Єдиний унікальний номер 725/159/17
Номер провадження 1-кп/725/10/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2017 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ;

його захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за кримінальним провадженням № 0000484 за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця України АР Крим, громадянина України, розлученого, непрацюючого, інваліда 2 групи, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає там же, раніше не судимий,

Обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст.286 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 29 вересня 2016 року приблизно о 05 годині 15 хвилин в м. Чернівці у темну пору доби керував транспортним засобом «Мерседес Бенц 220» д.н.з. НОМЕР_1 і рухався по вулиці Фастівська з боку вулиці Московської олімпіади в напрямку вулиці Руська.

Вказана ділянка дороги освітлювалась вуличними ліхтарями.

Наближаючись до будинку № 81, що по вулиці Кишинівській, яка прилегла до вулиці Фастівської, ОСОБА_5 проявив неуважність і самовпевненість до дорожньої обстановки. Він побачив двірника ОСОБА_8 , який був одягнутий у світлоповертаючий жилет і перебував на смузі проїзної частини дороги, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_8 виконував свої обов`язки двірника-прибирав вулиці і знаходився у динамічному русі.

ОСОБА_5 своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху автомобіля аж до зупинки транспортного засобу і допустив наїзд на ОСОБА_8 , що спричинило смерть потерпілого, яка настала від набряку та набухання речовини головного мозку, як ускладнення відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа із забоєм речовини головного мозку та розвитком субарахноїдальних крововиливів.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник визнали провину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до загибелі людини. Протягом розгляду справи обвинувачений просив вибачення у потерпілих. Підтримав клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», вказавши, що потерпіла сторона не має до нього будь-яких претензій.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась. В її інтересах діяв представник, який надав суду розписку потерпілої про відшкодування ОСОБА_5 завданої шкоди і не заперечив проти задоволення клопотання сторони захисту щодо застосування Закону України «Про амністію у 2016 році». Представник потерпілої також просив залишити заявлений цивільний позов без розгляду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання сторони захисту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження і надавши оцінку дослідженим доказам суд прийшов до наступного.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України доводиться показами свідка ОСОБА_9 , який суду пояснив, що фактично був очевидцем вказаної ДТП. Бачив двірника, а потім, як пройшов приблизно 20 метрів, почув удар і обернувся. Побачив, як двірник підлетів і перевернувся в польоті через голову, а коли упав, то лежав не рухаючись. При цьому водій автомобіля, який збив двірника став пояснювати йому, що його засліпив зустрічний транспортний засіб. Водій самостійно викликав працівників поліції. Запаху алкоголю від водія він не чув. Водій сказав, що не помітив двірника.

З приводу обставин ДТП судом також допитувались потерпілі, які підтвердили обставини, на які посилається сторона обвинувачення.

Також судом були досліджені матеріали кримінального провадження, які судом визнані належними і допустимими доказами, окрім висновку експерта, експертиза яким виконувалась по адвокатському запиту. Вказаний доказ суд визнає неналежним (т.2.а.с.129-132), оскільки експертиза проведена поза межами досудового розслідування, у дослідницькій її частині містить посилання на інший транспортний засіб, що не фігурує у кримінальному провадженні та на інші швидкісні і вихідні дані.

Інші докази винуватості ОСОБА_5 , що містяться у матеріалах кримінального провадження, зокрема:

Т. 1

- (арк.. 7-24) протокол огляду місця ДТП;

- (арк.. 25-27) протокол огляду;

- (арк.. 32) довідка щодо освітлення вулиці;

- (арк..36) визнаний речовим доказом а/м «Мерседес Бенц» д.н.з НОМЕР_1 ;

- (арк. 45-46) відеозапис з нагрудних відеокамер працівників поліції;

- (арк. 47-55) дані про потерпілого;

- (арк.. 76-81, 90-101, 173-180) протоколи слідчих експериментів;

- (арк.. 105-108) судово-медична експертиза трупа ОСОБА_8 ;

- (арк.. 111-117) висновок експерта щодо технічного стану автомобіля, яким керував обвинувачений;

- (арк..120-126) висновок експерта щодо одягу ОСОБА_8 ;

- (арк.. 132-134, 202-204) висновок експертиз щодо неправильності дій водія ОСОБА_5 , підтверджують його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Суд зазначає, що дії ОСОБА_5 за цією статтею Кримінального Кодексу кваліфіковані вірно, оскільки він, керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що сприщило смерть ОСОБА_8 .

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, являється інвалідом 2-ї групи, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_10 , перебуває на обліку лікаря-психіатра з 1993 року з діагнозом: виражений астенічний розлад, на обліку лікаря-нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно. Відповідно до висновку експерта від 30.09.2016 р. при судово-токсикологічній експертизі крові ОСОБА_5 етилового спирту не виявлено (т1.арк 103).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта, ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення і на час його вчинення ознак хронічного психічного захворювання та ознак будь-якого іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв ознаки органічного емоційно-лабільного розладу, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Наявні зміни психіки не впливали на його психічний стан під час вчинення правопорушення. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 не потребує. (т. 1 арк. 231)

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини, що пом`якшують покарання.
При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, розкаявся, відшкодував завдану шкоду і потерпілі не мають до нього будь-яких претензій, кримінальне правопорушення вчинив вперше, не навмисно через необережність, будучи тверезим.
Ці обставини суд відносить до пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин. Обставин, які обтяжують вину ОСОБА_5 судом не виявлено.
З урахуванням всіх обставин по справі, особи винного, суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та позбавлення на певний термін права керувати транспортними засобами.
Суд не вбачає підстав для застосування відносно ОСОБА_5 ст.ст. 69, 75 КК України.
Заслухавши думки учасників процессу щодо клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Так, судом встановлено, що кримінальне правопорушення-злочин у вчиненні, якого обвинувачується ОСОБА_5 згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Обвинувачений ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 2 групи і має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до п. «в» «г» ст.1 Закону України «Проамністію у 2016 році» від 22 грудня 2016, № 1810-VIIІ звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: п. В) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та / або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;

п. Г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;

Врахувуючи те, що ОСОБА_5 вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким і на момент вчинення злочину мав дитину, якій не виповнилося 18 років та крім того сам обвинувачений є інвалідом 2 групи і погоджується на застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р., № 1810-VIIІ це дає підстави суду для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі п. «в» і «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016, № 1810-VIIІ.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України. Судові витрати за проведення експертиз становлять2638 гривень 80 копійок і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь Держави.
Цивільний позов, заявлений у кримінальному провадженні потерпілою суд залишає без розгляду, враховуючи відповідну заяву представника потерпілої.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.85, 86 КК України,ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 року N 392/96-ВР, п. «в» і «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р., № 1810-VIIІ ст.ст. 369,370,371,373,374,376,395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі п «в» і «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р., № 1810-VIIІ.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави судові витрати за проведені експертизи в сумі 2638 гривень 80 копійок.
Речовий доказ-автомобіль марки «Мерседес Бенц 220» державний номерний знак НОМЕР_1 1995 року випуску повернути ОСОБА_5 .
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1