Єдиний унікальний номер 205/5518/17
У Х В А Л А
Іменем України
29 вересня 2017 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому виїзному засіданні в приміщенні Дніпровської ВК №89 клопотання засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника ДВК №89 ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 засуджений вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2013 року за ст.309 ч.2, 71 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2016 року засудженому ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст.72 КК України було зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку: 19.11.2013 року Кінець строку: 11.02.2018 року.
Станом на 29.09.2017 року засуджений відбув 2/3 строку покарання. За час відбування покарання в ДВК №89 засуджений характеризується негативно, не працевлаштований у зв`язку із небажанням працювати. За час відбування покарання має вісім стягнень, які погашені в установленому порядку та одне заохочення.
В своєму клопотанні засуджений ОСОБА_3 просить звільнити його умовно-достроково, оскільки він своєю поведінкою довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 та його захисник клопотання підтримали, просили суд звільнити ОСОБА_3 від подальшого відбування покарання умовно-достроково, посилаючись на те, що він став на шлях виправлення, всі стягнення погашені в установленому порядку, покладені на засудженого обов`язки виконує належним чином.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 , посилаючись на те, що останній раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, проте знову вчинив умисний злочини, має вісім стягнень, які погашені в установленому порядку, то вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення та своєю поведінкою у повній мірі не довів свого виправлення.
В судовому засідання представник ДВК №89 зокрема зазначив, що засуджений ОСОБА_3 раніше притягався до дисциплінарної відповідальності, за що має вісім стягнень, на теперішній час працює та вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_3 від подальшого відбування покарання умовно-достроково відніс на розсуд суду.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника Дніпровської ВК №89, думку самого засудженого та його захисника, враховуючи думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, суд вважає що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання має бути відмовлено на підставі наступного.
Встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2013 року за ст.309 ч.2, 71 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2016 року засудженому ОСОБА_3 відповідно до ч.5 ст.72 КК України було зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається з довідки про стягнення та заохочення, за час відбуття покарання засуджений має одне заохочення та вісім стягнень, які погашені в установленому порядку.
Матеріалами особової справи встановлено, що 30.01.2017 року на засіданні комісії установи з питань застосування до засуджених пільг засудженому ОСОБА_3 було відмовлено у направленні матеріалів щодо застосування до нього ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України - призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання, суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою не довів свого виправлення, а саме що останній раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, проте вчинив умисний злочини в період умовно-дострокового звільнення раніше притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення встановленого порядку відбування покарання, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_3 у повній мірі не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим, засудженому має бути відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення.
На підставі викладеного, відповідно ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в судову палату з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення через районний суд.

Суддя: ОСОБА_1