ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/276/18
Номер рядка у звіті 55
06 квітня 2018 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 та
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, ІПН НОМЕР_1 , українця, громадянина України, освіта: середня спеціальна, солдата військової служби за контрактом, не одруженого, інвалідом будь-якої групи, учасником та ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС, депутатом будь-якого рівня не є, учасника бойових дій (УБД № 189730), зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
що обвинувачується за ч. 4 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , яка є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_3 , з місцем дислокації АДРЕСА_2 , у військовому званні «солдат» військової служби за контрактом, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від її проходження, у порушення вимог ст., ст. 11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999, та ст., ст. 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, 12 жовтня 2017 о 08.00 год. в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_2 , яка є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_3 з місцем дислокації АДРЕСА_2 , та направився за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у вказану військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 18 жовтня 2017 року не звернувся за медичною допомогою до КУ «Вознесенська ЦРЛ», де перебував на стаціонарному лікуванні по 19.10.2017.
20.10.2017 о 08.00 год., після проходження лікування у КУ «Вознесенська ЦРЛ», солдат ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_4 , яка є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_3 , з місцем дислокації АДРЕСА_2 , не повернувся та залишився за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, тобто у періоди з 12.10.2017 по 17.10.2017 та з 20.10.2017 по 24.01.2018, тобто понад один місяць, в умовах особливого періоду постійно перебував за межами вказаної військової частини за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 25.01.2018 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до Золотоніського відділу поліції ГУ НП України в Черкаській області і заявив про себе та вчинений злочин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, обставини, зазначені у обвинувальному акті ствердив у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 12.10.2017 року він не вийшов на службу без дозволу командування, так як погано себе почував, а тому поїхав додому у м. Вознесенськ Миколаївської області. Лікувався там у лікарні з 18.10.2017 по 19.10.2017 року. Полікувавшись 20.10.2017 року не вийшов на службу, бо дома у нього хвора мама. Усвідомивши помилковість своїх дій 25.01.2018 року прибув до Золотоніського ВП та заявив про себе та вчинений злочин. Просить суд суворо його не карати, призначити мінімальне покарання, більше такого вчиняти не буде.
Оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи думку прокурора та обвинуваченого, якому роз`яснено, що при відмові дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, він буде позбавлений можливості оспорювати їх у апеляційному порядку, на що обвинувачений ствердив свою позицію щодо визнання вини та викладених обставин справи, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно всіх фактичних обставин справи, викладених в обвинувальному акті.
Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене органами слідства обвинувачення ОСОБА_4 у судовому засіданні доведено повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та те, що є раніше не судимим.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Беручи до уваги обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який за місцем проживання характеризується позитивно, на Д обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, наявність декількох пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе в умовах без ізоляції від суспільства, із застосуванням покарання на підставі ст., ст. 75, 76 КПК України. Суд вважає, що таке покарання є необхідним та достатнім, і буде дієвим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 .
Судові витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 370-374, 376, КПК України, суд ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 3-х (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 рік.
Відповідно до п.1, п.2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання чи роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирався.
Судові витрати відсутні
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.
Суддя : ОСОБА_1