АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1919/17 Справа № 194/652/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню № 0000215 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самарканд, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановила:

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотань прокурора про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про дозвіл на його затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задоволено клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про повернення прокурору обвинувального акта, та обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України разом з додатками повернуто прокурора Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області для належного складання, згідно вимог процесуального законодавства протягом розумного строку та усунення виявлених недоліків.

Рішення суду обґрунтовано тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме, місце проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , зазначене в обвинувальному акті, не відповідає фактичному місцю його проживання, а судом вичерпані можливості для встановлення місця проживання або місця знаходження останнього.

Прокурор не погодився з вказаним рішенням суду першої інстанції В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями процесуального закону, та призначити новий розгляд у новому складі суду в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що судом не було з`ясовано думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення судового розгляду; не з`ясовано питання щодо існування угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_9 ; чи є підстави для закриття кримінального провадження; не встановлено чи підсудне кримінальне провадження Тернівському міському суду.

Вказує, що в ухвалі апеляційного суду від 20 вересня 2016 року, долученої до матеріалів провадження заклопотанням захисника, зазначено місце проживання обвинуваченого: АДРЕСА_3 , судове засідання було проведено за участю обвинуваченого.

Відповідно до протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 27 травня 2016 року в присутності захисника, в анкетних даних зазначено адресу проживання підозрюваного - АДРЕСА_2 . Будь яких претензій, зауважень та виправлень до протоколу немає.

Таким чином, зазначає, що в обвинувальному акту анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_8 зазначені станом на момент складання та затвердження обвинувального акта, його вручення підозрюваному та направлення до суду при завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Після направлення обвинувального акта до суду прокурор позбавлений можливості вносити до нього будь-які зміни та доповнення.

Вказує, що прокурором було подано до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 разом з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Однак, в порушення вимог ст. 189 КПК України, судом не було вжито заходів щодо здійснення судового засідання в закритому режимі, без участі захисника.

Зазначає, що судом в порушення ч. 2 ст. 189 КПК України, фактично не було розглянуто його клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В свою чергу розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою можливий лише після виконання ухвали про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою. Проте суд наперед вирішив і це клопотання всупереч вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що згідно пояснень батьків обвинуваченого ОСОБА_8 від 22 серпня 2017 року, вони бачили останнього 4 місяці назад, тобто коли самим батькам стало відомо, що їх сина неодноразово викликають до суду, в судове засідання обвинувачений не з`явився. Вказане підтверджується на його думку і тим, що ОСОБА_8 достовірно знаючи про те, що обвинувальний акт щодо нього скеровано до суду, самостійно не дізнався про дату та час чергового судового засідання в суді і у захисника.

Крім того вказує, що в ухвалі від 28 вересня 2017 року не визначено конкретного часу для усунення недоліків обвинувального акта та перелік конкретних процесуальних дій, які належить виконати прокурору, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону та листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 жовтня 2012 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовки судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».

Обвинувачений та потерпіла в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Дані про поважність неявки до суду від них не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю обвинуваченого та потерпілої, відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, ухвалу скасувати, обвинувальний акт повернути для розгляду до суду першої інстанції.

Захисник заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

В судових дебатах сторони кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думку прокурора, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, щодо апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК.

Вимоги до змісту та форми обвинувального акту визначені ст. 291 КПК. Даною нормою передбачено певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема анкетні дані обвинуваченого, місце його проживання.

При цьому, суд може повернути обвинувальний акт прокурору виключно з підстав невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце проживання, громадянство).

Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції здійснювалися виклики за адресою, яка зазначена в обвинувальному акті обвинуваченого ОСОБА_8 у підготовче судове засідання, яке було призначене на 02 лютого 2017 року (а.с. 11).

В зв`язку з неявкою обвинуваченого, ухвалами від 13 квітня, 18, 31 травня, 22, 27 червня, 10, 31 серпня 2017 року було застосовано примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_8 в судове засідання, які виконані не були (а.с. 29, 34-35, 44-45, 48-49, 53-54, 67, 79).

Згідно пояснень батьків обвинуваченого від 31 травня 2017 року та від 22 серпня 2017 року, ОСОБА_8 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 2008 року, останній раз вони бачили його 4 місяці назад (а.с. 39, 74-75).

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що під час допиту обвинуваченого 27 травня 2016 року за участю його захисника, та під час розгляду справи апеляційним судом 20 вересня 2016 року, було зазначено місце проживання ОСОБА_8 - АДРЕСА_2 , і сторона захисту погоджувалась з цим, а отже в обвинувальному акті було вірно зазначено адресу проживання обвинуваченого - є безпідставними.

Як вбачається з обвинувального акта, його було складено 30 грудня 2016 року.

05 січня 2017 року його було направлено до Тернівського міського суду Дніпропетровської області, в порядку ст. 291 КПК України.

Сукупність вказаних даних приводить до висновку про безпідставність доводів прокурора про правильність зазначеної в обвинувальному акті адреси проживання обвинуваченого ОСОБА_8 на момент складання, затвердження обвинувального акта, його вручення підозрюваному та направлення його до суду.

Не знайшли свого підтвердження і доводи прокурора, що суд під час підготовчого судового засідання повинен був з`ясувати питання щодо існування угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою, чи є підстави для закриття кримінального провадження та чи підсудне кримінальне провадження Тернівському міському суду, оскільки дані питання суд вирішує в підготовчому судовому засіданні, яке згідно вимог ч. 2 ст. 341 КПК України повинно відбуватися за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого та інших учасників кримінального провадження. За відсутності обвинуваченого, можливості з`ясувати вказані прокурором питання, суд був позбавлений.

Необґрунтованими на думку колегії суддів є доводи апеляційної скарги про те, що судом фактично не було розглянуто його клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та незаконність відмови суду в задоволення його клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 2 КПК, завданням кримінального провадження є повне та неупереджене розслідування і судовий розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що клопотання прокурора про надання дозволу на затримання обвинуваченого, не відповідає вимогам ст. 188 КПК України, а розгляд питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою відбувається за обов`язковою участю обвинуваченого та його захисника.

Безпідставними є і посилання прокурора на те, що судом першої інстанції не визначено конкретного часу для усунення недоліків обвинувального акта та переліку конкретних процесуальних дій, які належить виконати прокурору, оскільки в ухвалі чітко зазначено, у чому саме полягають недоліки обвинувального акта - не вірно зазначено місце проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , і вказаний недолік необхідно усунути протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги, що невідповідність зазначених в обвинувальному акті відомостей стосовно місця проживання ОСОБА_8 позбавляє можливості суд першої інстанції належним чином, у відповідності до вимог ст. 314 КПК України провести підготовче судове засідання, оскільки можливі заходи щодо виклику обвинуваченого вичерпані, суд обґрунтовано дійшов висновку про невідповідність зазначених в обвинувальному акті даних про місце проживання обвинуваченого, та необхідності у зв`язку з цим повернення обвинувального акту прокурору, що ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, є очевидними і не викликають будь-яких сумнівів. А доводи прокурора щодо істотного порушення судом процесуального закону при ухваленні судового рішення про повернення обвинувального акту є необґрунтованими.

Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд та в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Тернівського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області залишити без задоволення, а ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта по кримінальному провадженню № 0000215 щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4