Справа № 640/3705/17
н/п 1-кс/640/548/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

17.01.2018 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на початку вересня 2016 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, в місті Харкові, діючи умисно, із корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, прийняв рішення зайнятися протизаконною діяльністю, пов`язаною із втягненням осіб жіночої статі в заняття проституцією та забезпеченням систематичного заняття проституцією вказаними особами жіночої статі, з корисливою метою, тобто сутенерством, на території міста Харкова.
17.01.2018 року в період часу з 07-10 год. до 09-05 год. на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Харкова було проведено обшук в квартирі АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Під час проведення даного обшуку було вилучено зазначене в клопотанні майно.
Як зазначено слідчим, вилучені предмети та документи входять до переліку, який вказаний в ухвалі слідчого судді на проведення обшуку та в результаті їх проведення мету проведення обшуків досягнуто та здобуто докази вчинення злочинів. Карткові банківські рахунки використовувалися для зарахування коштів, здобутих злочинним шляхом, мають доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки отримані безпосередньо від здійснення злочинної діяльності, а саме-сутенерства. Вилучені документи та носії інформації містять в собі інформацію, яка має доказове значення по кримінальному провадженню щодо сутенерства. Телефони містять в собі інформацію про переписку засобами мережі Інтернет з особами, причетними до незаконної діяльності.
Так, вилучені під час обшуку предмети та документи відповідають критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, вони є речовими доказами та долучені до кримінального провадження.
Слідчим зазначено, що з метою збереження доказової інформації, яка була отримана під час проведення 17.01.2018 р. обшуку за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_6 , на зазначеному в клопотанні майні, що містить відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та являється речовими доказами, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, використання, пересування, передачі, орган досудового розслідування просить накласти нього арешт.
У судове засідання слідчий, прокурор не з`явились. Слідчий ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд поданого ним клопотання без його участі, повністю його підтримуючи. Неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_10 , власник майна, та його захисник - адвокат ОСОБА_11 - надали суду заяву про розгляд клопотання слідчого про арешт вилученого під час обшуку за його місцем мешкання майна без їх участі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 303 КК України, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації, яка може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження та яка була отримана під час проведення 17.01.2018 року в період часу з 07-10 год. до 09-05 год. обшуку за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_1 , на зазначеному в клопотанні майні, яке може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та яке може бути речовими доказами, - на це майно слід накласти арешт.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1