Справа № 520/2616/17
Провадження № 1-кп/520/668/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2017 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,
секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000564 від 13.02.2017р., за обвинувальним актом в редакції від 26.04.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області Білгород-Дністровського району с.Козацьке, громадянина України, українця, з середньо-спеціальної освітою, одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Строєнці Рибницького району Республіки Молдова, громадянина України, молдованін, з середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштованого, який раніше судимий:

-08.04.2008 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення, звільнений на підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 1 рік 6 місяців,

-11.02.2011 року Кодимським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення, звільнений відповідно до ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 3 роки,

-24.12.2012 року Кодимським районним судом Одеської області за ч.2 ст.121, 69 КК України до 4 років позбавлення волі, в силу ст.71 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі невідбутого строку за вироком Кодимського районного суду Одеської області від 11.02.2011, остаточно до відбуття покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 26.02.2016 року по відбуттю строку покарання,

який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , попередньо домовившись між собою на викрадення чужого майна з метою покращення власного матеріального становища за чужий рахунок, 11.02.2017 біля 06:30, знаходячись на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зайшли до підвалу будинку, що є загальнодоступним приміщенням, звідки таємно викрали чавунні батареї в кількості трьох одиниць на сім секцій та одну чавуну батарею на вісім секцій, які належать ОСОБА_7 на загальну суму 2500 грн., тим самим, заподіявши потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.
З викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Умисні дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Наведене обвинувачення підтверджується наступними доказами, безпосередньо дослідженими судом у судовому засіданні.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся та показав, що він офіційно не працевлаштований та заробляє на прожиття випадковими заробіткам. З дозволу свого знайомого ОСОБА_10 , який орендував будинок у ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_4 , перебував на подвір`ї вказаного будинку разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 . У нього та ОСОБА_5 була гостра потреба у грошах. Тоді вони вирішили викрасти щось цінне з будинку та його спорудах. Через відкрите вікно вони побачили батареї, які вирішили викрасти. Користуючись тим, що власника будинку не було та за їх діями ніхто не спостерігає, вони вдвох зайшли до підвального приміщення, звідки винесли та здали на металобрухт чотири чавунні батареї за 700 грн., які поділили між собою та витратили на власні потреби. Після того, як він дізнався про звернення ОСОБА_7 до правоохоронних органів, він і ОСОБА_5 зізналися йому у вчиненому, повідомили працівникам поліції пункт приймання металобрухту, звідки батареї були вилучені та повернуті потерплому.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, також визнав повністю, щиро покаявся та дав показання, які по фактичних обставинах вчиненого злочину і мети повністю відповідають показанням обвинуваченого ОСОБА_4 .
Вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненому, крім їх показань, також підтверджується іншими допустимими доказами, безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні:
-показами потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив, що він є власником незавершеного будівництвом будинку АДРЕСА_4 . Разом з тим, за договором оренди він здавав ОСОБА_10 готові приміщення та дозволяв пересування прибудинковою територією, яка огороджена парканом. З його мовчазної згоди, разом з ОСОБА_10 став проживати і ОСОБА_4 . Він дозволяв користуватися приміщеннями і подвір`ям за умови зберігання будівельних матеріалів, які знаходилися в підвальному приміщенні. Якось він побачив, що відсутні чотири чавунні батареї, про що повідомив правоохоронні органи. Слідством встановлено, що батареї були викрадені ОСОБА_4 та його знайомим ОСОБА_5 , який також заходив до його будинку і кілька разів ночував. Викрадені батареї йому повернуто;

-витягом з ЄРДР про реєстрацію кримінального правопорушення;
-протоколом прийняття заяви потерпілого про вчинення кримінального правопорушення;
-протоколом огляду місця події з фототаблицею, згідно якого на пункті прийому металобрухту були виявлені та вилучені чавунні батареї в кількості трьох одиниць на сім секцій та одна чавуна батарея на вісім секцій;

-протоколом огляду предметів;

-звітом про незалежну оцінку, згідно якого вартість викрадених батарей складає 2500 грн.;

-договором оренди будинку тощо.

Потерпілий ОСОБА_7 заявив цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку моральної шкоди, заподіяної злочином, в сумі 2000 грн.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 збільшив суму моральної шкоди до 12000 грн.

В обґрунтування моральної шкоди потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що він переніс душевні страждання через протиправні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та відчував життєві незручності.

Обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 визнав цивільний позов потерпілого про стягнення моральної шкоди частково, погоджуюсь з тим, що вчиненим вони завдали потерпілому відповідні незручності, але сума для них занадто велика, враховуючи їх незадовільне матеріальне становище.

Відповідно до ст.326 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала. Тому, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинувачених моральної шкоди підлягає задоволенню, але частково на суму 1000 грн. В іншій частині позову про стягнення моральної шкоди слід відмовити за відсутністю інших доказів. Потерпілий в цій частині пояснив, що діями обвинувачених його звичайний життєвий уклад не змінився, до лікарні зі скаргами на стан здоров`я він не звертався, позапланові матеріальні витрати у зв`язку з цим не ніс.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з характеру та обсягу страждань потерпілого, характеру немайнових втрат, стану здоров`я, тяжкості і характеру вимушених змін у його житті та зусиль необхідних для відновлення попереднього стану. Суд також враховує незадовільне матеріальне становище винних осіб. Тому відшкодування моральної шкоди потерпілому у визначеному судом розмірі буде достатнім і справедливим.

Суд, визнає недопустимими доказами два протоколи пред`явлення свідку ОСОБА_11 осіб для впізнання за фотознімками від 17.02.2017 року, згідно яких свідок впізнав по фотографіях ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , як осіб, які вдвох здали йому на пункт прийому металобрухту чотири чавунні батареї, оскільки перед пред`явленням осіб для впізнання свідок не був допитаний про обставини, при яких він бачив обвинувачених; до протоколів не додано списку осіб зображених на фотокартках, а тому визначити кого ж впізнав свідок неможливо.

Оскільки ОСОБА_5 , будучи судимим за умисний злочин, вчинив новий умисний злочин, то суд відповідно до ст.34 КК України визнає рецидив злочинів, який відповідно до ст.ст.35 и 67 КК України враховується судом при призначенні покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття у скоєному, повне визнання вини, притягнення до кримінальної відповідальності вперше, активне сприяння розкриттю злочину, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини та міцних соціальних зв`язків.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття у скоєному, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Суд також враховує, що потерпілий, якому фактично повернуто викрадено майно, не має матеріальних претензій до обвинувачених, окрім відшкодування йому моральної шкоди. Потерпілий також не наполягає на суворому покаранні винних.

Наведені данні про осіб винних з урахуванням характеру, тривалості, обставин і тяжкості вчиненого ними злочину, з огляду на наявність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 постійного місця проживання, позитивних характеристик, наявність соціальних зв`язків та наявність у ОСОБА_4 на утриманні малолітньої дитини, дають суду всі підстави вважати, що вони не є суспільно небезпечними особами, які потребують обов`язкової ізоляції від суспільства, а тому їх виправлення можливе без відбування ними покарання. Отже ОСОБА_4 та ОСОБА_5 може бути звільнено на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням під контролем органу пробації протягом встановленого іспитового строку із покладенням на них відповідних обов`язків.

Згідно висновку органу пробації ризик вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення оцінюється як високий, а особиста небезпека обвинуваченого для суспільства та окремих осіб - низький, а тому він може бути перевихований без ізоляції від суспільства за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду.
Згідно висновку органу пробації ризик вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення оцінюється як середній, а особиста небезпека обвинуваченого для суспільства та окремих осіб - низький, а тому він може перевиховатися без ізоляції від суспільства під інтенсивним наглядом органу пробації.
Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України. Судові витрати та арешт майна відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, зазначені в постанові слідчого від 15.02.2017 року та розписці про зберігання (а.с.129-130), після набрання вироком законної сили вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_7 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з обвинувачених в солідарному порядку моральної шкоди задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 1000 грн. В іншій частині позову відмовити.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1