07 грудня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю скаржника ОСОБА_3 ,
представника скаржника ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
В судовому засіданні скаржник та її представник скаргу підтримали, прохали її задовольнити. Пояснення надали аналогічні її тексту. Додатково пояснили, що заявник має право на оскарження постанови про закриття кримінального провадження з тих підстав, що саме вона подавала заяву про вчинення ОСОБА_6 злочину, як голова тимчасової контрольної комісії Дніпропетровської міської ради, яка проводила перевірку діяльності ОСОБА_6 , як директора КП «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби», і виявила факти привласнення грошових коштів та підробку документів. При проведенні досудового слідства по справі призначено і виконано дві бухгалтерських експертизи. Згідно з висновками цих експертиз, саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на протязі тривалого часу здійснювали привласнення грошових коштів, отриманих від діяльності парку, а ОСОБА_7 фіксувала це у своєму зошиті. При закритті кримінального провадження висновки цих експертиз прокурором не спростовано, а тому провадження закрито незаконно. Також, закриваючи провадження, прокурор не виконав ухвал судів першої та апеляційної інстанцій від 26 жовтня 2016 року та від 17 січня 2017 року відповідно.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що під час досудового засідання були встановлені особи, які працювали касирами, однак вони надавали настільки суперечливі докази, на підставі яких неможливо підтримати обвинувачення. Наразі неможливо встановити всіх осіб, які працювали касирами. Касові стрічки, як докази привласнення грошових коштів с касового апарату, який стояв не у парку, а в іншому місці, не можуть бути беззаперечними доказами, а тому не можуть бути основою для обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Факт придбання ОСОБА_6 автомобіля за начебто викрадені ним кошти, в ході розслідування не підтвердився, а тому обвинувачення його у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 209 КК України, є безпідставним. Термін притягнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України вже сплив. Тому він, не перевищуючи своїх службових повноважень, закрив це кримінальне провадження.
Вислухавши пояснення скаржниці та її представника, приймаючи до уваги доводи прокурора, вивчивши матеріали скарги, прихожу до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
З такими висновками прокурора можна погодитися частково. Дійсно, при наявності факту придбання автомобіля ОСОБА_6 ще до моменту початку роботи директором КП «Міський дитячий парк імені Лазаря Глоби», у його діях відсутні ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України. Однак, погодитись із відсутністю у діях вказаних осіб ознак складів злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, підстав не має, оскільки висновки проведених по справі двох судових експертиз, згідно з якими факт привласнення грошових коштів у значному розмірі мав місце, у постанові прокурора про закриття кримінального провадження від 17 липня 2017 року, не спростовано. Також, якщо при оприбуткуванні готівкових коштів у КП «Міський дитячий парк імені Лазаря Глоби» використовувались касові апарати не зареєстровані, або ті, які де-факто знаходилися у парку, а де-юре мали інших власників чи навпаки, у діях службових осіб, якими є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є всі підстави стверджувати про наявність ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України.
Крім того, через те, що необхідну при розслідуванні повторну експертизу проведено не було, додатково свідки-касири не допитані, вважати, що досудове розслідування проведено повно, неможливо.
Внаслідок неповноти проведеного досудового слідства погодитись із висновком про закриття кримінального провадження - неможливо.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 303, 305, 307, 309 КПК України, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1