печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 438 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання.
Обґрунтовуючи подане клопотання прокурор зазначає, що Слідчим відділом управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003033 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 438 КК України.
В судовому засіданні прокурори клопотання підтримали та з викладених у ньому підстав просили задовольнити.
Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, вказуючи на те, що підстави для подальшого тримання підозрюваного під вартою відсутні, а також зазначили, що підозра є необґрунтованою, покази свідків є суперечливими, та не однозначні.
Вислухавши прокурорів, підозрюваного та його захисника, вивчивши додані в обґрунтування клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
19 вересня 2017 року о 8 год. 40 хв. в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч. 1 ст. 438 КК України затриманий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Сорокине Луганської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .
Цього ж дня, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч. 1 ст. 438 КК України.
Сторона обвинувачення вказує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в тому, що він у період з квітня по липень 2014 року на території Луганської області (точний час і місце слідством не встановлено), маючи умисел на прийняття участі у терористичній організації «Луганська народна республіка» (далі по тексту - ЛНР), з особистих мотивів та метою, пов`язаних із несприйняттям обраного Євроінтеграційного курсу розвитку України, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «ЛНР» направлена на порушення суверенітету та територіальної цілісності України, ведення бойових дій проти сил антитерористичної операції, з метою насильницької зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вступив до вищевказаної терористичної організації. Тоді ж ОСОБА_6 отримав від невстановлених учасників терористичної організації вогнепальну зброю (автомат «АК-74») із боєприпасами до неї, та ватажками терористичної організації «ЛНР» на нього покладено виконання функцій ведення збройного опору, незаконній протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції.
20 вересня 2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком до 08 год. 40 хв. 17 листопада 2017 року.
Постановою заступника Генерального прокурора Головним військовим прокурором від 13 листопада 2017 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 19 березня 2018 року.
14 листопада 2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 12 січня 2018 року.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 січня 2018 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 05 березня 2018 року.
Постановою заступника Генерального прокурора Головним військовим прокурором від 28 лютого 2018 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до дванадцяти місяців, тобто до 19 вересня 2018 року.
01 березня 2018 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва щодо підозрюваного ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 30 квітня 2018 року. Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаних злочинів, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування матеріалами.
ОСОБА_6 25 квітня 2018 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 438 КК України.
Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 закінчується 30 квітня 2018 року. Однак, цього строку для завершення досудового розслідування та прийняття законного процесуального рішення у кримінальному провадженні не вистачає у зв`язку із винятковою складністю кримінального провадження та необхідністю повного і всебічного дослідження всіх обставин вчинення кримінальних правопорушень.
Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.
Під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності є достатні підстави вважати що ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує необхідність продовження тримання ОСОБА_7 під вартою.
Так, вік ОСОБА_6 , стан його здоров`я, соціальні зв`язки на тимчасово окупованій території, наявність навиків конспірації дозволяють йому ефективно переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у тому числі як за межами України, так і на тимчасово окупованій території України, що унеможливить проведення з ним слідчих дій (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Окрім того, ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, діяв спільно з іншими не встановленими на даний час особами, з якими останній перебуваючи на волі зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів вчинення кримінального правопорушення, знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочинів, вчинення тиску на свідків та потерпілих, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні.
Окрім цього, необхідно врахувати положення ч. 1 ст. 23 КПК України, згідно якої суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Згідно ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. Таким чином, є достатні підстави вважати, що ризик незаконного впливу на свідків, потерпілих на теперішньому етапі досудового розслідування залишається високим, оскільки при обрані запобіжного заходу підозрюваному та його продовженні, відповідно до вимог ст. 184 КПК України, останньому вручено копії документів, в тому числі і протоколи допитів свідків та потерпілих, внаслідок чого ОСОБА_6 стали відомі анкетні дані, номери телефонів та адреси їх проживання.
Указане свідчить про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного щодо знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочинів, а також вчинення незаконного впливу з боку підозрюваного ОСОБА_6 на свідків та потерпілих, що відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризиком протиправної поведінки підозрюваного.
Поряд із цим, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч. 1 ст. 438 КК України, на даний час органом досудового розслідування обґрунтовано перевіряється причетність ОСОБА_6 і до вчинення інших особливо тяжких злочинів, вчинених проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, а також інших злочинів (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та наданими в обґрунтування клопотання матеріалами кримінального провадження.
Зухвалість вищевказаних кримінальних правопорушень свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , розуміючи невідворотність покарання за вчинені ним діяння, знаючи про чисельність вчинених ним інших злочинів, обставини яких на даний час встановлюються органом досудового розслідування, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності.
Враховуючи наведені обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 особливо тяжких злочинів, за якими законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, їх характер та значну суспільну небезпеку, а також те, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами через залякування впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначених злочинів, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, то з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
Відповідно до зібраних доказів у кримінальному провадженні ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, що згідно із вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України надає право слідчому судді, при постановленні ухвали про застосування (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.
Разом із цим, слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються, в тому числі, і у вчиненні злочину передбаченого ст. 258-3 КК України.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Встановлено, що обґрунтованість підозри на даній стадії досудового розслідування є достатньою , а викладені обставини свідчать про те, що закінчити досудове розслідування у встановлені строки не виявляється за можливим, та заявлений ризик не зменшився в частині необхідності забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного.
В даному випадку слід врахувати те, що у відповідності до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.
Термін тримання під вартою підозрюваного не виходить за межі розумного, та при обґрунтованій підозрі, необхідності проведення слідчих дій, є виправданим на даній стадії досудового розслідування.
З огляду на викладене клопотання прокурора слід задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 136, 176-178, 183, 184, 194, 199, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 24 червня 2018 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1