В И Р О К
іменем України
29 листопада 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000707 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лиман Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, одружений, працював на посаді вантажника топливоподачі Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго", мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:
24 липня 2017 року в с. Лиман Зміївського району Харківської області у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Того ж числа близько 10:00 години, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_4 через город прийшов до належного ОСОБА_5 домоволодіння АДРЕСА_1 , через огорожу проник на територію двору, звідки таємно викрав брухт алюмінію у вигляді одного листа металу, вагою 12 кг, вартістю 324 грн., та брухт чорного металу у вигляді чотирьох листів металу, загальною вагою 84 кг, вартістю 252 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Під час судового розгляду учасники судового провадження не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо наступних обставин: місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується його показаннями під час судового розгляду, де він повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину та показав, що дійсно, за вищевказаних обставин 24 липня 2017 року близько 10:00 години через пошкодження у паркані з боку городу проник на територію сусіднього з його будинком домоволодіння, звідки таємно викрав один лист алюмінію та чотири листи чорного металу, які здав на металобрухт.

У вчиненому злочині щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену кримінальним законом відповідальність.

Оцінивши докази, досліджені під час судового розгляду, які є належними, допустимими та достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 винен у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у сховище, і його дії належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, визнаються: щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину; відшкодування шкоди шляхом повернення викраденого майна (а. п. 44).

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, - відсутні.

Під час призначення покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання; особу винного, який раніше не судимий (а. п. 41), під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (а. п. 40), одружений, має постійне місце роботи, за місцем проживання скарг на нього немає (а. п. 39), суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі, від якого, відповідно до ст. 75 КК України, його належить звільнити з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Долю речового доказу, який переданий на зберігання потерпілій, у відповідності до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України належить вважати їй повернутим.

Згідно п. 3 ст. 118, ст. ст. 122, 124-126 КПК України на обвинуваченого ОСОБА_4 належить покласти обов`язок щодо відшкодування процесуальних витрат в розмірі 99 грн. 00 коп. на залучення експерта для проведення судової експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_4 винним у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України 99 (дев`яносто дев`ять) грн. 00 коп. на відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судової експертизи.

Речові докази - брухт металу у вигляді одного листа алюмінію та чотирьох листів чорного металу, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , - вважати їй повернутими.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: