Справа №216/2524/17-к
провадження №1-кп/216/421/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року.

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 10.05.2017 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Дмитрашівка Піщанского району Вінницької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, в силу ст.89 КК України не судимого, військослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) поза штатом, у військовому званні сержант, учасника АТО, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

В с т н о в и в:
ОСОБА_4 , з 04.08.2015 року був призваний на військову службу під час мобілізації, яку з 08.10.2015 року став проходити у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) місце дислокації: АДРЕСА_2 ) на посаді водія, у військовому званні солдата.

Згідно п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року, з 04.08.2015 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1,3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У середині лютого 2016 року, ОСОБА_4 , діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також ст.216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, самовільно залишити військову частину НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ).

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 15.02.2016 року близько о 10.00 год., самовільно, без дозволу командування, залишив військову частину НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), та направився до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів, органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. Доки, 10.05.2017 року, близько о 12.00 год., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_4 добровільно, з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону, заявивши про себе.

Під час розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України визнав у повному обсязі, суду пояснив, що 04.08.2015 він був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації, яку з жовтня 2015 року проходив у Військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) на посаді водія, у військовому званні солдата. Зранку 15.02.2016 року, без дозволу свого безпосереднього командира, у зв`язку з сімейними обставинами, поїхав додому, за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходився, допомагаючи батькам по господарству. Пообідні 10.05.2017 року він добровільно прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону, дав пояснення з приводу відсутності на військовій службі. Був відсутній на службі більше року. За медичною допомогою до медичних закладів у період лютий 2016 травень 2017 року не звертався. У скоєному кається, просить суд не карати його суворо, при винесенні вироку врахувати його каяття, сприяння правоохоронним органам у розкритті злочину.

Суд, приймає до уваги, що фактичні обставини ніким не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою провину, підтвердив обставини скоєння злочину; з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що дає суду підстави не сумніватись у добровільності їх позиції, визнає недоцільним досліджувати докази щодо фактичних обставин справи, та вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.4 ст.407 УК України, за ознаками: самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обговорюючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення (тяжкий злочин), характеристику особи винного, який в силу ст.89 КК України не судимий, негативно характеризується за місцем проходження служби (том 1 а.с.16), його каяття, сприяння розкриттю злочину, відповідно до ст.66 Кримінального кодексу України судом віднесено до обставин, що пом`якшують покарання, та вважає, за необхідне обрати покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений санкцією статті, яка передбачає відповідальність за скоєний ним злочин, проте, із застосуванням ст.75 КК України, на думку суду, виправлення та перевиховання останнього можливо без ізоляції від суспільства.

Вимог щодо відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.ст.349 ч.3, 368, 370, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, призначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, строком на 1 (один) рік.

Згідно ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Обраний в рамках зазначеного кримінального провадження захід забезпечення, у вигляді особистого зобов`язання, залишити колишнім до набрання вироком законної сили.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1