Справа № 372/2596/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/529/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 11.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
11 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою законного представника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 01.09.2017 року, якою до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Жуківці Обухівського району Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області, на 60 діб, до 30.10.2017 року включно.
В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до ухвали суду, в період часу з 31 червня 2017 року по 20 серпня 2017 року в світлу пору доби, точного часу слідством не встановлено, неповнолітній ОСОБА_8 , 2003 року народження, перебував в кімнаті, що розташована на першому поверсі будинку, який знаходиться на території земельної ділянки без номеру в садовому товаристві «Звязківець», що в місті Обухів Київської області, разом з малолітнім ОСОБА_10 , 2009 р.н.

В цей час, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом із малолітнім ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та усвідомлюючи що його дії носять небезпечний та протиправний характер, явно усвідомлюючи, що його дії посягають на охоронювані законом суспільні відносини що забезпечують статеву недоторканість малолітнього ОСОБА_10 , використовуючи його безпорадний стан, що пов`язаний із його малолітством та не усвідомленням останнім вчинюваних відносно нього дій, ОСОБА_8 змусив до виконання певних дій ОСОБА_10 для того, аби дозволити останньому купатися в басейні, що розташований на території земельної ділянки. Тому, ОСОБА_8 , сівши на край дивану, що розташований навпроти входу до кімнати, де він перебував разом з потерпілим, оголив свій статевий орган, після чого сказав ОСОБА_10 стати на коліна та схилив його обличчя до свого статевого органу, після чого сказав зробити йому мінет, бажаючи таким чином задовольнити свою статеву пристрасть неприроднім способом, в супереч волі останнього, що ОСОБА_10 зробив.

Відразу після цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 розвернув ОСОБА_10 спиною до себе та маючи прямий умисел на насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприроднім способом, наказавши оголити статеві органи, здійснив у відношенні ОСОБА_10 задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, шляхом анальногенітального контакту, тим самим вчинив насильницьке задоволення своєї статевої пристрасті неприроднім шляхом.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у задоволенні статевої пристрасті неприроднім способом з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчинене щодо малолітнього, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.153 КК України.

01.09.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.
01.09.2017 року до Обухівського районного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого відділення Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0001398 від 31.08.2017 року.
01.09.2017 року ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області до підозрюваного ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на 60 діб, до 30.10.2017 року включно.
Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що прокурором було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, законний представник ОСОБА_12 ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний західу виді передачі підозрюваного ОСОБА_8 їй на поруки.

В обґрунтуванні вказує, що слідчий та прокурор суду не надав будь-яких доказів того, що підозрюваний на свободі може вчиняти інші злочини, переховуватись від органів досудового розслідування та спілкуватися із іншим підозрюваним щодо речей, які можуть бути речовими доказами по кримінальному провадженню, крім того, невизнання підозрюваним своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не може слугувати підставою для обрання такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має молодий вік, постійно проживає та зареєстрований за однією адресою, раніше не судимий, має тісні соціальні зв`язки, тому вважає, що з урахуванням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю та не може бути обрано тільки через тяжкість інкримінованого злочину.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_8 , його законного представника та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка просила залишити ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону

З огляду на позицію законодавця та судову практику, завдання слідчого судді під час розгляду клопотання слідчого про застосування до особи того чи іншого запобіжного заходу полягає у недопущенні:

обмеження конституційних прав та свобод особи за відсутності підстав, передбачених КПК України;

необгрунтованого застосування до особи певного виду запобіжного заходу за умови, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена шляхом обрання менш сурового виду запобіжного заходу.

З метою забезпечення можливості виконання слідчим суддею вищевказаних вимог положеннями КПК України на слідчого (прокурора), який звертається із відповідним клопотанням, покладено обов`язок довести:

обгрунтованість підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення;

наявність реальних ризиків для кримінального провадження, існування яких підтверджується належними, достатніми та допустимими доказами;

неможливість досягнення мети у разі застосування більш м`якого виду запобіжною заходу, ніж того, про застосування якого ставиться питання у клопотанні.

На слідчого суддю, відповідно, покладено обов`язок відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжною заходу у разі недотримання стороною обвинувачення всіх вищевказаних вимог.

Крім того, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»),

Відповідно до пункту 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього

підстав, передбачених цим Кодексом.

Отже, відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини.

Слідчий суддя повинен був провести аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частиною 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в статті 178 КПК України.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосовуючи до ОСОБА_8 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, а саме припустився таких порушень вимог ст.ст. 177, 178,183, 194 КПК України, які істотно вплинули на правильність прийнятого рішення та тягнуть за собою його скасування.

Так, колегією суддів з`ясовано, що у клопотанні слідчого, в порушення вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, немотивована недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Перевіряючи справу в апеляційній інстанції, колегією суддів встановлено, що необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, немає.

Будь-яких даних про те, що підозрюваний буде ухилятись від органів досудового розслідування та суду матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає, що в контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 422 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу законного представника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 задовольнити частково, а ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 01.09.2017 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_8 змінити з тримання під вартою на домашній арешт до 30.10.2017 року включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_8 залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 з 18 годин 00 хвилин вечора до 07 годин 00 хвилин ранку наступного дня.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

1)прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора і суду;

2)не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню;

4)не відвідувати садове товариство «Зв`язківець», яке знаходиться в м. Обухові.

ОСОБА_8 звільнити з-під варти.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: