Справа № 584/999/17
1-кп/576/287/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.11.17 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Путивль Сумської області, українки, громадянки України, освіта професійно-технічна, заміжньої, на утриманні неповнолітня дитина, працюючої КЗ СОР «Путивльський центр позашкільної роботи», раніше не судимої, проживаючої: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1ст.307, ч.2 ст.307 та ч.2 ст. 309 КК України
-
В С Т А Н О В И В :
Органами досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 03 червня 2017 року о 22 год. 37 хв. на східцях між другим та третім поверхом в першому під`їзді будинку АДРЕСА_2 , збула за 300 грн. громадянину ОСОБА_6 0,0446 г. амфетаміну, який віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежено.
Далі, 28 червня 2017 року о 16 год. 20 хв. біля будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 повторно збула за 300 грн. громадянину ОСОБА_6 0,1918 г. амфетаміну.
Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що у кінці червня 2017 року вона придбала чотири згортки з фольгованого паперу в яких знаходився амфетамін загальною вагою 0,2057 г. Цю психотропну речовину ОСОБА_5 поклала до своєї сумочки та незаконно зберігала при собі без мети збуту, поки 28 червня 2017 року працівники поліції не виявили та не вилучили в неї цю речовину під час особистого огляду.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового слідства були кваліфіковані за ч.1 ст.307 КК України як незаконний збут психотропної речовини; за ч.2 ст. 307 КК України як незаконний збут психотропної речовини, вчинений повторно та за ч.2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене повторно.
29 серпня 2017 року між обвинувачуваною ОСОБА_5 та начальником Путивлського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , який затвердив обвинувальний акт, з участю захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості. За умовами даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 та ч.2 ст.309 КК України, беззастережного визнання обвинувачуваної своєї винуватості у вчиненні цих правопорушень, надати свідчення відносно трьох осіб, причетних до вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів і психотропних речови та щодо покарання, яке повинна понести ОСОБА_5 за вчинений злочин.
Так, згідно умов даної угоди сторони дійшли згоди, щоб обвинувачуваній ОСОБА_5 було призначене покарання:
за ч.1 ст.307 КК України у вигляді 4-х років позбавлення волі;
за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі;
за ч.2 ст.309 КК України у вигляді 2 х років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити їй покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання протягом іспитового строку 1 рік.
В судовому засіданні підсудна ОСОБА_5 , її захисник та прокурор просять затвердити вищевказану угоду.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить із наступного:
Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинувачуваним може бути укладена угода про визнання винуватості, а згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд може затвердити таку угоду або відмовити в її затвердженні.
При цьому відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд повинен перевірити на відповідність її вимогам цього Кодексу та закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1)умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та /або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація правопорушення;
2)умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3)умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4)існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не помирилися;
5)очевидна неможливість виконання обвинувачуваним взятих на себе за угодою зобов`язань;
6)відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Суд вважає, що укладена угода не може бути затверджена, оскільки вона не відповідає вимогам КПК України та закону з наступних підстав:
Так, дії підсудної ОСОБА_5 щодо збуту психотропних речовин органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.307 КК України та за ч.2 ст.307 КК України.
Однак, відповідно до ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України. Отже, вчинення двох чи більше тотожних злочинів, передбачених однією статею, повинні кваліфікуватися за тією частиною статті, якою передбачено таку кваліфікуючу ознаку як повторність. Тобто, дії ОСОБА_5 зайво кваліфіковані за ч.1 ст.307 КК України, оскільки ч.2 цієї статті передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені повторно.
Таким чином, органом досудового розслідування допущена неправильна кваліфікація дій підсудної.
У відповідності до ст.69 КК України суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду покарання за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують тяжкість вчиненого злочину.Однак, в угоді про визнання винуватості не указано, які саме конкретно обставини є підставою для застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 307 КК України.
Також, відповідно до ст.76 КК України у разі звільнення особи від відбування з випробуванням, суд неодмінно має покласти на засуджену особу обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В той же час, в угоді про визнання винуватості зовсім не згадується про необхідність покладення на засуджену вищеназваних обов`язків Крім того, суд взагалі позбавлений можливості винести вирок по цій кримінальній справі, оскільки у відповідності до правил українського правопису особа із таким написанням прізвища як « ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 )» не може існувати. За таких обставин угода про визнання винуватості, яка була укладена 29 серпня 2017 року між обвинувачуваною ОСОБА_5 та начальником Путивлського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , не може бути затверджена, оскільки вона не відповідає вимогам закону. Керуючись ст.370-372, п.1 ч.3 ст.314 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості яка була укладена 29 серпня 2017 року між обвинувачуваною ОСОБА_5 та начальником Путивлського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 та ч.2 ст.309 КК України.
Кримінальне провадження із угодою про визнання винуватості повернути прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ