1-кс/756/2083/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2017 року м.Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УПГУНП у м.Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 000128 від 24.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч.1 ст.190 КК України , -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Оболонського УПГУНП у м.Києві ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування клопотання вказує, що 31.01.2015 року відповідно до розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від № 41 «Про деякі питання комунального майна територіальної громади міста Києва, що віднесено до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації», на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» було передано житловий та нежитловий фонди. Всі будівлі знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Києва та передані до сфери управління Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, в тому числі і житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі підробленого правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого 18 січня 2009 року № 2236-С/ЖБ, зареєстрованого 23 січня 2009 року Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» у реєстрову книгу № д.8-119 за реєстровим № 188) 19 лютого 2016 року було укладено два договори купівлі- продажу, по 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яке перебуває у комунальній власності. Таким чином невстановленою особою шахрайським шляхом заволоділи майном, яке належить територіальній громаді міста Києва, а у подальшому незаконно відчужили право власності на вказане майно третій особі.
Згідно з листом комунального підприємства з експлуатації і ремонтужитлового фонду «Житло-Сервіс» від 19.08.2017 № 110/906-1267 слідує, що Головним управлінням житлового забезпечення свідоцтва про право власності від 18.01.2009 серія та номер НОМЕР_1 не оформлювалось, наказ від 18.01.2009 № 2236-С/ЖБ не видавався.

Таким чином,з метою з метою збереження речового доказу слідчий накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1
Заслухавши думкупрокурора, дослідивши клопотання та додані до нього документи, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.п.4, 5 ст.132 КПК України слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин на які вони посилаються.
Разом з цим, органом досудового розслідування не доведено належними та допустимими доказами, що житловий будинок АДРЕСА_1 відповідає критеріям, визначеним ст.ст.98, 167 ч.2 КПК України та можливість подальшого використання цих речових доказів, не доведено які саме обставини ці речові докази можуть підтвердити і неможливість за допомогою інших доказів довести ці обставини. До клопотання слідчим не долучено постанову про визнання речовим доказом майна на яке слід накласти арешт.

Крім того, арешт може бути накладений лише на майно підозрюваного, обвинуваченого на осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Але, в клопотанні не вказується і до нього не долучено належних та допустимих доказів того, що майно на яке слід накласти арешт належало чи належить підозрюваному по кримінальному провадженню або особам, які в силу Закону повинні нести за нього цивільну відповідальність.
Враховуючи викладене, а також враховуючи, що подальше застосування цього запобіжного заходу може негативно вплинути на права інших осіб, вважаю, що підстави для арешту вказаного майна вітсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.132,ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволені клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УПГУНП у м.Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 000128 від 24.07.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч.1 ст.190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1