Справа № 206/5546/17
1-в/206/599/17
УХВАЛА
31 жовтня 2017 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році»,

ВСТАНОВИВ:
18.10.2017 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням, я ком просить про застосування щодо нього положень п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
В судовому засіданні ОСОБА_4 своє клопотання підтримав та просив застосувати до нього положення п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року через наявність на його утриманні дітей, яким не виповнилось 18 років.
Прокурор та представник адміністрації виправного центру заперечували проти задоволення клопотання.
Вислухавши думку учасників судового засідання т а дослідивши матеріали провадження, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання у вигляді обмеження волі за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.03.2016 року, яким його було засуджено за ч.2 ст.164КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднане не відбута частина покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.06.2013 року, остаточно визначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця обмеження волі.
Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
В обґрунтування свого клопотання ОСОБА_4 посилається на те, що він є батьком двох синів, яким не виповнилось 18 років ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого суд виходить з наступного.
Згідно п. «а» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, за який він в теперішній час відбуває покарання, в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком.
Таким чином у відповідності до п. «а» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія до нього не може бути застосована.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 діб до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1