Справа № 323/3440/16-к
Провадження № 1-в/314/867/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.11.2017 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

представника колонії ОСОБА_5
секретар судового засідання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні матеріали за скаргою-заявою засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, росіянина, громадянина України, до засудження проживав за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ,

Раніше судимий:
1. 03.09.1980 р. Краматорським міським судом Донецької області за ч.2 ст.141, ч.2 ст.140, ч.1 ст.160, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 12.09.1981 умовно-достроково на не відбутий термін 1 рік 8 місяців, 10 днів;

2. 07.01.1982 р. Краматорським міським судом Донецької області за ч.3 ст.117, ст.43 КК України до 11 років 8 місяців позбавлення волі;

3. 04.03.1997 р. Краматорським міським судом Донецької області за ч.3 ст.140 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 04.11.2002 р. за відбуттям строку покарання.

По даній справі засуджений: 23.12.2008 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.1 ст.115 КК України до 14 років позбавлення волі. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 04.02.2016 р. зараховано до строку відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 03.11.2006 р. по 17.04.2009 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

Початок строку 03.11.2006 року Кінець строку 20.05.2018 року

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області з Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла справа за скаргою-заявою засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, який на даний час відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)».

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні на клопотанні наполягала, просила суд звільнити засудженого ОСОБА_3 умовно достроково від відбування покарання, так як вважає накладені стягнення незаконними.
Засуджений ОСОБА_3 просив суд задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився, вважає ,що останні два стягнення накладені на нього не законно.

Представник адміністрації установи заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_3 не довів своє виправлення, має 20 стягнень, два з яких не погашені та не зняті у законному законом порядку, скарг щодо їх незаконного накладення до прокуратури не надходило.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.

Так, при вивченні матеріалів особової справи засудженого встановлено, що останній з 06.05.2017 року відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)». За період відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушує, за що має 2 стягнення. Стягнення не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. На виробництві установи не працює. Заохочень не має.

Відповідно до ст.118 КВК України участь у суспільно - корисній праці, та роботах з благоустрою місць позбавлення волі не приймає.

Відповідно до ст.123 КВК України участь в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Згідно матеріалів вбачається, що засуджений на виробництві установи не працевлаштований, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Рішенням комісії установи від 27.04.2016 року засудженому відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.

Згідно матеріалів вбачається, що засуджений на виробництві установи працевлаштований, згідно виписки №118/99 від 21.03.2017 року з медичної карти амбулаторного хворого, підстав для звільнення за станом хвороби не має, проте мав ряд стягнень, останні стягнення накладені 22.03.2017 та 29.07.2017 є не погашені у встановленому законом порядку.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

За таких обставин на теперішній час суд не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволені скарги-заяви засудженого державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

15.11.2017