 , з метою таємного викрадення вказаних електроінструментів. З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_6 за допомого ключів, відчинив вхідні двері до кімнати, де зберігалися будівельні матеріали електроінструменти, після чого разом із неповнолітнім ОСОБА_5 проник до вказаного приміщення, звідки вони таємно викрали електроінструменти, належні громадянину ОСОБА_12 , а саме: перфоратор марки «BOSCH Professional GB 2-24 DRE» вартість якого, згідно висновку експерта становить 2948 гривень 80 копійок, перфоратор марки «BOSCH Professional GBH 2-24 DRE» вартість якого становить 2835 гривень 83 копійки, кутову шліфувальну машинку марки «Makita GA 9020» вартість якої, становить 2148 гривень 27 копійок, перфоратор марки «Makita HR2470» вартість якого, становить 2625 гривень24 копійки, перфоратор марки «COMPASS ZІC-32K», вартість якого, становить 1610 гривень 94 копійки, всього на загальну суму 12 169 гривень 08 копійок, після чого з місця вчинення злочину втекли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілого ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вказану суму.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, обвинувачених, законного представника неповнолітнього обвинуваченого, захисника, які заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги та просили залишити вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення у межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КК України, а саме визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 учасниками кримінального провадження не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Згідно п.6 ч.3 ст.314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд має право доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. Відповідно до ч.5 вказаної статті суд вирішує питання про складання досудової доповіді за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції було дотримано вимог ст.65 КК України. Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_6 районним судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а саме те, що за місцем проживання останній характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с.95-97); наявність пом`якшуючих обставин, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Під час судового розгляду у суді першої інстанції ні прокурором, ні обвинуваченими, законним представником чи захисником не заявлялося клопотання щодо складання досудової доповіді відносно ОСОБА_6 .

Колегія суддів вважає, що відсутність досудової доповіді відносно ОСОБА_6 не могла вплинути на рішення суду у частині призначення покращання останньому, а тому не є підставою для призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції в розумінні ст.415 КПК України. За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора в частині відсутності досудової доповіді відносно ОСОБА_6 визнаються апеляційним судом безпідставними.

Крім того, доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь щодо повнолітнього обвинуваченого є правом, а не обов`язком суду згідно ст.ст. 314, 314-1 КПК України.

Стосовно доводів апелянта про те, що судом першої інстанції невірно сформульоване обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , апеляційним судом встановлено наступне. В обвинувальному акті (т.2 а.с.1-2) та у вироку районного суду (т.2 а.с.119) зазначено: «… ОСОБА_6 …вступив у попередню змову з неповнолітнім ОСОБА_5 …з метою таємного викрадення вказаних електроінструментів». Аналогічно обставини вчиненого діяння описані і відносно ОСОБА_5 . Крім того, в обвинувальному акті вичерпно кваліфіковані дії ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Під час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю визнали свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, а отже, погодилися із кваліфікацією їх діяння. Оскільки районним судом кваліфікація дій обвинувачених не змінювалась, то не зазначення районним судом у вироку такої кваліфікуючої ознаки як вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою колегія суддів вважає технічною помилкою, яка жодним чином не впливає на кваліфікацію дій обвинувачених і не може бути підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів розглядає кримінальне провадження у межах апеляції. Внесення у вирок кваліфікуючої ознаки «вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою» може бути тільки шляхом постановлення нового вироку, але про це прокурор у поданій апеляційній скарзі не просив.

Стаття 124 КПК України визначає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Також у ч. 4 ст. 374 КПК України зазначено, що у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку з поміж іншого, зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування проводились експертизи, загальна вартість яких складає 5,191 грн. 35 коп. Ухвалюючи вирок, суд першої інстанції не врахував вимоги вищевказаної постанови Пленуму ВСУ № 11 та ухвалив рішення про солідарне стягнення з обвинувачених на користь держави витрат за проведення експертиз. Враховуючи ступінь вини та майновий стан обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає, що ці витрати необхідно розподілити між обвинуваченими порівну.

З огляну на наведене, колегія суддів вважає, що допущене порушення вимог кримінального процесуального закону в частині розподілу процесуальних витрат є підставою для зміни вироку. Відповідно до п.4 ч.1 ст.308 КПК України, зміна вироку в цій частині не погіршує становище обвинувачених, а отже, апеляційні вимоги прокурора підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 січня 2018 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 змінити в частині стягнення процесуальних витрат на проведення експертиз.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судові витрати на проведення експертиз в сумі 5,191 (п`ять тисяч сто дев`яносто одну) гривню 35 (тридцять п`ять) копійок в дохід держави.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Чернівецької області _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

13.03.2018 року
(дата засвідчення копії)