АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №629/1490/16-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2037/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
Іменем України
31 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.06.2017р. відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Петрівське Лозівського району Харківської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий
- 08.02.2002р. Лозівським районним судом Харківської області за ст.119 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;
- 14.04.2004р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст.185 ч.3, 71 ч.1 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення;
- 05.10.2010р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.3, КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;
- 12.01.2012р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.186 ч.2, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;
- 02.03.2017р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.386 КК України до штрафу у сумі 850грн;
засуджений за: - ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком три роки;
- ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком п`ять років.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 5(п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3(три) роки.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Петрівське Лозівського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимий;
засуджений за ст.185 ч.2 КК України до двох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1(один) рік.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець смт Панютине м. Лозова Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
засуджений за ст.185 ч.2 КК України до 2(двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1(один) рік.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Петрівське Лозівського району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, не військовозобов`язаний, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-12.01.2012р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.186, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі,
засуджений за: - ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком три роки;
- за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком п`ять років.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 5(п`ять) років позбавлення волі строком.
На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнено, від відбування покарання з іспитовим строком 3(три) роки.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Таганрог Ростовської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимий,
засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 2(двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1(один) рік.
Згідно вироку 02.12.2015р. о 12год. 00хв., ОСОБА_8 знаходячись на території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , яке належить його знайомому ОСОБА_9 , побачив, як в приміщення гаражу самовільно зайшли домашні кури з сусіднього домоволодіння АДРЕСА_2 . Діючи з корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій, бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , відкрито, в присутності ОСОБА_9 , який робив їм зауваження не чіпати курей, викрали з гаража дві куриці, яких помістили до своєї сумки, після чого розпорядилися ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_13 матеріальний збиток на суму 170грн.
Крім цього, в середині грудня 2015р. о 05год. 00хв. у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме насіння соняшника у своєї бабусі ОСОБА_14 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , в середині грудня 2015р. о 05год., діючи з корисливого мотиву, повторно, з метою наживи, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, знаходячись на території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу з комори, розташованої в приміщенні будинку, таємно викрали два мішки з насінням соняшника, загальною вагою 54кг 800гр, вартістю 9грн 50коп за 1 кг, спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальний збиток, на загальну суму 520грн 60коп, після чого з місця злочину зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд.
Також, 18.12.2015р. о 18год. 00хв., ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи біля об`єктів електроенергетики ПЛ 35кВ «НС 10 - НС 11», які належать АК «Харківобленерго», знаходяться на балансі та обслуговуються структурним підрозділом Лозівським ВРЕМ, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди та бажаючи їх настання, реалізуючи свої злочинні наміри, з опор АДРЕСА_3 , за допомогою заздалегідь приготованих інструментів, а саме пилок по металу, шляхом спилювання, таємно викрали з вказаних опор вузли кріплення залізобетонних пасинків, які помістили до належного ОСОБА_9 мотоциклу МТ, державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого, сівши на вказаний мотоцикл і утримуючи при собі викрадене майно, з місця скоєння злочину зникли, спричинивши Лозівському ВРЕМ матеріальний збиток на загальну суму 7432грн.
Крім цього, 25.03.2016р. о 12год. 30хв., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_12 , знаходячись на території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , побачили, що на подвір`я вказаного домоволодіння самовільно зайшли домашні курки з сусіднього домоволодіння АДРЕСА_4 . ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, запропонував ОСОБА_12 загнати курей до приміщення сараю, що розташований на території вказаного домоволодіння ОСОБА_15 , заволодіти таким чином ними та в подальшому поділити їх, на що ОСОБА_12 погодився, вступивши таким чином у злочинну змову з ОСОБА_8 . Після цього, діючи з корисливого мотиву, з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 загнали курей до приміщення сараю, після чого таємно для потерпілої, викрали по дві курки кожен, після чого розпорядились ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_16 матеріальний збиток на загальну суму 340грн.
В апеляційній скарзі, в редакції змінених доводів, прокурор просить вирок скасувати стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особам засуджених та ухвалити новий вирок яким призначити покарання: ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.186 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити 4 роки 6 місяців позбавлення волі; ОСОБА_11 за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі за ч.2 ст.186 КК України 4 роки позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити 4 роки позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, з`ясувавши позицію обвинувачених та захисника, які вважали вирок суду правомірним, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно вироку (т.1 а.с.127-134) фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, який позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Колегія суддів погоджується з правовою кваліфікацією дій обвинувачених за ч.2 ст.185 КК України оскільки вони повторно вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, а також вважає вірною кваліфікацію дій обвинувачених за ч.2 ст.186 КК України оскільки вони повторно вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.
Звідси, колегія суддів перевіряючи вирок суду лише в частині призначення покарання виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, які відноситься до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, їх наслідки; особу обвинуваченого, який характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю, не працює, раніше неодноразово судимий.

Щире каяття судом було визнано в якості обставини, що пом`якшує покарання, за відсутністю обставин, що обтяжують покарання.

Призначаючи остаточне покарання, районний суд правильно застосував положення ст.70 КК України.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що з урахуванням особи винного, до якого вже двічі застосовувалось положення ст.75 КК України і який після цього, в період іспитового строку, вчиняв нові злочини та обставин вчинення злочинів у даному провадженні, приймаючи при цьому до уваги ще й наявність обставин, які пом`якшують покарання призначене ОСОБА_8 покарання у більшому розмірі порівняно з попередніми судимостями і за умови звільнення його від відбування покарання з більшим іспитовим строком, неможливо визнати явно несправедливим у розумінні ст.414 КПК України через м`якість.

Зважаючи на вищевикладене суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до логічного висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції його від суспільства але під умовою можливого покарання у більшому розмірі за певних обставин, що у свою чергу відіграє відповідну виховну функцію для цього обвинуваченого.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд першої інстанції врахував: характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, які відноситься до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, їх наслідки; особу обвинуваченого, який характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, раніше неодноразово судимий.

Щире каяття судом було визнано в якості обставини, що пом`якшує покарання, за відсутністю обставин, що обтяжують покарання.

Призначаючи остаточне покарання, районний суд правильно застосував положення ст.70 КК України та призначив покарання у вигляді позбавлення волі не на максимальний строк за кожний окремий злочин, з визначенням остаточного покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що з урахуванням особи винного та обставин вчинення злочинів у даному провадженні, приймаючи при цьому до уваги ще й наявність обставин, які пом`якшують покарання призначене ОСОБА_11 покарання у більшому розмірі порівняно з попередніми судимостями і за умови звільнення його від відбування покарання з максимальним іспитовим строком, неможливо визнати явно несправедливим у розумінні ст.414 КПК України через м`якість.

Зважаючи на вищевикладене суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до логічного висновку, що виправлення ОСОБА_11 можливе без ізоляції його від суспільства але під умовою можливого покарання у більшому розмірі за певних обставин, що у свою чергу відіграє відповідну виховну функцію для цього обвинуваченого.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню адже він просить призначити менше за розміром покарання ніж це зробив суд першої інстанції але за умови його реального відбування.

Наведена позиція прокурора, на думку колегії суддів не в повній мірі відповідає меті покарання передбаченої у ч.2 ст.50 КК України, а тому вирок районного суду слід залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.404, 405, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.06.2017р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді