_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/722/14-к
Провадження № 1-кс/520/181/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

В С Т А Н О В И В :
Скарга мотивована тим, що в проваджені слідчого Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області знаходилися кримінальні провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч.1 КК України.
17.12.2013 та 27.12.2013 року старший слідчий ОСОБА_6 по вказаним провадженням винесла постанови про закриття кримінальних проваджень у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень.
В судовому засіданні заявник скаргу підтримала та просила її задовольнити, зазначивши наступне.
Старший слідчий ОСОБА_6 передчасно та безпідставно дійшла до висновку про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. При проведені досудового розслідування слідчий не виконала всі необхідні слідчі та розшукові дії, всупереч вимогам КПК України не вжила жодних заходів щодо проведення досудового розслідування за її заявами, а саме, щодо завдання її тілесних ушкоджень.
Прокурор заперечував проти задоволення скарги, та вважав, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки слідчим були проведені всі необхідні слідчі дії, в ході яких не встановлені достатні докази для підтвердження факту вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, тому у слідчого були всі підстави для закриття кримінального провадження.
Слідчий суддя, вивчивши скаргу, заслухавши думку прокурора, скаржника, прийшов до наступного висновку.
На підставі п. 3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу, яка може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, крім іншого, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Однак, суд вважає, що слідчий, приймаючи рішення, зробив висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без перевірки обставин, про які зазначила ОСОБА_5 в своїй заяві.
Згідно вищевказаної постанови, слідчий в ході досудового розслідування виконала всі необхідні слідчі дії, (допитала потерпілу, свідка ОСОБА_7 ) в ході яких не встановлено достатніх доказів для підтвердження факту вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення. При цьому згідно мотивувальної частині постанови , слідчий вказує, про те, що вона встановила, що невстановлена особа заподіяла ОСОБА_5 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, але при цьому в резолютивній частині постанови слідчий вказує про те, що склад злочину передбачений ст. 122 ч.1 КК України відсутній.
Таким чином мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повністю суперечить резолютивній частині постанови, що є недопустимим і вказує, на то, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження не мотивована, її зміст не відповідає фактичним обставинам справи, що також і підтверджує сама слідчий, вказуючи, що дійсно невстановлена особа нанесла ОСОБА_5 тілесні ушкодження.
Згідно вищевказаної постанови, слідчий в ході досудового розслідування виконала всі необхідні слідчі дії ( допитала ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ), в ході яких не встановлено достатніх доказів для підтвердження факту вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення. При цьому згідно мотивувальної частині постанови , слідчий вказує, про те, що встановлено, що невстановлена особа в приміщенні автомийки, навмисно заподіяла ОСОБА_5 тілесні ушкодження, які спричинили розлад здоров`я тривалістю понад 21 день, і відносяться до пошкоджень середнього ступеню тяжкості, але при цьому в резолютивній частині постанови слідчий вказує про те, що склад злочину передбачений ст. 122 ч.1 КК України відсутній.
Таким чином мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повністю суперечить резолютивній частині постанови, що є недопустимим і вказує, на то, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження не мотивована, її зміст не відповідає фактичним обставинам справи, що також і підтверджує сама слідчий, вказуючи, що дійсно невстановлена особа навмисно нанесла ОСОБА_5 тілесні ушкодження.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що рішення слідчого є передчасним, а саме слідчим невстановлена особа, яка вчинила потерпілій ОСОБА_5 30.12.2006, та 11.04.2008 року тілесні пошкодження, які згідно висновку судово медичної експертизи відносяться до тілесних пошкоджень середнього ступеня тяжкості.
Відтак, проаналізувавши доводи скарги та дослідивши її матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим належним чином не проведено досудове розслідування, так як не встановлено особу що заподіяла тілесні ушкодження ОСОБА_5 , що дає підстави зробити висновок про неповноту та однобічність перевірки заяви ОСОБА_5 , у зв`язку з чим скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Зобов`язати старшого слідчого CВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_8 провести всі необхідні слідчі дії направлені на встановлення особи, що заподіяла 30.12.2006 року та 11.04.2008 року тілесні ушкодження заподіяла ОСОБА_5 .
Ухвалу суду для виконання направити у CВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1