Справа № 308/391/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.01.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 / головуючої /
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , слідчого ОСОБА_8 ,
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Закарпатській області старшого лейтенанта ОСОБА_8 та накладено арешт на вилучені в ході обшуку 11.01.2018 за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 речі та предмети, а саме:
- ланцюжок з металу жовтого кольору, довжиною 60 см, вагою близько 190 гр.;
- браслет з металу жовтого кольору з наявним гравіюванням у вигляді букви «Ч»;
- годинник з металу жовтого кольору «Rolex» з пошкодженим ремінцем і частиною ремінця;
- годинник з металу жовтого кольору «Маяк» ;
- ланцюжок з металу жовтого кольору на застібці якого наявний напис у виді букви «А»;
- браслет з металу жовтого кольору, з наявними на ньому каменями рожевого кольору;
- ланцюжок з металу жовтого кольору у виді шарів різного розміру, які скріплені між собою;
- годинник з металу жовтого кольору «Чайка»;
- монета з металу жовтого кольору, номіналом 10 рублей, 1899 р;
- дві монети з металу жовтого кольору, номіналом 10 рублей, 1990 р.;
- дві сережки з металу жовтого кольору, на яких зображена Св. Марія;
- перстень з металу жовтого кольору, на якому зображені підкова та зірка з чорним каменем посередині;
- перстень з металу жовтого кольору, на якому зображений павук, у якому міститься камінь коричневого кольору. Вказаний перстень містить ознаки пошкодження на нижній частині;
- перстень з металу жовтого кольору, на якому містяться п`ять каменів білого кольору;
- каблучка з металу жовтого кольору, посередині якої міститься камінь чорного кольору;
- дві сережки з металу жовтого кольору з прикріпленою частиною у вигляді зірки;
- сережка з металу жовтого кольору у вигляді шару;
- два вироби з металу жовтого кольору у вигляді квітки, в середині яких міститься камінь рожевого кольору;
- виріб з металу жовтого кольору у вигляді квітки;
- купюри номіналом 500 грн, в кількості 586 шт., тобто у сумі 293 000 гривень;
- відеореєстратор марки «Аdhua» модель DHI-NVR 4108 H, S/N 1D01COBPAYHOE01 та додаткове обладнання до нього марки «Mustang Energy» модель PS-121OPB та марки «D-LINK» DES-1008A, S/N R3UQ2F2008072;
- зошит з рукописними записами кульковою ручкою з іменами та сумами грошових коштів.
З ухвали судді вбачається, що клопотання слідчого заявлено в рамках кримінального провадження, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених 2 ст. 305, ч. 1 ст. 307 КК України. А саме, слідством встановлено, що 01.03.2017 року о 10 год. 19 хв. гр. України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , слідуючи на власному транспортному засобі марки «Вольксваген Каді», номерний знак НОМЕР_1 , через митний пост «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС України з Угорщини на територію України, з приховуванням від митного контролю, з використанням тайників у вказаному транспортному засобі, здійснив контрабандне переміщення через митний кордон України психотропної речовини - «метамфетамін».
Під час здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню, отримано матеріали зібрані співробітниками відділу БКОЗ УСБУ в Закарпатській області № 14/4057 від 05.12.2017 року, згідно відомостей яких встановлено, що до організації контрабанди особливо небезпечного наркотичного засобу «метамфітамін» на території Закарпатської області, та безпосередньо до контрабандного переміщення через держаний кордон України та збуту наркотичних засобів є причетний громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлено, що громадянин ОСОБА_6 на прізвисько « ОСОБА_10 », на даний час будучи «бароном» ромської діаспори Виноградівського району смт. Королево, зорганізував членів своєї сім`ї та інших довірених осіб ромської народності, для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення особливо тяжких злочинів, зокрема, контрабанди наркотичних засобів через державний кордон України, та збуту таких наркотичних засобів на території Закарпатської області, прилеглих населених пунктів до смт. Королево, а також вимагання грошових коштів серед осіб ромської діаспори.
11.01.2018 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду, за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в результаті якого виявлено та вилучено предмети і речі, зазначені в ухвалі суду та визнані речовими доказами і які мають безпосереднє значення для встановлення об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні, притягнення винних до кримінальної відповідальності.
Згідно ухвали слідчого судді, арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки є достатні підстави вважати, що майно, яке було вилучено, на арешті якого наполягає орган досудового розслідування, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді , постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку, проведеного за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язати слідчого повернути йому таке майно. Обґрунтовує тим, що при розгляді клопотання слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а висновки викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам. Зокрема, вважає, що слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна з порушенням встановленого законом строку, так, обшук був проведений 11.01.2018 о 13 год. 05 хв., тому клопотання мало бути подане не пізніше 13 год 05 хв. 13.01.2018, однак доказів, які б підтвердили, що клопотання було подане в межах цього строку немає, в той же час дане клопотання слідчий суддя розглянув лише 16.01.2018. Окрім цього, сам обшук вважає проведеним без відповідного дозволу слідчого судді за адресою АДРЕСА_3 , який належить гр. ОСОБА_11 та де фактично проживає ОСОБА_12 , однак, згідно проколу обшуку вказано, що обшук проведено за адресою АДРЕСА_1 . Також, на думку апелянта ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості чи сліди доказів вчинення злочину містять вилучені речі та як вони можуть бути використані у кримінальному провадженні, як речові докази.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, представника апелянта - адвоката ОСОБА_7 про підтримання апеляційної скарги та доводи в її обгрунтування, заперечення прокурора та слідчого щодо апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
На переконання апеляційного суду, вказаних вимог закону слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт майна, дотримався.
Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_6 будучи «бароном» ромської діаспори Виноградівського району смт. Королево, зорганізував членів своєї сім`ї та інших довірених осіб ромської народності для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення особливо тяжких злочинів, зокрема, контрабанди наркотичних засобів через державний кордон України, та збуту таких наркотичних засобів на території Закарпатської області, прилеглих населених пунктів до смт. Королево, а також вимагання грошових коштів серед осіб ромської діаспори
11.01.2018 за місцем проживання ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ) проведено санкціонований обшук, під час якого співробітниками УСБУ виявлено та вилучено предмети, речі та грошові кошти, які були зазначені в ухвалі слідчого судді і які мають безпосереднє значення для встановлення об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні, притягнення винних до кримінальної відповідальності.
Постановою слідчого 1 відділення СВ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_13 від 12.01.2018 вилучені речі визнано речовими доказами, оскільки зберегли на собі сліди злочину, інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, окрім цього, деякі з них були об`єктом кримінально-протиправних дій, а гроші і цінності набуті кримінально-протиправних шляхом.
Встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані слідчим на обґрунтування своїх вимог, слідчий суддя, напротивагу твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.
З такими висновками слідчого судді апеляційний суд погоджується та вважає, що слідчим доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження цього майна як речового доказу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
На думку апеляційного суду, доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на відповідність вилучених речей та предметів, в тому числі грошових коштів та ювелірних виробів з металу жовтного кольору, критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вони можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи та повинно вилучатися арештовуватися незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі.
Твердження захисника про безпідставне накладення арешту на грошові кошти та дорогоцінні прикраси, які на його думку, не мають відношення до кримінального провадження, оскільки набуті законним шляхом та на законних підставах перебували у власності, користуванні та володінні ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає необгрунтованим. Розписка від імені гр. ОСОБА_14 на підтвердження факту законного володіння ОСОБА_6 грошовими коштами у сумі 19 000 доларів США, які він ніби-то отримав за продаж належного йому автомобіля марки " Ауді А6", номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску, написана для гр. ОСОБА_15 , крім того, на ній відсутня дата її написання, немає відомостей про місце проживання покупця. Окрім того, відсутні будь-які відомості про те, що даний транспортний засіб перебував у власності чи користуванні апелянта, а відтак, така розписка не може служити доказом. Також в апеляційній скарзі не наведено, як і в суді апеляційної інстанції не встановлено, кому саме належать вироби з металу жовтого кольору та чи являються вони дорогоцінними, та джерело їх походження.
Не знайшли свого підтвердження й доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 , як барон ромської громади у смт Королево Виноградівського району збирав та зберігав грошові кошти у сумі 265 тис. грн. від жителів-ромів на оплату заборгованості за послуги газопостачання, оскільки надані в підтвердження цих обставин відомості, тобто список громадян та їх паспортні дані, підписами останніх не підтверджені, як і іншими доказами не стверджені.
Щодо посилань апелянта про проведення обшуку та вилучення майна не за адресою, зазначеною в ухвалі слідчого судді, то будь-яких об`єктивних доказів, які б вказували на ці порушення під час апеляційного розгляду не встановлено. З протоколу обшуку видно, що він проводився компетентною особою, у присутності двох понятих, адвоката ОСОБА_16 та дружини ОСОБА_6 ОСОБА_17 , хід проведення обшуку фіксувався технічними засобами.
Також безпідставними є і доводи апеляційної скарги з приводу пропущення слідчим строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна. Клопотання подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України .
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді та вважає, що вона постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.
Істотних порушень вимог КПК які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді колегією суддів не встановлено.
У зв`язку з цим, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд ,
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає

Судді: