Справа пр. №1-кс/756/1780/17

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2017 року м. Київ
Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , про арешт майна,
в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна.
Слідчий у своєму клопотанні зазначила, що приблизно о 15 год. 05 хв. 11 вересня 2017 року перед входом у приміщенні Обмін валют за адресою: м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 46-А (належить ТОВ Фінансова компанія Альфа-Інвест) ОСОБА_5 одягнула заздалегідь підготовлені засоби для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення на нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, та проникненням в житло, а саме: на обличчя одягнула медичну маску зеленого кольору, на голову капюшон кофти сірого кольору, на руки рукавчики; у праву руку взяла предмет схожий на ніж, а у ліву поліетиленовий пакет темного кольору. Після цього, ОСОБА_5 проникла у приміщенні Обмін валют за адресою: м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 46-А, в якому перебувала на робочому місці касир ОСОБА_6 . Погрожуючи застосувати предмет схожий на ніж, ОСОБА_5 націлила його в область живота ОСОБА_6 , яка сприйняла погрозу як реальну та почала захищатись, намагаючись виштовхнути ОСОБА_5 , з приміщення обміну валют.
Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 завдала ОСОБА_6 два удари ножем в область лівої частини грудної клітини, спричинивши потерпілій дві непроникаючі колото-різані рани, щоб припинити опір ОСОБА_6 та проникнути всередину приміщенні обміну валют, де знаходяться грошові кошти, та заволодіти ними.
Після того, як ОСОБА_6 покликала про допомогу, ОСОБА_5 була затримана працівниками поліції.
12 вересня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Під час проведення оглядів місця події 11 вересня 2017 року у ОСОБА_7 було вилучено сонцезахисні окуляри чорного кольору, медичну маску зеленого кольору, рукавиці, кофту сірого кольору з плямами бурого кольору, джинси синього кольору, предмет схожий на ніж з плямами бурого кольору, стільниковий телефон Samsung J5 у корпусі золотистого кольору з встановленою сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ Київстар з абонентським номером НОМЕР_1 .
Постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 11 вересня 2017 року згадане майно було визнано речовими доказами, а тому, покликаючись на ч. 3 ст. 170, ч. 5 ст. 171 КПК, слідчий просила накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання слідчого про накладення арешту, просили суд його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, позаяк сторони кримінального провадження не заявляли відповідного клопотання.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання, копії наданих документів, слідчим суддею встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
11 вересня 2017 року при проведенні оглядів місця події слідчими СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції м. Києва в порядку ст. 167 КПК України тимчасово вилучено майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: сонцезахисні окуляри чорного кольору, медичну маску зеленого кольору, рукавиці, кофту сірого кольору з плямами бурого кольору, джинси синього кольору, предмет схожий на ніж з плямами бурого кольору, стільниковий телефон Samsung J5 у корпусі золотистого кольору з встановленою сім-карткою оператора стільникового зв`язку ПрАТ Київстар з абонентським номером НОМЕР_1 .
Ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
У силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення від 24 січня 1994 року) ЄСПЛ зазначив, не є порушенням ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції накладення арешту на майно під час здійснення досудового розслідування, у випадку, якщо такий інститут передбачений відповідним національним законом, і він спрямований не на позбавлення особи права власності на майно, а лише користування ним.
За приписами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З урахуванням вищевикладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів вважаю, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 167, 170, 171, 172, 173, 234, 236, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.
Тимчасово заборонити власнику розпоряджатись вказаними речами.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 .
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору і слідчому та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати іншим заінтересованим особам, які не були присутні при її проголошенні.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1