Справа № 686/7683/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
прокурорів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілих: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
представників потерпілої: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
захисника ОСОБА_16 ,
обвинуваченого ОСОБА_17 ,
ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 1 ст. 115 КК України,
03 жовтня 2014 року близько 16 год. 00 хв. в приміщенні складу, що по вул. Львівське шосе, 12 «а» в м. Хмельницькому, ОСОБА_17 , захищаючись від ОСОБА_18 , який напав на нього з ножем, умисно вбив його, перевищивши при цьому межі необхідної оборони, за наступних обставин.
Так, у вказаний час ОСОБА_18 чоловік коханки обвинуваченого, прибув до місця роботи ОСОБА_19 , разом з останнім зайшов в приміщення складу, що по АДРЕСА_2 , де ножем, якого приніс з собою, умисно наніс удар в напрямку голови обвинуваченого, якого останній відбив стиснутою в кулак лівою рукою, отримавши при цьому тілесні ушкодження у вигляді рани м`яких тканин тильної поверхні лівої кисті з пошкодженням сухожилків-розгиначів 2-3-го пальців кисті.
В ході боротьби, що зав`язалась, ОСОБА_19 , опинишись за спиною ОСОБА_18 , всією масою свого тіла навалився йому на спину, повалив його на підлогу та в обстановці, коли боротьба ще не була закінчена, але обвинувачений мав явну перевагу у ній, знаходячись зверху на спині лежачого на пілозі обличчям донизу ОСОБА_18 , вчинив дії, які явно не відповідали обстановці захисту, а саме ножем, якого вихватив у ОСОБА_18 , з метою позбавлення його життя, умисно заподіяв йому поріз шиї, спричинивши проникаюче-наскрізну різану рану передньої поверхні шиї зліва в проекції сонного трикутника з ушкодженням лівої пластини щитоподібного хряща, від чого той помер на місці.
В подальшому, з метою уникнення кримінальної відповідальності та приховання слідів вчиненого злочину, ОСОБА_17 , за допомогою цього ж ножа, розчленував тіло потерпілого, останки якого заховав у полі поблизу бару «Ріо», що в Хмельницькому районі, та у лісосмузі за територією села Бригидівка Барського району Вінницької області, а самого ножа викинув у невстановленому місці.
Винуватість ОСОБА_17 у скоєнні злочину підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.
Показаннями самого обвинуваченого про те, що дійсно у вищевказаний час до нього на роботу прийшов чоловік його коханки ОСОБА_18 , який раніше працював у нього, та запросив його, обвинуваченого, до розмови, запропонувавши пройти в приміщення складу. Вважаючи, що розмова стосуватиметься позики коштів, він погодився та вони зайшли у вказане приміщення. Там, під час слідування, ОСОБА_18 , який йшов позаду, погрожуючи вбивством, напав на нього та ножем, якого приніс з собою, наніс йому удар в напрямку голови, якого він - ОСОБА_17 , відбив стиснутою в кулак лівою рукою, отримаши при цьому тілесне ушкодження тильної поверхні цієї руки. Між ними зав`язалась боротьба, в ході якої він опинився позаду нападника, заскочив йому на спину та повалив на підлогу. В ході подальшої боротьби ОСОБА_18 вказаним ножем було заподіяно ушкодження шиї, від якого він помер на місці. Цього ж дня він ОСОБА_17 отримав в лікарні необхідну медичну допомогу, а через декілька днів, будучи наляканим цією ситуацією, не знаючи як себе поводити, вирішив приховати цей факт. З цією метою він рочленував труп ОСОБА_18 , його частини вивіз та заховав у місцях, де вони в подальшому були виявлені, а приміщення складу вимив від крові та зробив у ньому ремонт.
На вказані обставини, а також місце схову трупа (тулуба) потерпілого ОСОБА_18 лісосмуги за територією села Бригидівка Барського району Вінницької області, який разом з одягом потерпілого був вилучений слідчим, обвинувачений ОСОБА_17 вказав під час проведення з ним слідчих експериментів. Крім того, в ході проведення такої слідчої дії в приміщенні будівлі складу по АДРЕСА_2 , на дерев`яному одвірку дверного пройому виявлено і вилучено нашарування речовини бурого кольору, яка згідно з висновками судово-імунологічних експертиз може належати як потерпілому ОСОБА_18 , так і обвинуваченому ОСОБА_17 (т. 1 а.с. 212-213, т. 2 а.с. 151-163).
Останки трупа (відчленовані від тулуба кисті обох рук і голову) потерпілого ОСОБА_18 виявлено під час огляду місця події, на яке вказав обвинувачений ОСОБА_17 , а саме на земельній ділянці, розташованій за приміщенням бару «Ріо» в Хмельницькому районі, що зафіксовано у відповідному протоколі (т. 2 а.с. 129-134).
Факт належності виявлених тулуба та відчленованих голови і кистей рук від тулуба одній і тій же людині підтверджується даними висновку судово-медичної експертизи № 41 від 01.04.2015 р. (т. 1 а.с. 183-196). Про те, що труп належить саме ОСОБА_18 підтвердили в суді потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідно матір та рідний брат загиблого, які впізали його в морзі Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи.
Своїми показаннями у судовому засіданні потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 підтвердили факт інснування стосунків між обвинуваченим ОСОБА_17 та ОСОБА_13 , а також факт пропажі ОСОБА_18 саме 03.10.2014 р. в післяобідню пору, а потерпіла ОСОБА_13 , крім того, що вказані стосунки мали інтимний характер.
Про зникнення ОСОБА_18 03.10.2014 р. потерпіла ОСОБА_13 заявила в правоохоронні органи 05.10.2014 р., що зафіксовано у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (т. 2 а.с. 85), а свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 показали, що востаннє бачились з ОСОБА_18 за день до його зникнення.
Факт перебування обвинуваченого ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_18 03 жовтня 2014 року близько 16 год. 00 хв. в приміщенні складу, що по вул. Львівське шосе, 12 «а» в м. Хмельницькому, підтверджується даними роздруківок телефонних з`єднань, згідно з якими активний номер мобільного телефону потерпілого востанє був зафіксований в цей день о 16 год. 00 хв. в районі базової станції по вул. Геологів в м. Хмельницькому (неподалік місця вчинення злочину), де також зафіксовані з`єднання за номером мобільного телефону обвинуваченого. Крім того, 05.10.2014 р. зафіксовано з`єднання за номером телефону ОСОБА_17 в районі села Бригидівка Барського району Вінницької області, де виявлено тулуб з відчленованими кистями обох рук і голови потерпілого ОСОБА_24 (т. 2 а.с. 111-128, 186-191).
За даними висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_18 № 41 від 01.04.2015 р. з урахуванням даних судово-гістологічної, судово-токсикологічної, судово-імунологічної та судової медико-криміналістичної експертиз, відомих обставин справи:
Причину смерті ОСОБА_18 із-за різко вираженого трупного гниття встановити не представляється можливим. Але, враховуючи дані судово-медичної, судово-медико-криміналістичної експертиз, при яких встановлено, що виявлена рана на передній поверхні шиї зліва знаходиться в проекції крупних судин шиї, а також, враховуючи дані судово-гістологічної експертизи, згідно якої відмічається запустіння більшості судин як ознака малокрів`я (крововтрати), можна припустити, що можливою причиною смерті потерпілого є рана верхньої третини шиї зліва проекції сонної артерії та вени з ушкодженням даних судин, що призвела до зовнішньої крововтрати.
Враховуючи виражені гнильні зміни на частині шиї голови, висказатись конкретно за кількість ушкоджень та механізм їх виникнення не представляється можливим. Але, з урахуванням ушкоджень на частині шиї тулуба, яка менш піддана гнильним змінам, де виявлено рану передньої поверхні шиї зліва в проекції сонного трикутника та ушкодження щитоподібного хряща в середній частині лівої пластини, який знаходиться приблизно в проекції внутрішнього кінця рани, і може бути як колото-різаним, так і різаним, можна сказати, що ОСОБА_18 було заподіяно не менше одного ушкодження. Ушкодження передньої поверхні шиї є окремим ушкодженням, яке не підпадає під механізм відчленування голови, яке проводилось шляхом натискання гострою частиною леза ножа на шкіру.
Зазвичай, рана шиї, яка розташована в проекції крупного судинного пучка, як виявлено на трупі ОСОБА_18 , при умові пошкодження цього судинного пучка, зазвичай має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння та спричиняють смерть.
При нанесені ушкодження шиї ОСОБА_18 міг відчувати біль.
Судово-медичних даних, які б дозволили висказатися про взаєморозташування ОСОБА_17 та покійного ОСОБА_18 під час нанесення йому тілесних ушкоджень не має.
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_18 виявлено відчленування голови від тулуба на рівні верхньої третини, яке було проведене предметом з гострим краєм, про що свідчить край розчленування, який лишився на частині шиї тулуба, краї якого рівні. Враховуючи кількість надрізів на шкірі в місці розрізу, відчленування проводилось гострою частиною ножа з неодноразовим натисненням на шкіру не менше 7 разів.
З урахуванням характеру країв шкіри на відчленованих частинах, які є відносно рівними, з більшою вірогідністю відчленування відбувалось предметом з гострим краєм, яким могла бути ріжуча частина ножа.
Краї шкіри на шиї тулуба співпадають по висоті та анатомічному ходу лінії розчленування з краями шкіри на шиї голови, що може вказувати, що відчленована голова належить одній і тій же людині. Краї шкіри на передпліччях обох рук співпадають по висоті та анатомічному ходу лінії розчленування з краями шкіри на кистях, що може вказувати на те, що відчленовані кисті належать одній і тій же людині (т. 1 а.с. 183-196).
За висновком комісійної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_18 № 25 від 14.07.2017 р., на підставі вивчення матеріалів кримінального провадження, даних висновку експерта № 41 від 26.01-01.04.2015 р., повторної судово-гістологічної експертизи шматочків внутрішніх органів трупа, повторної судово-медико-криміналістичної експертизи щитоподібного хряща та клаптя шкіри з передньої поверхні шиї з раною:
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_18 було виявлене відокремлення голови від тулуба на межі верхньої третини шиї та відокремлення кистей на рівні променево-зап`ястних суглобів, яке здійснювалось гостро-ріжучим предметом, яким могло бути і лезо клинка ножа. При дослідженні одягу ОСОБА_18 на куртці та футболці також були виявлені численні клаптеподібні пошкодження з рівними краями, наближаючимися до гострих кінцями, які могли утворитися від гостро-ріжучого предмету під час відокремлення голови та кистей. На шкірі передньо-бокової поверхні шиї зліва у верхній третині була виявлена окрема рана з рівними краями, з кінцями, які наближались до гострих, розміром приблизно 4.0x0.4 см, яка була розташована в проекції крупних судин шиї, за межами лінії відокремлення голови.
При судово-медико-криміналістичній експертизі клаптя шкіри з передньої поверхні шиї зліва була виявлена проникаюче-наскрізна різана рана із двома окремими непроникаюче-поверхневими насічками шкіри, розташованими по ходу її нижнього краю, яка могла утворитись від не менш одноразової дії гостро-ріжучої крайки леза твердого плоского клинкового знаряддя, в тому числі і по типу ножа чи будь-яких інших подібних до нього ріжучих предметів. Поверхневі насічки, що розташовані по нижньому краю вказаної рани могли бути заподіяні, як під час зміщення ріжучої крайки леза клинка ножа в момент утворення основної рани шиї, так і під час повторної дії вищевказаного травмуючого предмету.
Крім того, на досліджуваному клапті шкіри були виявлені три фрагменти непроникаючих поверхневих різаних ран шкіри, які могли також утворитись від трьох дій гострої ріжучої крайки леза як одного і того ж самого, так і двох чи більше різних твердих пласких клинкових знарядь, в тому числі і по типу ножа.
З урахуванням обставин справи, не виключається, що проникаюче-наскрізна рана шиї на лівій передньо-боковій поверхні в верхній третині з можливим ушкодженням крупних судин шиї могла бути причиною смерті ОСОБА_18 . Непрямими ознаками цього висновку може бути запустіння більшості судин серця, печінки та нирок, як ознак гострої кровотечі, та пляма темно-бурого кольору з розмитими межами, яка візуально є подібною як до підшкірного крововиливу, так і до наслідків посмертних змін шкіри.
Також була виявлена окрема вертикально розташована рана з рівними краями, гострими кінцями на долонній поверхні лівої кисті на рівні підвищення 1-го пальця лівої кисті, яка була заподіяна гостро-ріжучим предметом, яким могло бути і лезо клинка ножа. Встановити послідовність спричинення вказаних вище тілесних ушкоджень не представляється можливим через відсутність судово-медичних даних.
При візуальному дослідженні трупа ОСОБА_18 та судово-гістологічному дослідженні шматочків внутрішніх органів та шкіри з ушкодженнями від трупа потерпілого ознак прижиттевості заподіяння тілесних ушкоджень не встановлено через виражене гниття органів та тканин трупа.
Конкретно визначити, в якому положенні знаходився ОСОБА_18 в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень неможливо. Але по відсутності ознак наявності плям, потьоків крові на його одязі при наявності кровоточащих ушкоджень в ділянці шиї можна припустити, що він міг знаходитись в горизонтальному положенні.
По характеру рівних країв з надрізами, по наявності клаптів та численних надрізів по лініям відокремлення голови та кистей потерпілого, розчленування його проводилось шляхом розрізання гостро-ріжучим предметом, яким могло бути і лезо клинка ножа. Визначити, чи за життя, чи після настання смерті здійснювалось розчленування тіла ОСОБА_18 не представляється можливим, так як через виражене гниття органів та тканин трупа встановити, які з них були прижиттєві, а які посмертні, неможливо.
Травмуючий твердий предмет, яким були заподіяні тілесні ушкодження та здійснене розчленування тіла мав ріжучі властивості.
По наявності різаних ран встановити, одним чи декількома ріжучими предметами були спричинені тілесні ушкодження та відокремлення голови та кистей трупа ОСОБА_18 не представляється можливим.
Сліди агонії в ділянках ран взагалі не проявляються.
При судово-медико-криміналістичній експертизі щитоподібного хряща, вилученого з трупа ОСОБА_18 було виявлено фрагменти тільки правих кінців та формуючих їх країв двох окремих проникаюче-наскрізних ушкоджень лівої хрящової пластинки, які по характеру країв та лише одного кінця могли утворитись від дії гострої ріжучої крайки леза твердого плоского клинкового знаряддя, в тому числі по типу ножа, чи будь-яких інших, подібних до нього ріжучих предметів або знаряддя. По характеру ушкоджень щитоподібного хряща та при наявності гнильних процесів в м`яких тканинах встановити послідовність їх заподіяння та давність спричинення неможливо. Не виключається можливість, що одне із ушкоджень лівої пластини щитоподібного хряща могло утворитись одночасно з наскрізною проникаючою раною шиї спереду зліва, а інше ушкодження щитоподібного хряща могло бути спричинено при відокремленні голови (т. 5 а.с. 56-64).
Згідно з висновком додаткової комісійної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_18 № 86 від 12.12.2017 р., на підставі вивчення матеріалів кримінальної справи, даних висновку експерта № 149 від 20.03-25.03.2015 р., даних додаткової судово-медико-криміналістичної експертизи одягу та взуття, які належали ОСОБА_18 :
При судово-медико-криміналістичній експертизі клаптя шкіри з передньої поверхні шиї зліва була виявлена проникаюче-наскрізна різана рана із двома окремими непроникаюче-поверхневими насічками шкіри, розташованими по ходу її нижнього краю, яка могла утворитись від не менш одноразової дії гостро-ріжучої крайки леза твердого плоского клинкового знаряддя, в тому числі і по типу ножа чи будь-яких інших подібних до нього ріжучих предметів. Тобто вказана рана виникла від дії ріжучої частини гостро-ріжучого предмету, від дії якої рановий канал не утворюється. Інші частини гостро-ріжучого предмету, в даному випадку клинка ножа, а саме: вістря, обушок, бокові частини, також скоси обушка та леза, на тканини шиї при утворенні даної рани не діяли. Тому визначити властивості клинка ножа - його приблизну довжину, ширину, товщину обушка, наявність скосів неможливо. При спричиненні рани передньої поверхні шиї зліва ОСОБА_18 міг знаходитись в вертикальному, горизонтальному чи близькому до них положенні. По викладеним вище даним конкретно встановити його положення в момент заподіяння тілесних ушкоджень не представляється можливим. Утворення різаної рани на передній поверхні шиї зліва при обставинах, на які вказує ОСОБА_17 під час слідчого експерименту від 20.02.2015 р., малоймовірно, хоча не виключається (т. 5 а.с. 156-161).
Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертиза трупа ОСОБА_18 № 11 від 01.04.2015 р.:
Під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_17 вказує, що травмуюча дія леза ножа відбулася з передньою поверхнею шиї з лівого боку, що може відповідати виявленій рані передньої поверхні шиї зліва в області сонного трикутника.
Можливість розчленувати труп ОСОБА_18 (відділити голову та кисті рук) таким чином та ножем, який під час слідчого експерименту 20.02.2015 р. показав ОСОБА_17 - не виключається (т. 1 а.с. 198-201).
Про те, що ОСОБА_18 була заподіяна саме проникаюче-наскрізна різана рана на передній поверхні шиї зліва ніким не оспорюється і підтверджується висновком комісійної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_18 № 25 від 14.07.2017 р., роз`ясненнями експертів в судовому засіданні, а тому висновок № 41 від 01.04.2015 р. в частині спричинення йому колото-різаної рани на передній поверхні шиї зліва суд відхиляє.
Надаючи перевагу саме комісійному висновку перед первинним щодо характеру спричиненого ОСОБА_18 смертельного тілесного ушкодження, як то проникаюче-наскрізна різана рана на передній поверхні шиї зліва, а не колото-різана, суд визнає висновок комісії експертів найбільш переконливим з точки зору повноти та всебічності дослідження, аргументації та наукового обгрунтування.
За даними висновку судово-медичної експертизи обвинуваченого ОСОБА_17 № 97 від 26.02.2015 р.:
Згідно даних наданої медичної документації, оформленої на їм`я ОСОБА_17 , у нього станом на 03-15.10.2014 р. (відомий період часу, на протязі якого він перебував під спостережемням лікарів-спеціалістів) виявлене тілесне ушкодження у вигляді рани м`яких тканин тильної поверхні лівої кисті з пошкодженням сухожилків-розгиначів 2-3-го пальців кисті.
Судячи за даними медичної карти, дане ушкодження могло утворитися від одноразової дії гострого краю твердого предмету.
За своїм характером рана м`яких тканин тильної поверхні лівої кисті з відкритим ушкодженням сухожилків-розгиначів 2-3-го пальців відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричиняють тривалий розлад здоров`я.
Згідно результатів судово-медичної експертизи, станом на 29.01.2015 р. у ОСОБА_17 встановлена наявність післяопераційного рубця м`яких тканин на тильній поверхні лівої кисті (як наслідок загоєння післяопераційної рани), а також ще двох рубців м`яких тканин лівої кисті: в проекції 1-го між пальцевого проміжку та зовнішньої поверхні 2-го пальця лівої кисті (т. 2 а.с. 149-150).
За висновком комісійної судово-медичної експертизи обвинуваченого ОСОБА_17 № 26 від 18.07.2017 р., на підставі вивчення матеріалів кримінальної справи, даних медичних документів, огляду експертом обвинуваченого:
Виявлена у ОСОБА_17 рана м`яких тканин тильної поверхні лівої кисті з пошкодженням сухожилків-розгиначів 2-3-го пальців кисті була заподіяна гостро-ріжучим предметом, яким могло бути і лезо клинка ножа, яка могла утворитись незадовго до звернення ОСОБА_17 в травмпункт, тобто по данвості виникення рана може відповідати строку події злочину та відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як така, що за звичайним своїм клінічним перебігом спричиняє тривалий розлад здоров`я (понад 21 добу).
Також у ОСОБА_17 був виявлений рубець в 1-му між пальцевому проміжку на долонній поверхні основи 1-го пальця лівої кисті, утворення якого під час події 03.10.2014 р. не виключається. Рана 1-го між пальцевого проміжку лівої кисті, загоївшаяся рубцем, могла бути заподіяна гостро-ріжучим предметом, яким могло бути і лезо клинка ножа, відноситься до ступеню легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Утворення рани дугоподібної форми на тильній поверхні лівої кисті від одноразової дії гостро-ріжучого предмету - леза масивного ножа загальною довжиною понад 30 см, довжиною ріжучої частини понад 20 см з одностороннім заточуванням леза в момент, коли удар даним ножем був нанесений в ділянку лівої кисті, стиснутої в кулак під гострим кутом з подальшим протягуванням - різанням м`яких тканин за обставин, коли ОСОБА_17 , напівобернувшись ліворуч лівою рукою, стиснутою в кулак, відбивав рубаний удар вказаним ножем, який йому наносився особою, приблизно одного з ним зросту, у верхню ділянку його тіла - голову, шию правою рукою, не виключається.
Заподіяння тілесного ушкодження у вигляді рани 1-го між пальцевого проміжку лівої кисті, яка загоїлась рубцем, від одноразової дії гостро-ріжучим предметом, а саме лезом ножа, загальною довжиною понад 30 см, довжиною ріжучої частини понад 20 см з однобічним заточуванням леза в момент часткового його захоплення рукою ОСОБА_17 в процесі боротьби із особою, в руці якої був ніж, не виключається.
Визначити, чи одним і тим же гостро-ріжучим предметом, чи декількома подібними предметами були спричинені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_18 та обвинуваченому ОСОБА_17 не представляється можливим через відсутність необхідних судово-медичних даних. При утворенні ран на лівій кисті ОСОБА_17 і при відокремленні голови потерпілого ОСОБА_18 на рівні шиї та при відокремленні кистей на рівні променево-зап`ясних суглобів діяла гостро-ріжуча дія травмуючого предмету по якій визначити будь-які індивідуальні особливості гостро-ріжучого предмету чи предметів при спричинені тілесних ушкоджень ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , неможливо (т. 5 а.с. 49-54).
Суд відхиляє роз`яснення в судовому засіданні експерта ОСОБА_26 про неможливість утворення у ОСОБА_17 рани м`яких тканин тильної поверхні лівої кисті з пошкодженням сухожилків-розгиначів 2-3-го пальців кисті у вказаний обвинуваченим спосіб (при відбитті ножа на вису), оскільки такі відомості спростовуються висновком комісійної судово-медичної експертизи обвинуваченого ОСОБА_17 № 26 від 18.07.2017 р., роз`ясненнями експертів, а, крім того, показаннями свідка ОСОБА_25 лікаря травмпункту Хмельницької міської лікарні, який надавав медичну допомогу ОСОБА_17 .
З цих же підстав суд не приймає до уваги і висновок судово-медичної експертизи № 97 від 26.02.2015 р. та роз`яснення експерта ОСОБА_26 щодо давності утворення у ОСОБА_17 рубця 1-го між пальцевого проміжку лівої кисті.
Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_18 № 25 від 14.07.2017 р. наявність та локалізація окремих пошкоджень тканини куртки та футболки ОСОБА_18 , локалізація рани на долонній поверхні лівої кисті на рівні підвищення 1-го пальця, яка була розташована за межами лінії відокремлення кисті, які були заподіяні гостро-ріжучим предметом, можуть свідчити про можливу боротьбу та самооборону ОСОБА_18 з іншою особою. Конкретно визначити взаєморозташування ОСОБА_18 з іншою особою під час боротьби не представляється можливим. Утворення тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі трупа в ділянках шиї та в ділянці підвищення 1-го пальця лівої кисті при обставинах, на які вказує обвинувачений при проведенні слідчого експерименту 20.02.2015 р. в цілому не виключається. Утворення різаної рани на передній поверхні шиї зліва при обставинах, на які вказує ОСОБА_17 під час слідчого експерименту від 20.02.2015 р., малоймовірне, хоча не виключається (т. 5 а.с. 56-64).
За даними висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_18 № 86 від 12.12.2017 р., враховуючи наявність та локалізацію численних проникаюче-наскрізних різаних та різано-рваних пошкоджень на одязі потерпілого, більша частина яких розташована поза межами ліній відчленування голови на рівні шиї та кистей на рівні променево-зап`ясних суглобів, а також враховуючи дані матеріалів кримінальної справи, слід вважати, що вони могли утворитись при боротьбі, при цьому ОСОБА_18 був обернутий до травмуючого предмету передньою, задньою та боковими поверхнями тіла по відношенню до нападника. По наявності і локалізації пошкоджень одягу конкретно встановити положення ОСОБА_18 - вертикальне, горизонтальне чи близьке до них положення не представляється можливим. При спричиненні пошкоджень на одязі потерпілий міг знаходитись і в вертикальному, і в горизонтальному, і в близькому до них положенні (т. 5 а.с. 156-161).
Як роз`яснила експерт ОСОБА_27 при знаходженні ножа лише в руках ОСОБА_18 утворення вищевказаних окремих пошкоджень одягу останнього, з огляду на їх місця розташування, було б неможливе і вказує на те, що ніж під час боротьби переходив від потерпілого ОСОБА_18 до обвинуваченого ОСОБА_17 .
Про те, що загиблий ОСОБА_18 мав схильність до агресивної насильницької поведінки, за що в тому числі притягувася до кримінальної відповідальності, показала в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 , а також підтверджується даними довідки про судимості потерпілого ОСОБА_18 (т. 4 а.с. 13-14). Про перебування останнього на обліку в Хмельницькому обласному наркологічному диспансері в судовому засіданні показав свідок ОСОБА_29 лікар цього закладу.
Винність обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується також речовими доказами: марлевим тампоном зі зразком крові, вилученим під час слідчого експерименту з обвинуваченим в приміщенні будівлі складу по вул. Львівське шосе, 12а у м. Хмельницькому; одягом потерпілого ОСОБА_18 (пара кросівок, пара шкарпеток, спортивні штани, чоловічі плавки, футболка, чоловіча куртка), вилученого під час огляду місця події земельної ділянки, розташованої за приміщенням бару «Ріо» в Хмельницькому районі; обручальним кільцем, вилученим у морзі з відчленованої правої кисті руки потерпілого ОСОБА_18 , та даними протоколу його огляду (т. 2 а.с. 169-171, 176).
Суд відхиляє і не приймає до уваги дані протоколу допиту свідка ОСОБА_17 (т. 4 а.с. 35-36) в силу положень ч. 1 ст. 23 та ч. 4 ст. 95 КПК України, а також: дані протоколів огляду помешкань ОСОБА_18 і ОСОБА_17 (т. 2 а.с. 87-88, 100-101), протоколу обшуку автомобіля останнього (т. 2 а.с. 98-99) та речові докази: станок для гоління, документи по обслуговуванню автомобіля, вирізка з дорожки, дві ганчірки, поліетиленовий пакет (т. 2 а.с. 89, 102), оскільки вони не мають доказового значення у справі.
Згідно з висновком комісійної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_17 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення будь-яким психічним розладом не страждав, а тому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час душевним захворюванням не страждає, а тому може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період вчинення злочину в стані сильного душевного хвилювання не знаходився. Застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 2 а.с. 166-168).
Оцінюючи такі висновки експертів, суд визнає їх науково обґрунтованими і достатньо аргументованими, такими, що відповідають об`єктивній поведінці обвинуваченого під час судового розгляду, а тому, погоджуючись з цими висновками, суд визнає ОСОБА_17 осудним і відповідальним за фактично скоєне.
Даючи правову оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_17 , суд враховує всі представлені суду та досліджені докази в сукупності та встановлені на підставі таких доказів обставини справи, в тому числі час, місце та наслідки події, характер та мотиви дій обвинуваченого і потерпілого, відомості про них, в тому числі антропометричні дані, спосіб життя, їх стосунки, що передували події, посткримінальну поведінку обвинуваченого і приходить до переконання, що в діях ОСОБА_17 відсутній склад інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисного вбивства потерпілого ОСОБА_18 .
Так, як встановлено судом, у вищевказані час та місці саме ОСОБА_18 фізично сильний, схильний до агресії молодий чоловік, який раніше вчиняв насильство, за що притягувався до кримінальної відповідальності, будучи обізнаним про умови праці та розпорядок роботи обвинуваченого, озброївшись ножем, відключивши свій мобільний телефон та вийнявши з нього акумуляторну батарею, прийшов до нього на роботу та запросив пройти до приміщення складу для розмови. Ідучи позаду, ОСОБА_18 , несподівано для обвинуваченого, напав на нього та, погрожуючи вбивством, наніс йому вказаним ножем удар в напрямку життєво важливого органу голови і лише те, що в цей момент ОСОБА_17 повертався до нього та помітив ці його дії, дало змогу обвинуваченому, який мав деякі навики єдиноборств, зреагувати та лівою рукою відбити цей удар.
Ці обставини, окрім послідовних показань самого обвинуваченого, підтверджуються висновком комісійної судово-медичної експертизи № 26 від 18.07.2017 р., медичною документацією, показаннями свідка ОСОБА_25 .
Натомість твердження прокурора в обвинувальному акті про те, що обвинувачений через тривалі інтимні стосунки з дружиною потерпілого ОСОБА_13 , намірами створити з нею сім`ю та боячись бути викритим у цьому, з метою вбивства заманив ОСОБА_30 у вказане складське приміщення, де заздалегідь заготовленим невстановленим твердим пластким травмуючим предметом, що володіє ріжучими конструктивними особливостями, наніс не менше трьох ударів в область шиї ОСОБА_18 , заподіявши тілесні ушкодження, від яких той помер на місці, є голослівними, не підтвердженими будь-якими доказами і спростовуються як показаннями обвинуваченого, так і показаннями потерпілої ОСОБА_13 та висновком комісійної судово-медичної експертизи № 25 від 14.07.2017 р., згідно з яким проникаюче-наскрізна різана рана передньої поверхні шиї зліва в проекції сонного трикутника із двома окремими непроникаюче-поверхневими насічками шкіри, могла бути заподіяна ОСОБА_18 одноразовою дією гостро-ріжучої крайки леза твердого плоского клинкового знаряддя, в тому числі і по типу ножа. Одне ушкодження лівої пластини щитоподібного хряща могло утворитись одномоментно із вказаною раною, а інше ушкодження цього хряща при відчленуванні голови.
До того ж, викладений в обвинувальному акті мотив вбивства, як то «через тривалі інтимні стосунки з дружиною потерпілого ОСОБА_13 , намірами створити сім`ю з останньою та боячись бути викритим у цьому», на думку суду, сам по собі є суперечливим.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Гарантії реалізації такого права закріплені в положеннях ч. 1 ст. 36 КК України, де зазначено, що необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Наведені обставини, на переконання суду, виключають в діях ОСОБА_17 , пов`язаних із спричиненням смерті потерпілому ОСОБА_18 , склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Згідно з керівними роз`ясненнями пленуму Верховного Суду України, зазначених в п. 5 постанови № 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягало.
Як встановлено судом, в ході боротьби між обвинуваченим та потерпілим, ОСОБА_17 , опинившись за спиною ОСОБА_18 , повалив його на підлогу обличчям донизу та, знаходячись зверху на спині лежачого потерпілого, утримуючи останнього, маючи навики єдиноборств, про що сам стверджував у суді, в такому положенні отримав явну перевагу над ним. Наведене підтверджується як показаннями обвинуваченого, відомостями з протоколу слідчого експерименту за його участі, так і узгоджується з висновками судово-медичних експертиз щодо можливого розташування тіла потерпілого в момент спричинення йому смертельного тілесного ушкодження. Така перевага в боротьбі полягала не тільки в положенні обвинуваченого, але і у володінні ножем, який, як слідує з висновку експертизи № 86 від 12.12.2017 р. та роз`яснень експерта, в ході боротьби перейшов до ОСОБА_17 .
За таких обставин, на переконання суду, дії ОСОБА_17 , пов`язані із спричиненням смерті потерпілому в ході боротьби, яка продовжувалась, явно не відповідали обстановці захисту. При цьому суд враховує положення ч. 5 ст. 36 КК України про те, що не є перевищенням необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку завдано тому, хто посягає. Однак, суд не визнає існування таких обставин в конкретній обстановці боротьби обвинуваченого та потерпілого і вважає наявність перевищення меж необхідної оборони, оскільки в момент спричинення ОСОБА_18 смертельного тілесного ушкодження останній не був озброєним і зі свого положення не міг небезпечно посягати на ОСОБА_17 , хоча і продовжував боротьбу, а обвинувачений, в свою чергу, на такий момент мав значну перевагу у цій боротьбі.
Разом з тим, про наміри ОСОБА_17 заподіяти смерть ОСОБА_18 свідчить: характер дій обвинуваченого, пов`язаний з утриманням потерпілого у вищевказаному положенні, після спричинення смертельного тілесного ушкодження аж до повного припинення його рухової діяльності ОСОБА_18 ; не вжиття заходів для надання медичної допомоги останньому після залишення місця пригоди; розчленування тіла ОСОБА_18 в подальшому.
Що ж стосується показань обвинуваченого про необережне спричинення смертельного тілесного ушкодження ОСОБА_18 ножем, який під час боротьби перебував в руках потерпілого, то такі його показання суд розцінює як неправдиві, очевидно вмотивовані намірами уникнути відповідальності та обраним способом захисту, а тому відхиляє їх.
Ці показання обвинуваченого є не конкретними. Як під час слідчого експерименту, так і в судовому засіданні ОСОБА_17 не зміг детально пояснити та продемонструвати механізм спричинення смертельного поранення ОСОБА_18 . Заподіяння останньому цього поранення за обставин, про які обвинувачений в загальному показав під час слідчого експерименту, за висновком № 25 від 14.07.2017 р., не виключається, проте є маловірогідним, а згідно з висновком експертизи № 86 від 12.12.2017 р. численні порізи на одязі потерпілого виявлені в місцях, де вони не могли б утворитись, якби ніж залишався в руках ОСОБА_18 . Крім того, за висновком експертизи № 25 від 14.07.17 р. на долоні лівої кисті ОСОБА_18 виявлено рану, яка могла бути заподіяна гострим ріжучим предметом, що свідчить про його боротьбу з іншою особою та можливу самооборону.
Не зміг ОСОБА_17 також логічно пояснити і мотиви своєї посткримінальної поведінки щодо не повідомлення про подію в правоохоронні органи, адже з врахуванням викладеної ним версії на рукоятці ножа, яким спричинено смертельне ушкодження ОСОБА_18 , на той момент не містилося будь-яких його ( ОСОБА_17 ) слідів, при цьому в подальшому це знаряддя злочину сам же приховав.
Оцінивши всебічно, повно та неупереджено дослідженні в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_17 в умисному вбивстві ОСОБА_18 , вчиненому при перевищенні меж необхідної оборони.
Дії обвинуваченого суд перекваліфіковує з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.
При обранні йому виду та міри покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_17 характеризується позитивно, до моменту затримання займався суспільно корисною працею, має сім`ю, на утриманні неповнолітню дитину, скоїв злочин середньої тяжкості.
Він вперше притягується до кримінальної відповідальності, що йому пом`якшує покарання.
Разом з тим, він позбавив життя іншу людину, до того ж розчленував труп загиблого, у скоєному не розкаявся, а тому з врахуванням позиції потерпілої ОСОБА_11 , яка просить призначити йому найсуворішу міру покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 118 КК України.
Саме таке покарання є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого, попередження нових злочинів.
Здійснюючи зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 4 КК України визначено, що злочинність, карність, а також інші кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 КК України «Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотню дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість; закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі».
ОСОБА_17 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затриманий 24 січня 2015 року (т. 2 а.с. 135-136) і з цього часу розпочався строк його попереднього ув`язнення.
На той час ч. 5 ст. 72 КК України, яка є нормою закону про кримінальну відповідальність, діяла в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 р. і визначала зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі із розразунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавленя волі.
Законом України № 838-VIII від 26.11.2015 р. у ч. 5 ст. 72 КК України внесено зміни та визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Цей закон поліпшує становище особи, а тому має зворотню дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання цим законом чинності, в тому числі і на обвинуваченого ОСОБА_17 , який скоїв злочин та був затриманий до набрання чинності цим Законом.
Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 р. перше речення ч. 5 ст. 72 КК України викладено в наступній редакції «Попереднє ув`язненя зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день, або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».
Цей Закон погіршує становище особи у порівнянні із попередньою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р.) і у відповідності до ч. 2 ст. 5 КК України не має зворотної дії в часі, а тому до обвинуваченого ОСОБА_17 , який засуджується до покарання у виді позбавлення волі, ч. 5 ст. 72 КК України підлягає застосуванню в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 р. і строк його попереднього ув`язнення з 24.01.2015 р. по 23.04.2018 р. підлягає зарахуванню в строк покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Саме такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 13.03.2018 р., ухваленої у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 440/853/17.
З врахуванням вказаного перерахунку, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_17 перевищує визначене йому покарання у виді позбавлення волі, а тому його, як такого, що повністю відбув це покарання, слід звільнити з - під варти з зали суду негайно, а обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.
Цивільний позов ОСОБА_11 (матері загиблого) підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Розмір же моральної шкоди суд, з врахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, моральних та душевних страждань потерпілої, яка втратила сина, - визначає у 100000 грн.
При цьому судом враховується як неправомірна поведінка загиблого ОСОБА_18 , який з ножем напав на обвинуваченого, а той, захищаючись, убив його, перевищивши при цьому межі необхідної оборони, так і подальші дії ОСОБА_17 , який рочленував труп ОСОБА_18 , спричинивши цим самим невідновлювальні, особливо глибокі та болісні страждання його матері ОСОБА_11 . Крім того, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, яка у відповідності з вимогами ст.ст. 23, 1167, 1169 ЦК України підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла цю шкоду, тобто обвинуваченим ОСОБА_17 , суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речові докази слід: бритвинний станок - знищити; документи по обслуговуванню автомобіля на 11 аркушах (акти проведених робіт, товарний чек) - повернути ОСОБА_17 ; одяг ОСОБА_18 (пару кросівок, пару шкарпеток, спортивні штани, чоловічі плавки, футболку, чоловічу куртку) - повернути потерпілій ОСОБА_11 ; обручальне кільце з металу жовтого кольору ОСОБА_18 - залишити потерпілій ОСОБА_11 ; вирізку з дорожки, дві ганчірки, поліетиленовий пакет, марлеві тампони, контрольні зразки чистоти марлі - знищити.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України,
ОСОБА_17 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 118 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
В строк відбуття ОСОБА_17 покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 24.01.2015 р. по 23.04.2018 р. включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, визнати його таким, що повністю відбув призначене покарання та звільнити з-під варти із зали суду негайно.
Міру запобіжного заходу скасувати.
Цивільний позов ОСОБА_11 задовольнити частково.
-бритвинний станок, який переданий в кімнату зберігання речових доказів Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області (т. 2 а.с. 89-90), - знищити;
-документи по обслуговуванню автомобіля на 11 аркушах (акти проведених робіт, товарний чек), які передані для зберігання в камеру зберігання речових доказів Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області (т. 2 а.с. 102-104), - повернути ОСОБА_17 ;
-пару кросівок, пару шкарпеток, спортивні штани, чоловічі плавки, футболку, чоловічу куртку, які передані для зберігання в камеру зберігання речових доказів Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області (т. 2 а.с. 170-173), - повернути потерпілій ОСОБА_11 ;
-обручальне кільце з металу жовтого кольору, яке передано на зберігання потерпілій ОСОБА_11 (т. 2 а.с. 170-171), - залишити останній;
-вирізку з дорожки, дві ганчірки, поліетиленовий пакет, марлеві тампони, контрольні зразки чистоти марлі, які передані для зберігання в камеру зберігання речових доказів Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області (т. 2 а.с. 102-105, 176-177), - знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя

судді: