Справа № 140/1696/16-к
Провадження №11-кп/772/116/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2018 року м. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого: судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000327 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 26.12.2016, яким засуджено
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бондурівка, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, має двоє малолітніх дітей, не працюючого, згідно довідки ІТЦ (а.с. 20) раніше судимого 19.09.2006 Староміським районним судом м. Вінниці по ч. 1 ст.309, 75 КК України до одного року обмеження волі з іспитовим строком один рік, 26.08.2008 Жмеринським міськрайсудом Вінницької області по ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, 11.02.2011 Немирівським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців, за ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду від 26.08.2008 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі 4 роки 6 місяців позбавлення волі та звільнений умовно-достроково 27.12.2013 Могилів-Подільським міськрайсудом Вінницької області на 1 рік 5 місяців 3 дні,
- за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.
Зобов`язано ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції по місцю проживання згідно п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України
в с т а н о в и л а:
13.06.2016 року близько 12 години ОСОБА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до житлового будинку по АДРЕСА_2 що належить ОСОБА_7 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднану з проникненням до приміщення, шляхом зриву навісного замка з вхідних дверей проник у середину житлового будинку, де в одній із кімнат під матрацом на ліжку знайшов гаманець ОСОБА_7 з якого умисно, таємно з корисливих спонукань викрав грошові кошти в сумі 500 гривень. Після цього покинув будинок, а викраденими коштами розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 500 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи висновків суду щодо винуватості засудженого, ставить питання про скасування вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 26.12.2016 в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_1 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивував тим, що висновок суду, про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_1 без ізоляції від суспільства, є необґрунтованим, так як останній неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, після чого належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин, що свідчить про його суспільну небезпеку, крім того ОСОБА_1 є не працюючим.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу та призначити покарання з реальним його відбуванням, обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, а вирок суду скасувати в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочинів та особи обвинуваченого внаслідок безпідставного звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання згідно ст. 75 КК України та постановити новий вирок.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України ніким не оспорюється.
Згідно вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Місцевий суд призначаючи ОСОБА_1 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого і вірно обрав покарання у виді 4 років позбавлення волі, тому підстав для призначення більш суворого покарання немає.
Що стосується доводів прокурора у скарзі щодо неправильного застосування судом першої інстанції ст. 75 КК України, то вони заслуговують на увагу.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції таких вимог Закону не дотримався, та вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, не надав належної оцінки тому, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі й за вчинення злочинів проти власності, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став. Також до нього вже застосовувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, умов якого засуджений не дотримався продовживши вчиняти нові злочини.
Таким чином, застосування до ОСОБА_1 ст. 75 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки не сприяє меті покарання та є недостатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави звільнення ОСОБА_1 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України відсутні.
Зважаючи на викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 26.12.2016 щодо ОСОБА_1 в частині застосування ст. 75 КК України - скасувати.
ОСОБА_1 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Врешті вирок залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Даний вирок може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4