справа №173/3482/13-к
провадження №1-кп/176/141/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2017 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, підприємницькою діяльністю не займається, на обліку в територіальному центрі зайнятості населення не перебуває, не одружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, опікуном чи піклувальником не призначався та інших утриманців не має, державних відзнак та нагород не має, щодо якого інвалідність за висновком МСЕК не встановлена, раніше судимого: 1) 15.07.1999 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 81 ч. 2, 44, 45 КК України (в ред. 1960 р) до позбавлення волі 2 роки з випробувальним терміном 2 роки; 2) 16.01.2001 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 140 ч. 2, 44, 45 КК України (в ред. 1960 р) до позбавлення волі 2 роки 6 місяців з випробувальним терміном 2 роки; 3) 16.07.2001 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 140 ч. 3, 43 КК України (в ред. 1960 р) до позбавлення волі 3 роки 6 місяців, звільнився 15.01.2005 року за відбуттям строку покарання; 4) 10.06.2009 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 КК України до позбавлення волі 4 роки, звільнився 07.12.2012 року за постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29.11.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 2 дні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, що передбачені ст.ст. 186 ч. 3, 185 ч. 3 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, підприємницькою діяльністю не займається, на обліку в територіальному центрі зайнятості населення не перебуває, не одружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, опікуном чи піклувальником не призначався та інших утриманців не має, державних відзнак та нагород не має, щодо якого інвалідність за висновком МСЕК не встановлена, раніше судимого: 1) 10.06.2009 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 3, 75 КК України до позбавлення волі 3 роки 6 місяців з іспитовим строком 1 рік; 2) 08.07.2010 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України до позбавлення волі 4 роки, звільнився 01.06.2013 року за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24.05.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік, зареєстрованого та мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ст. 186 ч. 3 КК України,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника обвинувачених за дорученням ОСОБА_7 ,

ОСОБА_3 12 вересня 2013 року приблизно о 19:00 годині, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , спрямованою на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднане з проникненням у житло особи, перебуваючи в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, за допомогою сили рук відчинили вхідні двері та через них проникли до будинку ОСОБА_8 , що розташований у вищевказаному населеному пункті по АДРЕСА_3 . Далі ОСОБА_3 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , діючи з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, підійшовши до ОСОБА_8 , який відпочивав на дивані, став вимагати у ОСОБА_8 видати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові кошти та інші цінності, при цьому погрожуючи ОСОБА_8 завданням йому тілесних ушкоджень. В цей час ОСОБА_4 , що діяв за попередньою змовою із ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку разом зі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з метою заволодіння грошовими коштами останнього, здійснював обшук будинку. ОСОБА_8 на вказані вимоги ОСОБА_3 , поєднані з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, взяв із кишені сорочки, в яку він був одягнений, та передав ОСОБА_3 100 гривен та мобільний телефон «Ноkіа 2600» іmеі НОМЕР_1 вартістю 100 гривен.
Після чого ОСОБА_3 , не задовольнившись кількістю та вартістю майна, належного ОСОБА_8 , яким вони заволоділи, переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , продовжив вимагати у ОСОБА_8 видати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 додатково грошові кошти та інші цінності, при цьому погрожуючи ОСОБА_8 завданням йому тілесних ушкоджень. ОСОБА_8 на вказані вимоги ОСОБА_3 , поєднані з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, дістав із під подушки ліжка, на якому сидів, гаманець з грошовими коштами у сумі 700 грн, та віддав його ОСОБА_3 . Після цього ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 , з яким діяв за попередньою змовою, заволодівши вказаним майном, покинули домоволодіння ОСОБА_8 , тим самим навмисно, з корисливих мотивів, діючи в групі осіб, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, заволоділи майном ОСОБА_8 , завдавши йому матеріальної шкоди на загальну суму 900 гривен.
Окрім того, ОСОБА_3 11 вересня 2013 року близько 04:00 години, перебуваючи у м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, маючи умисел, спрямований на викрадення чужого майна, підійшов до гаражу, розташованому на території домоволодіння АДРЕСА_4 у вищевказаному населеному пункті, яке належить ОСОБА_6 , де за допомогою сили рук відкрив вхідні ворота гаражу та зайшов у вказане приміщення, звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав бензопилу «Штиль» вартістю 1500 гривень, кутову шліфувальну машинку «FERM» вартістю 150 гривень, дриль акумуляторну «Штурм» вартістю 320 гривень, шуруповерт «BAUTEC» вартістю 120 гривень, тример бензиновий «Зенит» вартістю 700 гривень, електричний наждак «Stem» вартістю 200 гривень, які належать ОСОБА_6 , чим спричинив йому матеріальний збиток на загальну суму 2990 гривень у цінах, які діють на момент скоєння злочину.
ОСОБА_4 12 вересня 2013 року приблизно о 19:00 годині, за попередньою змовою зі ОСОБА_3 , спрямованою на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднане з проникненням у житло особи, перебуваючи в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, за допомогою сили рук відчинили вхідні двері та через них проникли до будинку ОСОБА_8 , що розташований у вищевказаному населеному пункті по АДРЕСА_3 . Далі ОСОБА_3 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , діючи з корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, підійшовши до ОСОБА_8 , який відпочивав на дивані, став вимагати у ОСОБА_8 видати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошові кошти та інші цінності, при цьому погрожуючи ОСОБА_8 завданням йому тілесних ушкоджень. В цей час ОСОБА_4 , що діяв за попередньою змовою із ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку разом зі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з метою заволодіння грошовими коштами останнього, здійснював обшук будинку. ОСОБА_8 на вказані вимоги ОСОБА_3 , поєднані з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, взяв із кишені сорочки, в яку він був одягнений, та передав ОСОБА_3 100 грн та мобільний телефон «Ноkіа 2600» іmеі НОМЕР_1 вартістю 100 гривен.
Після чого ОСОБА_3 , не задовольнившись кількістю та вартістю майна, належного ОСОБА_8 , яким вони заволоділи, переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , продовжив вимагати у ОСОБА_8 видати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 додатково грошові кошти та інші цінності, при цьому погрожуючи ОСОБА_8 завданням йому тілесних ушкоджень. ОСОБА_8 на вказані вимоги ОСОБА_3 , поєднані з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, дістав із під подушки ліжка, на якому сидів, гаманець з грошовими коштами у сумі 700 гривен, та віддав його ОСОБА_3 . Після цього ОСОБА_4 разом зі ОСОБА_3 , з яким діяв за попередньою змовою, заволодівши вказаним майном, покинули домоволодіння ОСОБА_8 , тим самим навмисно, з корисливих мотивів, діючи в групі осіб, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, заволоділи майном ОСОБА_8 , завдавши йому матеріальної шкоди на загальну суму 900 гривен.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені ним кримінальних правопорушень, встановлених цим вироком, а також обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені ним кримінального правопорушення, встановленого цим вироком, кожен окремо, визнали повністю, щиро розкаялись, однак на підставі ст. 63 Конституції України кожен відмовився давати суду показання з приводу обставин діяння.
При цьому як обвинувачений ОСОБА_3 так і обвинувачений ОСОБА_4 , кожен, докази його вини, здобуті досудовим слідством, визнає повністю та не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин кожного кримінального правопорушення та вважає недоцільним їх дослідження.
Зважаючи, що обвинувачені, скориставшись своїм конституційним правом, відмовились давати суду показання, але разом з тим не оспорюють фактичні обставини кримінальних правопорушень, докази винуватості кожним, погоджуються з правовою кваліфікацією вчинених кримінальних правопорушень, кожен відносно себе і в цілому, у суду також не виникають сумніви щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту цих обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності їх позицій.
Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2017 року (т. 6 а.с. 194-197) потерпілий ОСОБА_8 визнаний та являється безвісно відсутньою особою.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які повністю визнаються обома сторонами, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують усі учасники судового провадження, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, а також з огляду на те, що обвинувачені відмовились давати суду показання, суд обмежився дослідженням матеріалів кримінального провадження.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи доведені наявними у справі доказами, суд також визнає їх доведеними, а саме фактичні обставини за кожним епізодом, пов`язані з датою, часом, місцем, способом вчинення кожного злочину, формою умислу, кількістю, найменуванням викрадених речей та їх оцінкою.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 , як і дії ОСОБА_4 , щодо кожного з обвинувачених, за фактом відкритого викраденняспільно грошима та мобільним телефоном, органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ст. 186 ч. 3 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та яке є вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Дії ОСОБА_3 за фактом викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 , яке вчинив самостійно, суд вважає органом досудового слідства також правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

Суд вважає, що встановлені дії щодо кожного з обвинувачених за епізодом спільного відкритого викрадення грошей та мобільного телефону потерпілого, які кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України, потребують щодо кожного з обвинувачених додаткової кваліфікації з застосуванням ще такої кваліфікуючої ознаки як вчинення діяння повторно. Однак, згідно положень, закріплених в ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Прокурор в кримінальному провадженні має можливість змінити обвинувачення чи висунути додаткове обвинувачення, однак протягом усього розгляду справи своїм правом не скористався, перешкод у цьому не мав.

Суд убачає, що протиправне діяння, яке вчинене спільно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та кваліфікується щодо кожного з обвинувачених за ст. 186 ч. 3 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Протиправне діяння, яке вчинене ОСОБА_3 та кваліфікується за ст. 185 ч. 3 КК України, також відносяться до тяжких злочинів.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, та суспільно небезпечні наслідки, які настали від протиправних діянь, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини проти власності, справжній злочин є вчинений у період погашення судимості. У якості пом`якшувальної покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обставини, за кожний злочин, суд враховує його щире каяття у вчиненому злочинові, у якості пом`якшувальної покарання обставини за злочин за ст. 185 ч. 3 КК України суд також враховує йогопринесене публічне вибачення, яке в судовому засіданні було прийняте потерпілим ОСОБА_6 . Оскільки суд не може вийти за межі обвинувачення та є не встановлена повторність вчинення ОСОБА_3 злочину за ст. 186 ч. 3 КК України як кваліфікуюча ознака, то вважає за необхідне врахувати ОСОБА_3 за цим злочином повторність як обтяжуючу покарання обставину, за злочин за ст. 185 ч. 3 КК Україниобтяжуючих покарання обставин ОСОБА_3 суд не вбачає.

Враховуючи викладене в сукупності, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів обрати покарання у вигляді позбавлення волі, з застосуванням за сукупністю злочинів положень ст. 70 ч. 1 КК України.

Відносно ОСОБА_4 суд також бере до уваги ступінь тяжкості, суспільно небезпечні наслідки вчиненого ним кримінального правопорушення у вигляді відкритого викрадення чужого майна та завдання матеріальної шкоди потерпілому, дані про його особу, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно, є такий, що раніш притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини проти власності, справжній злочин вчинив у період його умовно-дострокового звільнення.

Суд враховує ОСОБА_4 у якості пом`якшувальних покарання обставин його щире каяття у вчиненому злочинові, оскільки суд не може вийти за межі обвинувачення та оскільки щодо ОСОБА_4 також не встановлена повторність вчинення злочину за ст. 186 ч. 3 КК України як кваліфікуюча ознака, то вважає за необхідне врахувати йому повторність як обтяжуючу покарання обставину.

Аналізуючи викладене в сукупності, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів обрати останньому покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України, частково приєднавши до покарання, призначеного за даним вироком, не відбуту частину покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.07.2010 року.

Виходячи з принципу незворотності дії закону, який посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, що закріплений в ст. 5 ч. 2 КК України, суд вважає застосовувати до обвинувачених, кожного, положення ч. 5 ст. 72 КК України у попередній редакції з врахуванням строку попереднього ув`язнення, застосованого до кожного у цьому кримінальному провадженні у період з 14.09.2013 року по 19.01.2017 року включно.

Оскільки в судовому засіданні встановлений факт викрадення ОСОБА_3 бензопили «Штиль» у потерпілого ОСОБА_6 , яка у зв`язку з цим вибула з володіння останнього та до теперішнього часу лишилась не повернутою, то в порядку ст. 128 КПК України суд знаходить підстави уточнені та визнані позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, завданої злочином, у розмірі вартості бензопили 1500 грн, та відшкодування моральної шкоди в сумі 3500 грн як співрозмірне глибинам страждання у зв`язку з вибуттям майна у наслідок злочину задовольнити в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог.

Зважаючи, що потерпілий ОСОБА_8 до теперішнього часу визнаний та являється безвісно відсутнім, що встановлено рішенням суду, позов не підтримав, то його позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди, завданої злочином, слід залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинувачених слід стягнути солідарно на користь держави судові витрати, понесені згідно довідки на проведення судової дактилоскопічної експертизи №70/01-218 від 06.05.2015 року в сумі 768 гривен 00 копійок.

При вирішенні долі речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України суд вважає доцільним мобільний телефон «Ноkіа 2600» іmеі НОМЕР_1 , що належить та переданий під розписку про зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити у володінні останнього, кутову шліфувальну машинку «FERM», шуруповерт «BAUTEC», тример бензиновий « ОСОБА_10 », електричний наждак «Stem», які належать ОСОБА_6 та передані під розписку про зберігання потерпілому, також залишити у володінні останнього.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд
З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчинені кримінальних правопорушень, що передбачені ст.ст. 186 ч. 3, 185 ч. 3 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ст. 186 ч. 3 КК України 6 (шість) років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ст. 185 ч. 3 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання за сукупністю вищевказаних злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, у вигляді 6 (шести) років 6 місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття призначеного покарання згідно зі ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №838-VIIІ від 26.11.2015 року термін його попереднього ув`язнення у період з 14.09.2013 року по 19.01.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та на підставі цього вважати, що на момент винесення цього вироку є такий, який повністю відбув призначене покарання.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчинені кримінального правопорушення, що передбачене ст. 186 ч. 3 КК України, та призначити покарання 6 (шість) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.07.2010 року, та остаточно до відбування ОСОБА_4 рахувати покарання 6 (шість) років 6 місяців позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття призначеного покарання згідно зі ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України №838-VIIІ від 26.11.2015 року термін його попереднього ув`язнення у період з 14.09.2013 року по 19.01.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та на підставі цього вважати, що на момент винесення цього вироку є такий, який повністю відбув призначене покарання.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої злочином, задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду, завдану злочином, в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривен, та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3500 (три тисячі п`ятсот) гривен.

Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди, завданої злочином, залишити без розгляду.

Стягнути зі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової дактилоскопічної експертизи №70/01-218 від 06.05.2015 року в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривен 00 копійок.

Мобільний телефон «Ноkіа 2600» іmеі НОМЕР_1 , що переданий під розписку про зберігання потерпілому ОСОБА_8 - залишити у володінні останнього, кутову шліфувальну машинку «FERM», шуруповерт «BAUTEC», тример бензиновий « ОСОБА_10 », електричний наждак «Stem», що передані під розписку про зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у володінні останнього.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ст. 349 ч. 3 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1