АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1886/17 Справа № 192/737/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2017 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 31.05.2017 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Новосибірськ, Російської Федерації, громадянка України, має середню освіту, не працює, не одружена, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , 2010 року народження, ОСОБА_9 , 2012 року народження, ОСОБА_10 , 2015 року народження проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_11
обвинуваченої: ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Солонянського районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2017 року, ОСОБА_7 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 з випробуванням, встановлено 2 роки іспитового строку, покладено обов`язки відповідно до ч.1 ст. 76 КК України.
Справа в суді першої інстанції розглядалась в порядку передбаченого ч.3 ст. 349 КПК України.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 07 березня 2017 року о 23 год. 00 хв., знаходячись на перехресті вул. Гагаріна та вул. Задернюка в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області, керуючись виниклим злочинним умислом спрямованим на відкрите заволодіння чужого майна, помітила, як чоловік в стані алкогольного сп`яніння рухався по вул. Задернюка в смт. Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області та реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно з корисливих мотивів, наздогнала, та штовхнула потерпілого в спину від чого останній впав обличчям вниз на дорожню поверхню проїжджої частини, тоді як ОСОБА_7 , обшукуючи потерпілого з правої зовнішньої кишені куртки відкрито викрала майно потерпілого ОСОБА_12 , а саме: мобільний телефон Lenovo A 706 вартістю 670 гривень та 600 гривень купюрами по 200 грн., після чого з викраденим з місця злочину зникла, спричинивши потерпілому шкоду на загальну суму 1270 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити свій вирок, за яким ОСОБА_7 визнати винною за ч.1 ст.186 КК України призначити покарання до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробування призначити іспитовий строк 2 роки, покласти обов`язки відповідно до ч.1 ст. 76 КК України.

Врахувати обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

В іншій частині вирок прокурор не оскаржує.

На думку прокурора суд першої інстанції, необґрунтовано призначив покарання обвинуваченій у виді позбавлення волі на мінімальний строк передбачений санкцією ч.1 ст.186 КК України, оскільки остання переховувалася від суду, та не відшкодувала потерпілому шкоду завдану кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування свої х вимог прокурор зазначає що в суді першої інстанції встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 07.03.2017 року відпочивала в кафе «Сайда», де розпивала алкогольні напої разом із своїми знайомими.

Вислухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченої, яка просила врахувати, що в неї на утриманні троє неповнолітніх дітей , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд здійснювався відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України та порушень вимог закону при вказаному розгляді колегією суддів не встановлено, та в апеляційному порядку не оскаржується вирок з цих підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини, обґрунтовано дійшов висновку про правильність кваліфікації злочину, вчиненому ОСОБА_7 .

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційних вимог прокурора про невідповідність призначеного судом покарання особі обвинуваченої та тяжкості скоєного злочину, оскільки підставою для вказаного твердження, прокурор зазначає невизнання судом першої інстанції обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину, особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, розглядає кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення, суд першої інстанції не мав можливості змінювати обвинувачення , у якому не зазначалося про скоєння злочину ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, що само по собі виключає визнання вказаної обставини у відповідності до вимог ст. 67 КК- обтяжуючою покарання обставиною, тому апеляційні вимоги не можуть бути визнані обґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів не убачає підстав для призначення більш тяжкого покарання, оскільки відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Колегія суддів вважає необхідним в даному випадку навести Правову позицію щодо дотримання справедливості ( Рішенні № 15-рп/2004), де Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.»

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, врахував пом`якшуючі обставини, одним з яких - наявність на утриманні у обвинуваченої 3-х малолітніх дітей та обґрунтовано призначив покарання та не має підстав для призначення більш суворого покарання, тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, КПК України, колегія суддів
П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року, відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України залишити без змін.
Рекомендувати суду у відповідності до вимог ст. 379 КПК виправити описку відповідно до дати народження ОСОБА_7 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду :
------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4