АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/62/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №640/5131/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області на вирок Київського районного суду м.Харкова від 05 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець с.Граково Чугуївського району Харківської області, українець, громадянин України, не одружений, з повною середньою освітою, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий:
-14.11.2012 р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробувальним терміном 2 роки;
-15.04.2013 р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;
-10.10.2013 р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі;
-14.11.2013 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, звільнений 15.12.2015 року умовно достроково, невідбута частина покаранням 4 місяця 25 днів
засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України на 2 (два) роки 8 (вісім) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного цім вироком покарання частково приєднано частину невідбутого покарання чотири місяця позбавлення волі, призначеного попереднім вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2013 року та за сукупністю вироків призначено остаточне покарання ОСОБА_7 три роки позбавлення волі.
Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного за даним вироком покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки,з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирішено питання про процесуальні витрати.
Вироком встановлено, що 18 березня 2016 року приблизно о 17:15 год., знаходячись в приміщенні магазину «Pull&Bear» за адресою: м.Харків, вул.Героїв Праці, 9, ОСОБА_7 повторно з корисливого мотиву таємно вчинив закінчений замах на крадіжку чужого майна - туфлі вартістю - 999 грн., однак свій умисел довести до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки спрацювала звукова сигналізація і ОСОБА_7 був затриманий співробітниками охорони.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ст.75 КК України, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.11.2013 року і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю цих вироків три роки і три місяця позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, посилаючись на обставини в них наведених, пояснення обвинуваченого та захисника, які вважали, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а сам обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок щодо ОСОБА_7 в межах поданої апеляційної скарги.

Доводи апелянта про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступені тяжкості злочину та його особі зводяться до того, що ОСОБА_7 вчинив злочин протягом невідбутої частини покарання. Ця обставина сама по собі є підставою для висновку про те, що виправлення обвинуваченого неможливе без відбування покарання і відповідно до положень ч.4 ст.81 КК України покарання обвинуваченому призначається за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому врахував, що він щиро кається у скоєному, за місцем мешкання зарекомендував себе з позитивної сторони, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про вид та розмір покарання, призначеного ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим і немає підстав вважати, що воно явно несправедливе внаслідок м`якості.
За змістом ст.71 КК України у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Судом першої інстанції цих вимог закону не дотримано.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, суд після призначення покарання за правилами ст.71 КК України, застосовував положення ст.75, 76 КК України, що суперечить вимогам закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляції прокурора, в цій частині, є обґрунтованими, а тому відповідно до вимог ст.420 КПК України, вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню і ухвалює свій вирок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 05 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати і постановити свій вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - два роки вісім місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати 4 місяці позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 14 листопада 2013 року та за сукупністю вироків призначити остаточне покарання ОСОБА_7 3 роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 31 жовтня 2017 року.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя

Судді: