Справа № 686/2368/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2018 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, офіційно непрацюючого, раніше не судимого,
за ч. 2 ст. 345 КК України,
ОСОБА_7 15 грудня 2016 року близько 23 год. 20 хв., перебуваючи біля другого під`їзду будинку № 6 по вул. Шевченка в м. Хмельницькому, умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу інспектору Управління патрульної поліції в м. Хмельницькому лейтенанту поліції ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням останнім службових обов`язків, за наступних обставин.
Так, у вищевказаний час інспектори роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому лейтенанти поліції ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за повідомленням оператора поліції про порушення тиші, прибули до квартири АДРЕСА_2 . Виконуючи службові обов`язки по припиненню адміністративного правопорушення, вказані співробітники правоохоронного органу у відповідності із вимогами ст.ст. 261, 262 КУпАП здійснили адміністративне затримання ОСОБА_11 та з метою доставки його в службове приміщення органу поліції для складання протоколу про адміністративне затримання вивели на вулицю.
Перебуваючи біля другого під`їзду вищевказаного будинку, співробітники правоохоронного органу очікували на службовий автомобіль з метою подальшого перевезення ОСОБА_11 . В цей час ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що перед ним стоїть працівник правоохоронного органу при виконанні своїх службових обов`язків, який одягнений у формений одяг (однострій), з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно наніс інспектору поліції ОСОБА_5 один удар кулаком в ділянку носа, внаслідок чого заподіяв легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді перелому кісток носу з незначним зміщенням та набряку м`яких тканин в його проекції.
Винність ОСОБА_7 в скоєнні злочинів підтверджується сукупністю зібраних та досліджених по справі доказів.
Показаннями самого обвинуваченого про те, що дійсно 15 грудня 2016 року близько 23 год. 20 хв. він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля другого під`їзду будинку № 6 по вул. Шевченка в м. Хмельницькому, усвідомлюючи, що перед ним стоїть працівник правоохоронного органу при виконанні своїх службових обов`язків, який одягнений у формений одяг (однострій), наніс інспектору поліції ОСОБА_5 один удар в обличчя.
Потерпілий ОСОБА_5 в суді показав, що у вищевказаний час він разом з інспекторами Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за повідомленням оператора поліції про порушення тиші, прибули до квартири АДРЕСА_2 . Виконуючи свої службові обов`язки по припиненню адміністративного правопорушення, вони у відповідності із вимогами ст.ст. 261, 262 КУпАП здійснили адміністративне затримання ОСОБА_11 та з метою доставки його в службове приміщення органу поліції для складання протоколу про адміністративне затримання вивели на вулицю. Перебуваючи біля другого під`їзду вищевказаного будинку та очікуючи на службовий автомобіль з метою подальшого перевезення ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що перед ним стоїть працівник правоохоронного органу при виконанні своїх службових обов`язків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно наніс йому один удар кулаком в ділянку носа, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження. Завдання удару ОСОБА_7 мотивував тим, що хотів їхати у відділок поліції разом зі своїм товаришем ОСОБА_11 , проте йому відмовили.
Вказані потерпілим обставини підтвердили свідки інспектори Управління патрульної поліції в м. Хмельницькому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_12 в суді показав, що, перебуваючи на балконі в будинку АДРЕСА_3 , бачив як ОСОБА_7 завдав удар рукою в обличчя поліцейському.
На вищевказані обставини вчинення ОСОБА_7 злочину потерпілий ОСОБА_5 вказав під час проведення з ним слідчого експерименту, що зафіксовано у відповідному протоколі цієї слідчої дії.
Із переглянутих відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів поліцейських видно факт завдання обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_5 удару.
Згідно з висновками судово-медичних експертиз (в тому числі додаткової) у ОСОБА_5 виявлені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді перелому кісток носу з незначним зміщенням та набряку м`яких тканин в його проекції, що могли утворитися не менш ніж від одного удару тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею за вищевказаних обставин. Механізм утворення тілесних ушкоджень може відповідати показанням потерпілого ОСОБА_5 під час проведення з ним слідчого експерименту.
За даними наказу Департаменту патрульної поліції № 27о/с від 21.12.2015 р., дислокації сил та засобів роти № 4 батальйону на патрулюванні у м. Хмельницькому за 15-16.12.2016 р. на час вчинення злочину потерпілий ОСОБА_5 перебував на посаді інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому та виконував службові обов`язки.
Винність ОСОБА_7 в скоєнні злочину підтверджується також: посадовою інструкцією поліцейського патрульної поліції, спеціальними жетонами вищевказаних поліцейських; даними протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_11 ; довідкою наркологічного диспансеру щодо перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння; речовим доказом компакт-диском із відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських та даними протоколу його огляду.
Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи ОСОБА_7 під час вчинення злочину будь-яким психічним розладом (захворюванням) не страждав, а тому міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 будь-яким душевним захворюванням не страждає, а тому може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В момент вчинення злочину в стані сильного душевного хвилювання не знаходився, застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Даючи оцінку таким висновкам експертів, суд визнає їх науково обґрунтованими і достатньо аргументованими, такими, що відповідають об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з ними, суд визнає ОСОБА_7 осудним і відповідальним за фактично скоєне.
Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину доведена.
Показання обвинуваченого про те, що удар потерпілому ОСОБА_5 він завдав не умисно та у зв`язку з провокацією поліцейських, суд визнає неправдивими і даними з метою уникнути відповідальності за фактично вчинене, а тому відхиляє їх. Ці ствердження обвинуваченого повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими судом доказами, зокрема показаннями потерпілого та свідків, які є послідовними, логічними, переконливими, узгоджуються між собою та з іншими наведеними вище доказами по справі, в тому числі даними відеозаписів та висновків судово-медичних експертиз, а тому суд не знаходить підстав ставити їх під сумнів. Підстав для оговору потерпілим та свідками обвинуваченого не встановлено.
Більше того, сам обвинувачений в суді показав, що завдав удар потерпілому в знак протесту проти затримання товариша ОСОБА_11 , що свідчить про спрямованість його умислу саме на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, при цьому згідно зі ст. 267 КУпАП вправі був оскаржити таке затримання у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував цей захід, або до суду.
Не змінює факту вчинення ОСОБА_7 злочину та не впливає на кваліфікацію його дій ствердження захисника про розбіжності у показаннях свідка ОСОБА_12 щодо освітлення на місці події (відсутності штучного освітлення біля під`їзду будинку), позаяк згідно із дослідженими судом відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів поліцейських під час завдання обвинуваченим удару потерпілому освітлення на місці події, на переконання суду, було достатнє щоб бачити факт удару з балкону будинку.
Разом з тим, суд приймає до уваги доводи захисту та визнає недопустимим доказом дані протоколу (з додатком - відеозаписом) проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 , з якого слідує формальний характер проведення цієї слідчої дії, яка полягала лише у наданні свідком показань, без фактичного відтворення дій, обстановки чи обставин події, як то передбачено положеннями ст. 240 КПК України. В силу ч. 4 ст. 95 цього ж Кодексу суд визнає недостовірним доказом і дані протоколу проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 , позаяк остання під час судового засідання не допитувалась (в ході судового розгляду прокурор відмовився від допиту цього свідка).
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 за викладених вище обставин умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу інспектору Управління патрульної поліції в м. Хмельницькому лейтенанту поліції ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням останнім службових обов`язків.
Таким чином дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей, що пом`якшує йому покарання. При призначенні покарання суд також враховує, що ОСОБА_7 окрім скоєного характеризується позитивно, проте він вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, що покарання йому обтяжує.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії середньої тяжкості, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України.
Разом з тим, приймаючи до уваги особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, окрім скоєного характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, частково визнав свою провину, його поведінку після вчиненого, а також позицію прокурора та висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку у відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.
На переконання суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст. 69 КК України, про що заявив захисник, а саме призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, суд не вбачає.
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти застосування до нього амністії (ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. № 1810-VIII).
Цивільний позов потерпілого підлягає частковому задоволенню.
У зв`язку з ушкодженням здоров`я та протиправною поведінкою обвинуваченого потерпілому заподіяно моральну шкоду, оскільки останній переніс фізичний біль, незручності і душевні страждання, що також змінило звичний спосіб життя потерпілого та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. Потерпілий певний час лікувався, переживав за своє здоров`я, не міг вести повноцінний спосіб життя, відчував дискомфорт і незручності, через що вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачав власний час в зв`язку із зверненням за медичною допомогою.
На думку суду, з урахуванням ступеню вини обвинуваченого, наслідків, що настали, понесених потерпілим моральних страждань, суті позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір цього відшкодування слід визначити в сумі 5000 грн. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром є адекватною спричиненій шкоді і компенсує понесені моральні втрати. В силу ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 129 КПК України вказаний розмір завданої шкоди підлягає стягненню з обвинуваченого.
Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 5000 (п`ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком чинності, залишити попередній особисте зобов`язання.
Речовий доказ компакт-диск із відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: