ВЕРХОВНИЙ СУД
КАСАЦІЙНИЙ КРИМІНАЛЬНИЙ СУД
провадження № 51-5279ск18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув в судовому засіданні в м. Києві 10 квітня 2018 року касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 20 лютого 2018 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 22 серпня 2017 року визнано винними:
ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 115, частиною 1 статті 185 КК України та на підставі частини 1 статті 70 цього Кодексу, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років;
ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.
Апеляційний суд Миколаївської області ухвалою від 20 лютого 2018 року скасував вирок районного суду щодо ОСОБА_5 й ОСОБА_6 і призначив новий розгляд у суді першої інстанції.
У касаційній скарзі потерпіла порушує питання про перегляд вказаного судового рішення в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу, дослідивши додану до неї копію судового рішення, суд приходить висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції, або ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.
Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2017 року про скасування вироку щодо ОСОБА_5 й ОСОБА_6 і призначення нового розгляду у суді першої інстанції не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню. Тому, з урахуванням зазначеного оспорюване рішення не може бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Згідно з положеннями пункту 1 частини другої статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала суду не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 1 частини другої статті 428 КПК, суд, постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 20 лютого 2018 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

ОКРЕМА ДУМКА
судді ОСОБА_1
до ухвали колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 квітня 2018 року
у провадженні № 51-5279ск18 (справа № 490/14736/14-к)

10 квітня 2018 року

1. У цій справі йдеться про касаційне оскарження ухвали апеляційного суду, якою скасовано вирок і призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
2. Більшість колегії вирішила, що такі ухвали апеляційного суду не можуть бути оскаржені в касаційному порядку, пославшись, зокрема, на частину другу статті 424 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК), яка, серед іншого, передбачає, що «ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню».
3. Оскаржена ухвала очевидно не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню. Тим не менше, я не можу погодитися з більшістю в тому, що згадане положення частини другої статті 424 КПК дає підстави для відмови у відкритті провадження в цій справі.
4. Стаття 424 КПК передбачає чотири окремі частини, які регулюють касаційне оскарження різних типів судових рішень:
А. Частина перша стосується касаційного оскарження
(а) вироків та ухвал щодо застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції та
(а1) рішень суду апеляційної інстанції щодо цих рішень суду першої інстанції;
Б. Друга частина передбачає процедуру касаційного оскарження для
(б) інших ухвал суду першої інстанції та
(б1) ухвал апеляційної інстанції;
В. Третя частина встановлює правила для касаційного оскарження
(в) вироків на підставі угод та
(в1) рішень апеляційної інстанції щодо цих вироків;
Г. Четверта частина містить регулювання для оскарження в касаційному порядку
(г) ухвал слідчого судді та
(г1) ухвал апеляційної інстанції щодо цих ухвал.
5. Ці чотири частини статті 424 КПК є окремими положеннями, які передбачають особливе регулювання для кожної пари рішень першої і апеляційної інстанцій, згаданих в них (а+а1; б+б1; в+в1; г+г1). Для кожного типу рішень суду першої інстанції і пов`язаних із ними рішень апеляційної інстанції законодавець встановив особливі правила.
6. Немає ознак того, що ці положення знаходяться у положенні субординації одне до одного, коли одна з частин статті 424 КПК є загальною для інших частин цієї статті. Хоча дійсно, у частині другій, на відміну від інших частин цієї статті, слова «ухвал апеляційної інстанції» не супроводжуються словами «щодо цих ухвал», однак це не може бути переконливим аргументом для того, щоб вважати частину другу і, зокрема, вираз «ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню», загальним положенням по відношенню до інших частин статті 424 КПК.
7. Тому, на мою думку, поширення правил, передбачених в одній частині цієї статті для означеної в ній пари судових рішень, на іншу пару судових рішень, для якої передбачене окреме регулювання у відповідній частині статті 424 КПК, є неправомірним.
8. Таким чином, тлумачення статті 424 КПК приводить до висновку, що частина перша статті 424 КПК не передбачає правила, яке забороняє оскарження ухвал суду апеляційної інстанції, постановлених щодо вироків, у тому числі і ухвал про призначення нового розгляду в суді першої інстанції, хоча за своїм правовим наслідком вони не перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.
9. Крім того, виключення з діючого кримінального процесуального законодавства обмеження на касаційне оскарження ухвал про повернення справи на новий судовий розгляд також підтверджується законодавчою історією положень про касаційний розгляд.
10. Стаття 383 КПК 1960 року в частині другій передбачала спеціальне виключення для касаційного оскарження ухвал апеляційного суду, передбачаючи:
«У касаційному порядку також можуть бути перевірені… ухвали апеляційного суду, постановлені щодо … вироків, крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд…».
11. Однак в КПК 2012 року це обмеження зникло з частини першої статті 424 КПК. Я не бачу підстав вважати, що видалення із тексту закону певного обмеження означає щось інше, ніж те, що такого обмеження більше не існує.
12. Немає підстав вважати, що обмеження, яке існувало в КПК 1960 року, не увійшло до Кодексу 2012 року через недогляд законодавця. Низка документів свідчить про те, що це було свідоме рішення Парламенту.
13. У висновку Головного науково-експертного управління від 2 лютого 2012 року на проект Кримінального процесуального кодексу України[1]містило таку пропозицію:
«До статті 424
1. Частину першу цієї статті варто було б доповнити словами "крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд у суді першої інстанції».
14. Також низка депутатів пропонувала після прийняття проекту КПК в першому читання доповнити частину першу статті 424 КПК після слів «судових рішень суду першої інстанції» через кому словами: «крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд у суд першої інстанції». Такі поправки пропонувалися депутатами ОСОБА_7 (поправка 3040), ОСОБА_8 (поправка 3041), ОСОБА_9 (поправка 3042), ОСОБА_10 (поправка 3043), ОСОБА_11 (поправка 3044), ОСОБА_12 (поправка 3045).
15. Однак ці пропозиції були відхилені Комітетом з питань законодавчого забезпечення правоохоронної діяльності.[2]
16. Зрештою, до остаточного тексту закону обговорюване обмеження до касаційного перегляду не було включене. Виходячи з усталеного правила тлумачення юридичних текстів casus omissus pro omisso habendus est, я не бачу підстав вважати, що таке обмеження існує імпліцитно.
17. Більше того, системний аналіз КПК дає підстави вважати, що видалення цього обмеження із компетенції касаційного суду пов`язане з суттєвими змінами до правил апеляційного оскарження, зокрема, з обмеженням повноважень апеляційних судів спрямовувати справу на новий судовий розгляд лише випадками, прямо передбаченими статтею 415 КПК.
18. Як випливає з пояснювальної записки до проекту чинного Кримінального процесуального кодексу України,
«Одним з основних напрямів реформування у цій частині стала ліквідація можливості відправлення справи на додаткове розслідування, що наразі призводить до необґрунтованого затягування розгляду справ.
Крім того, у порівнянні з чинним законодавством, яке надає широкі можливості суду апеляційної інстанції повертати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, проект містить обмежений перелік підстав для прийняття такого рішення апеляційним судом. Повернення справи на новий розгляд апеляційним судом розглядається проектом КПК не як важлива складова повноважень апеляційного суду, а радше як виняток із загального правила. …
У проекті пропонується скоротити процесуальні строки, насамперед шляхом … суттєве обмеження підстав для призначення нового розгляду у суді першої інстанції за результатом апеляційного перегляду тощо».[3]
19. Тому логічним виглядає намір законодавця надати повноваження суду касаційної інстанції перевіряти виконання апеляційними судами умов, передбачених статтею 415 КПК, для запобігання помилок, зумовлених неправильним тлумаченням або застосуванням цього положення.
20. Таким чином, виходячи з аналізу законодавства та законодавчої історії, в цій справі не було підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.

Суддя ОСОБА_1

[1] http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/zweb2/webproc34?id=&pf3511=42312&pf35401=212945

[2] http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/zweb2/webproc34?id=&pf3511=42312&pf35401=218679

[3] http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/zweb2/webproc34?id=&pf3511=42312&pf35401=211920