Номер провадження 11-сс/788/550/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 листопада 2017 року про накладення арешту на майно, вилучене 26 жовтня 2017 року у ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
До Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся заступник начальника відділення СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 з клопотанням, погодженим з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про накладення арешту на майно добровільно видане ОСОБА_7 та вилучене 26 жовтня 2017 року під час обшуку в квартирі АДРЕСА_1 у кримінальному провадженні № 0003754 від 05 жовтня 2017 року за ст.ст. 186 ч. 2, 263 ч. 1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05 жовтня 2017 року близько 05 год. 20 хв. в дворі будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 з невстановленою особою, з застосуванням насильства зірвали з шиї потерпілого ОСОБА_12 золотий ланцюжок масою 60 грам, вартістю 50 000 грн., а 26 жовтня 2017 року під час обшуку за місцем його мешкання було виявлено та вилучено значну кількість зброї та боєприпасів.

Під час проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0003754 від 05 жовтня 2017 року в квартирі АДРЕСА_1 26 жовтня 2017 року до квартири, серед інших, прийшов ОСОБА_7 та в нього було вилучено предмет, схожий на пістолет, дозвіл на право зберігання на носіння вказаного пристрою, 2 паспорти інших громадян України з 2 фотокартками та карткою фізичної особи платника податків, 3 мобільні телефони з сім-картами, шкіряну ключницю з чотирма ключами та двома ключами від домофону, зв`язку з трьох ключів та одного ключа від домофону, розкладний ніж.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 листопада 2017 року вказане клопотання слідчого було задоволене, оскільки зазначене майно має суттєве значення для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації, або цивільного позову.

У поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_8 вказує, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого пропущений не був, оскільки про накладення арешту на вказане майно стало відомо з повідомлення заступника начальника СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 від 13 листопада 2017 року, а слідчий суддя безпідставно розглянув клопотання слідчого без участі власника майна, оскільки майно було тимчасово вилученим. Вилучені ключі не підходять до дверей квартири, у якій проводився обшук, а тому не можуть бути доказом вчинення злочину. Відсутні підстави вважати, що вилучені паспорти відповідають вимогам ст. 98 КПК України. Відомості в ЄРДР за ч. 1 ст. 263 КК України були несені вже після вилучення речей в у ОСОБА_7 , який не є підозрюваним у кримінальному провадженні. Вважає, що клопотання слідчого та ухвала слідчого судді належним чином не обґрунтовані, вилучене майно не відповідає вимогам ст. 98 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, власника майна ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, доводи прокурора про законність ухвали слідчого судді, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. З матеріалів провадження вбачається, що клопотання слідчого було розглянуте без повідомлення власника майна, про арешт вилученого у ОСОБА_7 майна було повідомлено адвоката ОСОБА_8 13 листопада 2017 року, а апеляційна скарга була подана 17 листопада 2017 року, тобто без пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Частиною 2 ст. 172 КПК України передбачено, що розгляд клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З матеріалів провадження та клопотання слідчого видно, що зазначене майно було вилучене 26 жовтня 2017 року під час обшуку в квартирі АДРЕСА_1 , проте слідчий суддя, незважаючи на положення ст. 172 КПК України, розглянув клопотання слідчого без повідомлення власника майна, хоча майно було в розумінні ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим.

Крім того, незважаючи на зазначення слідчим в клопотанні єдиної підстави для арешту майна забезпечення збереження речових доказів, відсутність у ОСОБА_7 процесуального статусу підозрюваного та всупереч вимогам ч.ч. 4-6 ст. 170 КПК України, слідчий суддя постановив ухвалу про накладення арешту на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Отже, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною і підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з постановленням нової ухвали.

При постановленні нової ухвали колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є, зокрема, доказом злочину.

Арешт майна допускається, з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди.

У випадку арешту майна з метою збереження речових доказів, як про це ставиться питання у клопотанні слідчого, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

З матеріалів подання вбачається, що органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження за ст.ст. 186 ч. 2, 263 ч. 1 КК України. У ОСОБА_7 вилучено 2 паспорти громадян України з фотокартками та карткою фізичної особи платника податків. Слідчим зазначено, що вказані паспорти не належать ОСОБА_7 , а місце знаходження громадян, яким належать вказані документи, слідством не встановлено. Проте з подання слідчого та пояснень прокурора залишається незрозумілим, які ж саме сліди злочинів, що розслідуються у даному кримінальному провадженні могли зберегти вказані документи, а також які наявні в них відомості можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 263 ч. 1 КК України.

Крім того, відповідно до п. 23 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII забороняється вилучення у громадянина паспорта, крім випадків, передбачених законодавством України, зокрема забороняється взяття паспорта у заставу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим не доведено, що паспорти громадянина України НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , з 2 фотокартками та карткою фізичної особи платника податків НОМЕР_3 відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на них не може бути накладений арешт та вони підлягають поверненню їх власникам.

Також слідчим не доведено відповідність вимогам ст. 98 КПК України вилучених у ОСОБА_7 ключів. Зважаючи на пояснення адвоката ОСОБА_8 про те, що 26 жовтня 2017 року перевірялася відповідність цих ключів замкам квартири АДРЕСА_1 та її не було встановлено, а також відсутність підстав вважати, що вказані ключі можуть мати сліди інших злочинів, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, колегія суддів також вважає, що на них не може бути накладений арешт.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 168 КПК України про те, що тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду, а також на ту обставину, що слідчим не зазначено які ж саме фізичні властивості вилучених у ОСОБА_7 мобільні телефонів з сім-картами у кількості 3 шт. мають значення для встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження, органу досудового розслідування відомі номери сім-карт цих телефонів та їх imei, а ОСОБА_7 не повідомлено про підозру у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що вилучені у нього телефони з сім-картами є знаряддям засобом чи знаряддям злочину.

Також у клопотанні слідчого не зазначено, які ж саме обставини дали слідчому підстави, що вилучений у ОСОБА_7 розкладний ніж №1780 СВ може являтися холодною зброєю, а пристрій PD Safari 820G № НОМЕР_4 може бути переробленим під вогнепальну зброю. Більш того, з ілюстративної таблиці до протоколу ОМП від 26 жовтня 2017 року (а.с. 15-16) вбачається, що розкладний ніж має довжину леза менше 9 см, а з пристроєм PD Safari 820G №005209 були травматичні патрони та дозвіл на зброю № НОМЕР_5 від 27 лютого 2017 року на право носіння та зберігання пристрою PD Safari 820G № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 .. Зважаючи на ці обставини, а також на відсутність підозри ОСОБА_7 в носінні холодної чи вогнепальної зброї, колегія суддів не може погодитися з доводами клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на вказане майно.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про арешт майна підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 листопада 2017 року про накладення арешту на майно, вилучене 26 жовтня 2017 року у ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника відділення СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0003754 від 05.10.2017 року про арешт майна вилученого 26 жовтня 2017 у ОСОБА_7 .

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4