Справа 333/1216/18
Провадження №1-в/333/104/18
УХВАЛА
Іменем України
15.03.2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника заявника ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

лікаря-психіатра ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали заяви головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_7 про припинення примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом у примусовому порядку відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:
07.03.2018 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_7 про припинення примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом у примусовому порядку відносно ОСОБА_8 .

У заяві зазначено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на стаціонарному примусовому лікуванні з 21.07.2016 року з діагнозом: Легка розумова відсталість (помірно виражена дебільність).
23.05.2010 у стані алкогольного сп`яніння вчинила вбивство громадянина (нанесла удари руками та ногами по голові, потім - 9 ударів ножем потерпілому). Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 23.06.2010 (Акт №153), « ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням не страждала у період інкримінованого їй діяння та не страждає на теперішній час. У результаті нинішнього клінічного психолого-психіатричного огляду у неї виявлена легка розумова відсталість з різко вираженими емоційно-вольовими порушеннями. Наявні у ОСОБА_8 розлади нервово-психічної діяльності позбавляли її здатності віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. ОСОБА_8 не могла у період інкримінованого їй діяння та не може на теперішній час віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_8 потребує скерування на примусове лікування у психіатричну лікарню із суворим наглядом». Постановою Міловського районного суду Луганської області від 19.08.2010 ОСОБА_8 направлена на примусове лікування в психіатричну лікарню з суворим наглядом. З 27.09.2010 по 21.07.2016 знаходилась на лікуванні у ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України».
Згідно Ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 25.05.2016, відносно ОСОБА_8 були змінені примусові заходи медичного характеру на примусове лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом.
З 21.07.2016 року знаходиться на лікуванні у КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР.
Згідно Ухвал Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25.10.2016, 19.04.17, 18.10.17, примусове лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом продовжене для оцінки стабільності та якості компенсації емоційно-вольових порушень.
02.03.2017 року в черговий раз була оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої ОСОБА_8 виявляє ознаки легкої розумової відсталості (помірно виражена дебільність) неуточненого генезу з компенсованими порушеннями поведінки. На проведеному лікуванні психічний стан хворої поліпшився і залишається стабільним, порушень поведінки не виявляє, спокійна, впорядкована, режим не порушує. Має правильні соціальні настанови. Критика до дефекту і скоєного суспільно-небезпечного діяння достатня. У зв`язку з чим продовження примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом не потребує. Може бути переведена на лікування на загальних засадах до вирішення соціальних питань.
У судовому засіданні представник Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради підтримав заяву і просив суд її задовольнити з підстав, викладених у цій заяві.

Прокурор заперечувала проти задоволення заяви.

Захисник наполягав на задоволенні заяви.

Лікар-психіатр наполягав на задоволенні заяви.

Згідно зі ст.512 КПК України участь у судовому засіданні визнана необов`язковою.

Суд, заслухавши представника Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, Лікаря-психіатра думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на стаціонарному примусовому лікуванні з 21.07.2016 року з діагнозом: Легка розумова відсталість (помірно виражена дебільність).
23.05.2010 у стані алкогольного сп`яніння вчинила вбивство громадянина (нанесла удари руками та ногами по голові, потім - 9 ударів ножем потерпілому). Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 23.06.2010 (Акт №153), « ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням не страждала у період інкримінованого їй діяння та не страждає на теперішній час. У результаті нинішнього клінічного психолого-психіатричного огляду у неї виявлена легка розумова відсталість з різко вираженими емоційно-вольовими порушеннями. Наявні у ОСОБА_8 розлади нервово-психічної діяльності позбавляли її здатності віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. ОСОБА_8 не могла у період інкримінованого їй діяння та не може на теперішній час віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_8 потребує скерування на примусове лікування у психіатричну лікарню із суворим наглядом». Постановою Міловського районного суду Луганської області від 19.08.2010 ОСОБА_8 направлена на примусове лікування в психіатричну лікарню з суворим наглядом. З 27.09.2010 по 21.07.2016 знаходилась на лікуванні у ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України».
Згідно Ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ від 25.05.2016, відносно ОСОБА_8 були змінені примусові заходи медичного характеру на примусове лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом.
З 21.07.2016 року знаходиться на лікуванні у КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР.
Згідно Ухвал Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25.10.2016, 19.04.17, 18.10.17, примусове лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом продовжене для оцінки стабільності та якості компенсації емоційно-вольових порушень.
02.03.2017 року в черговий раз була оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої ОСОБА_8 виявляє ознаки легкої розумової відсталості (помірно виражена дебільність) неуточненого генезу з компенсованими порушеннями поведінки. На проведеному лікуванні психічний стан хворої поліпшився і залишається стабільним, порушень поведінки не виявляє, спокійна, впорядкована, режим не порушує. Має правильні соціальні настанови. Критика до дефекту і скоєного суспільно-небезпечного діяння достатня. У зв`язку з чим продовження примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом не потребує. Може бути переведена на лікування на загальних засадах до вирішення соціальних питань.
Однак припинити продовження примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним наглядом є не можливим. Оскільки відповідно висновку від 02.03.2017 року якої ОСОБА_8 виявляє ознаки легкої розумової відсталості (помірно виражена дебільність) неуточненого генезу з компенсованими порушеннями поведінки. На проведеному лікуванні психічний стан хворої поліпшився і залишається стабільним, порушень поведінки не виявляє, спокійна, впорядкована, режим не порушує. Має правильні соціальні настанови. Критика до дефекту і скоєного суспільно-небезпечного діяння достатня. Суд вважає заяву про припинення примусових заходів необґрунтованою та передчасною. На думку суду для оцінки стабільності та якості емоційно-вольових порушень ОСОБА_8 , здійснення належного лікарського нагляду необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру, як, зокрема, амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку.

Згідно з ч.2 ст.95 КК України продовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Керуючись ст.ст.19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.95 КК України, ст.ст.512, 514 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви головного психіатра Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_7 про припинення примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом у примусовому порядку відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.
Змінити примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом у примусовому порядку на застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1