11-кп/775/199/2018(м)
221/5674/17

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 27 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Маріуполя Донецької області, українку, громадянку України, не працюючу, з середньою освітою, вдову, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судиму в силу вимог ст. 89 КК України, не є інвалідом, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України і призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. У відповідності зі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо вона протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки. Стягнувши з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судово-хімічної експертизи № 1/12-1193 від 09.10.2017 року у сумі 790 грн. 96 коп.. Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 20 липня 2017 року, приблизно о 10 годині, діючи умисно, в порушення вимог Законів України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 р. та «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, зірвала кущі дикорослої коноплі, які проростали на території подвір`я за адресою її мешкання, а саме: АДРЕСА_1 . Після чого листя кущів дикорослої коноплі, з метою подальшого особистого вживання без мети збуту, висушила, перетерла та просіяла через сито, чим скоїла незаконне придбання та виготовлення наркотичного засобу, після чого стала його незаконно зберігати для особистого вживання без мети збуту в господарських будівлях за адресою свого мешкання.

08 вересня 2017 року приблизно о 13 годині в ході проведення обшуку за адресою мешкання ОСОБА_6 , - АДРЕСА_1 - в гаражі та господарських будівлях - були виявлені та вилучені речовини, які згідно висновку експерта №1/12-1193 від 09.10.2017р. є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом масою 688г; 260,16г; 166,34г; 210,21г; 310,90г; 776г (маса в перерахунку на суху речовину становить відповідно 619,20г; 234,14г; 149,71г; 189,19г; 279,81г; 698,40г), речовину рослинного походження, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 249,16г ( суха речовина 224,21г.); речовини рослинного походження, які є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом масами 21,28г;42,87г; 25,97г; ( маса канабісу в перерахунку на суху речовину відповідно становить 19,15г.; 38,58г; 23,37г;); речовину рослинного, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 792г( суха речовина 681,12г.); речовину рослинного походження, яка містить в собі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою 352,0г (суха речовина 151,36г.) загальна маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 3308,24г, що є особливо великим розміром наркотичного засобу; а також речовину, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом екстрактом канабісу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,817г; які ОСОБА_6 діючи умисно, незаконно придбала, виготовила та зберігала для власного вживання без мети збуту.

Своїми умисними діями, які виразились в незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичного засобу в особливо великих розмірах без мети збуту, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.309 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст. 309 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі. В іншій частині вирок стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватою ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України та відповідно кваліфікував дії останньої.

Суд розглянув справу у відповідності за ст. 349 КПК України.

А тому висновки суду в частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченої і правильності кваліфікації її дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У пункті 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення ( форма вини, мотив, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень ), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступень тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, від дій останньої тяжких наслідків не настало, особу винної, яка раніше не судима в силу ст. 89 КК України, не працює, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має онкологічне захворювання. Крім того, судом першої інстанції правильно прийнято до уваги та враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме повне визнання своєї вини, щире каяття у скоєному та сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом першої інстанції не встановлено.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого та мотивованого рішення про можливість призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, в межах санкції інкримінованої статті.

Що стосується доводів прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання у зв`язку з безпідставним звільненням останньої на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, то вони не можуть вважатися обґрунтованими.

Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_6 покарання, місцевий суд в повній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу обвинуваченої, яка має тяжке онкологічне захворювання, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, повністю визнала вину та сприяла розкриттю злочину, та у зв`язку з цим дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавець закрепів що до повноважень суду вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принці пив права, загальних засад судочинства, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, можливість призначати покарання, при цьому тільки суду при обранні покарання надана можливість використовувати терміни та поняття зміст яких не визначається нормативними актами при врахуванні пом`якшуючих обставин «інші обставини справи», а також терміна «щире каяття», ст.. 66 КК України; можливості виправлення обвинуваченого без відбуття покарання ст. 75 КК України; індивідуалізація покарання, а саме6 від і розмір міри державного примусу, який, тільки суд призначає особі винній, що вчинило злочин, залежно від особливості цього злочину і його суб`єкта.

Призначене місцевим судом покарання, на переконання колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Переконливих доводів, які б спростували висновки місцевого суду в частині призначеного покарання, а також свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання у виді позбавлення волі, прокурор у апеляційній скарзі не навів.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, суттєвих порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 27 грудня 2017 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Касаційний кримінальний суд Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: