Справа № 544/1235/17
Провадження 1-кп/524/134/18
УХВАЛА
02.02.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області
у складі колегії суддів : головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000429 від 22.10.2017 року відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
19.12.2017 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000429 від 22.10.2017 року відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України.
20.12.2017 року стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відраховується до 17.02.2018 року включно.

У зв`язку з тим , що судовий розгляд справи відкладений на 19.03.2018 року, а у обвинуваченої ОСОБА_7 17.02.2018 року сплине строк тримання під вартою, а по справі не допитані потерпілий та свідки,не досліджені докази , тому суд вважає у даному судовому засіданні розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою .

Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, прокурора , який вважає , що обвинуваченій ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою, оскільки обвинувачена може ухилитись від явки до суду, також скоїла особливо тяжке кримінальне правопорушення, може незаконно впливати на свідків, немає постійного місця проживання , оскільки мандрує територією України , не працює , проживає за рахунок тимчасових заробітків , відсутні міцні соціальні зв,язки , більш м,який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої, захисника ОСОБА_6 , який просить суд змінити обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт , обвинуваченої ОСОБА_7 , яка не заперечує проти продовження ій строків тримання під вартою , приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст.331 ч.3 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, двомісячний строк тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, продовжений ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука спливає 17.02.2018 року.

Згідно Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 зазначено, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" вказав на порушення пункту 3 статті 5 Конвенції національними судами України, які часто обґрунтовують продовження строку тримання під вартою однаковими підставами протягом всього періоду ув`язнення, та зазначив, що суди зобов`язані обґрунтовувати свої рішення про продовження строку тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані (пункт 99). Ненаведення судовими органами у своїх рішеннях будь-яких підстав, які дозволяють тримання особи під вартою протягом тривалого проміжку часу, є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим у пункті 1 статті 5 Конвенції (пункт 36 рішення Європейського суду з прав людини від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України").
У вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

При цьому, судом враховується той факт, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, проти життя людини, за ст.. 115 ч.1 КК України передбачено покарання на строк до 15 років позбавлення волі, вона не працює, немає постійного доходу для існування, у зв,язку з чим може вчинити інше кримінальне правопорушення , мандрує територією України , проживає за рахунок тимчасових заробітків , відсутні міцні соціальні зв,язки, а відтак, з огляду на покарання, яке ОСОБА_7 може понести у випадку встановлення судом її винуватості, суд дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі зможе переховуватись від суду, впливати на недопитаних свідків, немає постійного джерела доходу, у зв`язку з чим суд не находить підстав для застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.

Також судом для запобігання вказаним ризикам, враховується суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який , а тому вважає необхідним продовжити застосування обраного раніше запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_7 у виді тримання під вартою ще на 2 місяці , тобто до 02.04.2018 року, що не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Керуючись ст.ст. 331 ч.3 , 369 , 372 КПК України, суд , -

У Х В А Л И В:

Продовжити застосований відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч.1 КК Українизапобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на два місяці , з 02.02.2018 року до 02.04.2018 року включно.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок чи інше судове рішення, яким закінчилось провадження у суді першої інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді : ОСОБА_2

ОСОБА_3