Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/2254/17
У Х В А Л А
25 жовтня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника малолітньої ОСОБА_5

представника служби в справах дітей ОСОБА_6 та представника Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду № 3 міста Біла Церква, Київської області клопотання Слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 ,затверджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006032 від 04.12.2016 року відносно малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква, Київської області, українки, громадянки України, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 звернувся із клопотанням від 28 лютого 2017 року про застосування примусових заходів виховного характеру щодо малолітньої ОСОБА_9 , яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме: 28.11.2016 року неповнолітня ОСОБА_9 перебуваючи за місцем проживання потерпілого ОСОБА_10 в кв. АДРЕСА_2 близько 21 години діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, отримавши від потерпілого шляхом обману мобільний телефон марки «Моторола Т 1096» вартістю 3895 грн., заздалегідь не маючи наміру його повертати потерпілому, та з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись телефоном на власний розсуд шляхом відчуження невстановленій особі.

В діях малолітньої ОСОБА_9 формально вбачається склад злочину, передбачений ч. ч. 1 ст. 190 КК України, але враховуючи той факт, що малолітня ОСОБА_9 на момент вчинення ним суспільно небезпечного діяння не досягла 16 річного віку, з якого може наступити кримінальна відповідальність просить суд застосувати до неї примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення її до спеціальної навчально- виховної установи для дітей і підлітків на строк один рік.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала вказане клопотання.

Малолітня ОСОБА_9 , її законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 просять суд відмовити в задовонні клопотання прокурора та застосувати до малолітньої ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд її матері. При цьому, неповнолітня ОСОБА_9 показала, що вона дійсно скоїла вказані в клопотанні дії .

Приймаючі участь у справі представник служби у справах дітей ОСОБА_6 просить задовольнити клопотання, представник Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників провадження вважає за необхідна задовільнити клопотання частково,по слідуючих підставах.

Згідно ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст.499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. Таке досудове розслідування здійснюється слідчим, який спеціально уповноважений керівником органу досудового розслідування на здійснення досудового розслідування щодо неповнолітніх.

Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено, що вказані в клопотанні прокурора суспільно-небезпечні діяння дійсно мали місце, це діяння вчинене малолітньою ОСОБА_9 у віці 14 років, тобто до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння,і до неї слід застосувати міри примусових заходів виховного характеру. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру , передбачені ч.2 ст. 105 цього кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Частина 2 ст. 105 КК України передбачає такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їх прохання;

4) покладення на неповнолітнього , який досяг 15-ти річного віку і має майно, кошти, або заробіток, об`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує 3-х років.

Разом із тим, суд враховує, що слідчим та прокуром при поданні клопотання до суду не виконані вимоги п. 2 Інструкції про медичне обстеження дітей і підлітків, які направляються до загальноосвітніх шкіл та професійних училищ соціальної реабілітації дітей і підлітків, які потребують особливих умов виховання, затвердженої наказом МОЗ та МО України від 05.05.1997 року № 137/131 щодо визначення можливості утримання неповнолітньої у спеціальній навчально-виховній установі для дітей та підлітків, оскільки не провели медичний огляд ОСОБА_9 на встановлення можливості перебування в установі за станом її здоров`я. За таких обставин клопотання слідчого не може бути задоволене.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що в даний час малолітня ОСОБА_9 постійно проживає з матір`ю, яка контролює її дії, має на неї вплив, тому суд вважає за можливе застосувати до неї примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері, вважаючи, що мати здатна забезпечити позитивний виховний вплив на дочку та вчиняти постійний контроль за її поведінкою, враховуючи при цьому як згоду на це самої дочки , так і згоду її матері.

Керуючись ст. 498,499 КПК України, ст.ст.97, 105 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання Слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 про застосування примусових заходів виховного характеру щодо малолітньої ОСОБА_9 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006032 від 04.12.2016 року за ч.1 ст. 190 КК України - задовольнити частково..

Застосувати примусовий захід виховного характеру до малолітньої ОСОБА_9 у вигляді передачі її під нагляд матері ОСОБА_5 до досягнення дочкою 18 років.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Київської області на протязі семи діб.

Суддя ОСОБА_1