Справа № 444/2443/17
Провадження № 1-кп/444/229/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2017 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

сторони обвинувачення ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовкві Львівської області кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня, не працює, пенсіонер, раніше не судимий, паспорт НОМЕР_1 ,-

за ч. 1 ст. 125 КК України

В С Т А Н О В И В :
14 серпня 2017 року, приблизно о 07.00 годині, ОСОБА_4 , знаходячись на сільській дорозі по АДРЕСА_1 , під час сварки із ОСОБА_5 підійшов до останньої спереду та своєю правою рукою наніс їй два удари в область голови справа та зліва, внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у вигляді двох крововиливів на голові справа та зліва із забійним садном на чолі справа.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та вказав, що 14.08.2017 року повертався з пасовища та по дорозі зустрів ОСОБА_6 , й коли вони вже розминулися, остання викрикнула "за що ви чіпляєтесь до мого малого" та вдарила його палицею з-заді по голові. Обернувшись він відштовхнув її рукою в лице та вириваючи палицю з рук вдарив також локтем в обличчя, після чого конфлікт припинився. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати та застосувати до нього Закон України "Про амністію".

Окрім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_4 , своєї вини, його вина у вчиненому злочині стверджується доказами зібраними на досудовому слідстві та перевіреними на судовому слідстві, зокрема :

Допитана в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 14.08.2017 року поблизу паасовища зустріла ОСОБА_4 та звернулася до нього з питанням, чому він звинувачує її внука у злочинах на що останній розвернувся та наніс їй удар рукою, а саме лодонею в обличчя. Вона підняла палицю щоб захиститися і тоді в боротьбі за палицю ОСОБА_4 наніс їй удар локтем в скулу обличчя, даний удар міг бути і не навмисним.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 14.08.2017 року стояла разом з сусідкою поблизу пасовища і почула якійсь крики та розвернувшись в сторону шуму побачила, що ОСОБА_8 стоїть піднявши палку, а ОСОБА_9 наніс їй навмисний удар в обличчя. Відставнь до місця події була приблизно 30-40 м.

З висновку судово-медичної експертизи № 278/2017, вбачається, що у гр. ОСОБА_5 виявлено два крововиливи на голові справа та зліва із забійним садном, які могли утворитись 14 серпня 2017 року від дії тупих предметів і відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Аналізуючи усі докази надані стороною обвинувачення суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину в судовому засіданні є доведеною повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив умисне легке тілесне ушкодженння, і тому суд такі його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість скоєного ним злочину, обставини справи та дані, що характеризують його особу, а також з врахуванням наведеного перспективи його виправлення і перевиховання, та попередження з його боку нових злочинів.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Так зокрема, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що останій на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, пенсіонер, раніше не судимий.

Як помякшуючі покарання обставини обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що він у скоєному щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує відповідальінсть обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Обвинувачений в судовому засіданні просив суд застосувати відносно нього Закон України «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від призначеного покарання.
07.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
П. "ґ" ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», передбачено, що звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений на даний час досяг пенсійного віку.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбаченої Законом України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, Законом України «Про амністію у 2016 році», ст. ст. 370,374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , визнати винним за ч. 1 ст. 125 КК України та засудити до штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

На підставі п. "ґ" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" засудженого ОСОБА_4 повністю звільнити від призначеного покарання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з часу проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1