Справа № 592/2232/18
Провадження № 1-кс/592/977/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого СВ СВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання про арешт майна слідчого СВ СВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000720 від 03.03.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

встановив:

05.03.2018 слідчий СВ СВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000720 від 03.03.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, яке погоджене з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обґрунтовуючи його тим, що 02.03.2018 близько 12.00 години біля будинку 16 по вулиці Степана Бандери зупинено транспортний засіб рута НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , 1960 року народження, який пред`явив працівникам поліції посвідчення водія під № НОМЕР_2 на своє ім`я з ознаками підробки. Під час огляду місця події 02.03.2018 зазначене посвідчення вилучене з метою проведення технічної експертизи та з`ясування істини. Тому слідчий просить накласти арешт на вказане водійське посвідчення з метою збереження речового доказу.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав в повному обсязі подане клопотання, просив його задовольнити.

Власник майна належним чином повідомлений про дату, час, місце засідання до суду не з`явився.

Слідчий суддя заслухавши слідчого, вивчивши матеріали клопотання, якими слідчий його обґрунтовує, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, з наступних підстав.

В провадженні СВП ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0000720 від 03.03.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Як вбачається з положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.
Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчим доведено, що вказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого в цій частині.

Слідчий суддя дійшов висновку, що метою накладення арешту на вилучене під час обшуку майно є збереженні речових доказів.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання про арешт майна слідчого СВ СВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000720 від 03.03.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія під № НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_5 , яке належить останньому і яке знаходилось у його користуванні до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Виконання ухвали покласти на слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1