Справа № 580/1812/16-к
Номер провадження 1-кп/580/29/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2017 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження № 0000588 від 02 серпня 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Укртранспневматика», не судимого в порядку ст. 89 КК України
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 01.08.2015 року о 21 год., перебуваючи в дворі трьохповерхового будинку АДРЕСА_2 , під час сварки з ОСОБА_6 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс останній удар ногою по коліну правої ноги, після чого схопив її за верхній одяг та наніс один удар рукою по обличчю в ділянку лівої щоки, після чого схопив ОСОБА_6 за верхній одяг та потягнув її до землі від чого вона впала. Внаслідок вищезазначених дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: в лівій пахвинній ділянці синець неправильної овальної форми розмірами 4,5х2,5 см синьо-багряного кольору; в ділянці лівого колінного суглобу по передній поверхні синець неправильної овальної форми розміром 2х1 см синього кольору; в ділянці правої гомілки в верхній третині та нижній третині по передній поверхні синці неправильної овальної форми розмірами 1х0,5; 1,5х1 см синього кольору. Ушкодження у вигляді синців утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень, та могли виникнути внаслідок нанесення ударів руками, ногами та подібними предметами. Ушкодження у вигляді синців кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 01.08.2015 року близько 21 год. вона приїхала на скутері до свого гаража, розташованого по АДРЕСА_2 . З собою привезла два мішки з травою, один з яких віднесла за сарай, а інший стала розв`язувати біля сараю. В цей час під`їхав автомобіль, з якого вийшли ОСОБА_7 (на той час співмешканка ОСОБА_4 ) зі своєю дочкою, які пішли в будинок, а ОСОБА_4 залишився біля автомобіля. Потім він зробив їй зауваження з приводу того чого вона порається в його сараї. В цей час під`їхав на велосипеді її чоловік ОСОБА_8 . Коли він поставив велосипед біля гаража, ОСОБА_4 вдарив його у спину, на що вона сказала, що викличе міліцію. Але він підійшов до неї, ухопив за одяг біля лівої руки, порвав кофту і білизну, ногами вдарив по її ногам, а рукою в обличчя. Вона впала на мішок з банками і втратила свідомість. Потім піднялась, він штовхнув її знову, після чого вона впала на бетонну плиту. В цей час вийшла дружина ОСОБА_4 і вони поїхали.

Свідок ОСОБА_8 , допитаний в судовому засіданні, показав, що 01.08.2015 року коли він на велосипеді під`їжджав до сараю, то почув якісь крики і вже біля сараю йому дружина повідомила про те, що ОСОБА_4 вважає, що цей сарай належить йому. Він у відповідь сказав, що він його будував і в цей час ОСОБА_4 вдарив його по спині, від чого він впав. Потім ОСОБА_4 підійшов до дружини і він бачив як ОСОБА_4 тягав її руками за одяг та бив ногами. Тоді вибігла дружина ОСОБА_4 , забрала його у машину і вони поїхали. Також зазначив, що коли ОСОБА_4 бив дружину, він порвав їй кофту і білизну. Він особисто бачив як ОСОБА_4 бив дружину, як він її кинув і вона впала на мішок з банками і тоді ОСОБА_4 почав її тягти. Коли він піднявся, то дружина уже лежала на бетонній плиті біля сараю. Тривало це все недовго, 1-2 хвилини. Запах алкоголю він від ОСОБА_4 чув.

Свідок ОСОБА_7 , допитана в судовому засіданні, показала, що на час подій, які розглядаються в суді, ОСОБА_4 був її співмешканцем. В той день вони під`їхали на таксі і вона з дочкою пішла в квартиру. Приблизно через 2 хв., коли вона зайшла, мати попросила спуститись на подвір`я, так як між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 була сутичка. Вона вийшла на вулицю і побачила, що ОСОБА_6 тримає ОСОБА_4 за руку. Вона підійшла до них взяла ОСОБА_4 і повела його в машину. При цьому ОСОБА_6 плювала ОСОБА_9 в обличчя і нецензурно лаялася. ОСОБА_4 в цей день спиртні напої вживав. У неї та у її матері маються неприязні відносини до ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_10 , допитаний в судовому засіданні, показав, що в той день після 21 год. він разом із ОСОБА_11 проходили по вул. Кутузова, почули крик, сварку. Потім вибігла ОСОБА_7 сіла в малину і поїхала. Ці події відбувалися неподалік першого під`їзду будинку. Він бачив як жінка і чоловік один одного тягають. Жінка кричала, сварилась і плювала на чоловіка. Щоб хтось когось бив він не бачив.

Свідок ОСОБА_11 , допитаний в судовому засіданні, показав, що він разом із ОСОБА_10 йшли до бару повз будинок по АДРЕСА_2 , де побачили біля під`їзду автомобіль. Чув шум і крики. Після цього ОСОБА_7 посадила ОСОБА_4 в машину і вони поїхали.

Свідок ОСОБА_12 , допитана в судовому засіданні, показала, що вона була в складі слідчо-оперативної групи і виїжджала в той день на місце пригоди, де відбулася подія між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 . Час був пізній, але на вулиці було видно і вона бачила відкритий сарай, біля якого стояло подружжя ОСОБА_13 . Там же бачила банки в мішку, деякі з них були розбиті. Здавалося наче на них хтось упав. Поряд стояв велосипед з розкиданими речами. Потерпіла пояснила, що коли була біля сараю, то під`їхав на автомобілі ОСОБА_4 з дружиною, між ним виникла суперечка, під час якої ОСОБА_4 наніс їй удар, хватав за одяг і вона впала. Потім з будинку вийшла його дружина, вони сіли в авто і поїхали. На потерпілій була порвана кофта і білизна. На грудях чи зліва, чи з права вона бачила почервоніння.

Свідок ОСОБА_14 , допитаний в судовому засіданні, показав, що в той день його знайомий ОСОБА_4 попросив відвезти його з дівчиною і дитиною на АДРЕСА_2 . Там вони всі вийшли з машини, дівчина і дитина пішли до квартири, а ОСОБА_4 став курити. Потім він почув сварку між ОСОБА_4 і потерпілою, було чути таке як б`ється скло чи посуд. В цей час вийшла дівчина, вони знову сіли в машину і поїхали.

Свідок ОСОБА_15 , допитана в судовому засіданні, показала, що потерпіла ОСОБА_6 зверталась до бюро СМЕ, але її оглядала не вона, а експерт ОСОБА_16 . Стосовно тілесних ушкоджень, то механізм їх заподіяння, який продемонструвала ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, відповідає тим тілесним ушкодженням, які у неї були виявлені. Крім цього, у неї є самостійні захворювання, але вона не вбачає причинного зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Свідок ОСОБА_16 , допитана в судовому засіданні, показала, що вона оглядала потерпілу, у якої були виявлені тілесні ушкодження. Якщо потерпіла на даний час скаржиться на стан здоров`я, то можна провести повторну експертизу на підставі відповідної меддокументації.

З висновку експерта № 939 від 03.10.2017 року (а.с. 104) вбачається, що при обстеженні судово-медичним експертом у гр. ОСОБА_6 03.08.2015 року виявлені ушкодження: в лівій пахвинній ділянці синець неправильної овальної форми розмірами 4,5х2,5 см синьо-багряного кольору. В ділянці лівого колінного суглобу по передній поверхні синець неправильної овальної форми розміром 2х1 см синього кольору. В ділянці правої гомілки в верхній третині та нижній третині по передній поверхні синці неправильної овальної форми розмірами 1х0,5; 1,5х1 см синього кольору.

При огляді онкоторакальним хірургом СОКОД 18.10.2016 р. встановлено діагноз «Захворювання верхньої частки правої легені гр.. ІІ, ст. ІБ».
Ушкодження у вигляді синців утворилися від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень, та могли виникнути внаслідок нанесення ударів руками, ногами та подібними предметами. Ушкодження в ділянці лівого колінного суглобу могло утворитися при падінні з вертикального положення на коліно.
Ушкодження у вигляді синців кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Згідно консультативного висновку лікаря онкоторакального хірурга СОКОД 18.10.2016 р. «Захворювання верхньої частки правої легені гр.. ІІ, ст. ІБ», встановити причину розвитку захворювання та встановити причинний зв`язок захворювання з тілесним ушкодженнями, отриманими ОСОБА_6 01.08.2015 року, не є можливим.
З протоколів огляду місця події та фототаблиці (а.с. 105, 118-121) вбачається, що місцем події, яка сталася 01.08.2015 року, є прибудинкова територія буд. АДРЕСА_2 , а саме навпроти п. № 1.

З висновку судово-медичної експертизи № 1018 від 21.08.2015 (а.с. 107) вбачається, що ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: в лівій пахвинній ділянці синець неправильної овальної форми розмірами 4,5х2,5 см синьо-багряного кольору; в ділянці лівого колінного суглобу по передній поверхні синець неправильної овальної форми розміром 2х1 см синього кольору; в ділянці правої гомілки в верхній третині та нижній третині по передній поверхні синці неправильної овальної форми розмірами 1х0,5; 1,5х1 см синього кольору.

Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, про що свідчить характер ушкоджень, і могли утворитися при нанесенні ударів руками, ногами та т.п. предметами.
Тілесні ушкодження в області лівого колінного суглобу могли утворитися в результаті падіння з висти власного зросту, враховуючи їх характер та локалізацію.
Вказані тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Описані тілесні ушкодження могли утворитися в строк, вказаний в постанові, що підтверджується стадією розвитку ушкоджень.
З протоколу проведення слідчого експерименту та фото таблиці до нього (а.с. 108-114) вбачається, що ОСОБА_6 під час даної дії, проведеної 17.11.2015 року, розповіла та продемонструвала як 01.08.2015 року ОСОБА_4 заподіяв їй тілесні ушкодження.

З висновку експерта № 275 від 18.12.2015 року (а.с. 115) вбачається, що локалізація та характер тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілої ОСОБА_6 , відповідає механізму, продемонстрованому останньою при слідчому експерименті від 17.11.2015 року.
З висновку експерта № 202 від 18.11.2016 року (а.с. 117) вбачається, що ОСОБА_6 має діагноз: захворювання верхньої долі правої легені гр. 2, ст. 1 Б Т2 N2 М0, яке не має прямого чи непрямого причинного зв`язку з нанесенням тілесних ушкоджень, і тому дане захворювання не могло утворитися внаслідок отримання тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину не визнав та пояснив суду, що 01.08.2015 року близько 20 год. він з дружиною приїхали на вул. Кутузова до її матері. Вони вийшли з автомобіля і коли дружина пішла в будинок, то між ним і потерпілою почалася сварка. Під час неї ОСОБА_6 вхопила його рукою за його руку, плюнула йому в обличчя, він її відштовхнув, при цьому вона не впала. Потім вони сіли у автомобіль і поїхали. В цій сутичці потерпіла порвала рукав його сорочки. Сам конфлікт був менше хвилини. ОСОБА_6 вела себе агресивно. Тілесні ушкодження він їй не наносив і яким чином вони у неї утворилися пояснити не може.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні даного кримінального правопорушення, його вина стверджується поясненнями потерпілої, показами свідків та матеріалами кримінального провадження в їх сукупності. Дані докази в ході судового розгляду спростовані не були.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні послалась на те, що під час сварки ОСОБА_4 хапав її за одяг, пошкодивши його, а також наніс їй декілька ударів ногами та рукою, штовхав її від чого вона падала.

Такі її пояснення ствердив свідок ОСОБА_8 , який показав, що він особисто бачив як ОСОБА_4 наносив удари потерпілій.

Крім цього, свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні ствердив, що коли він на вул. Кутузова перебував в автомобілі, то чув сварку між ОСОБА_4 і потерпілою та чув звук битого скла.

Свідок ОСОБА_8 ствердив, що під час вказаних подій інших громадян у дворі біля сараю не було.

Також свідок ОСОБА_12 суду показала, що коли вона виїхала в складі слідчо-оперативної групи на місце пригоди, то бачила, що на потерпілій була розірвана кофта і нижня білизна. Також вона бачила почервоніння на її тілі. При цьому потерпіла вказувала, що тілесні ушкодження їй заподіяв саме ОСОБА_4 , а ніхто інший.

Тому суд не може вважати об`єктивними доводи обвинуваченого та його захисника про недоведеність вини, про те, що потерпіла давала суперечливі докази та про відсутність свідків, які б вказали, що саме ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_6 .

При цьому суд бере до уваги також покази свідка ОСОБА_15 , яка показала, що механізм заподіяння тілесних ушкоджень, який продемонструвала ОСОБА_6 під час слідчого експерименту, відповідає тим тілесним ушкодженням, які у неї були виявлені.

Факт наявності у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, а також обставини щодо механізму їх заподіяння стверджуються висновками експертів № 939 від 03.10.2017 року (а.с. 104), № 1018 від 21.08.2015 року (а.с. 107) та № 275 від 18.12.2015 року (а.с. 115).

З огляду на викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 є доведеною у повному обсязі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, так як він вчинив умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що обвинувачений вину не визнав, у скоєному не розкаявся, шкоду, заподіяну злочином, не відшкодував та його характеристику і вважає необхідним призначити покарання у виді виправних робіт.

При цьому суд враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості і на час ухвалення вироку суду строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення цього злочину закінчився. Будь-яких обмежень для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених положеннями ст. 49 КК України, суд не вбачає. Підстав для зупинення або переривання перебігу строку давності судом також не встановлено.

З огляду на те, що по цьому кримінальному правопорушенню закінчилися строки давності, які передбачають кримінальну відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і особа не може бути притягнена до кримінальної відповідальності, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому та звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення даного злочину на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В частині цивільного позову суд враховує положення ч. 1 ст. 129 КПК України, згідно якої, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Оскільки дане кримінальне провадження суд розглянув по суті та хоча і звільнив обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття покарання, але ухвалив відносно нього рішення з нереабілітуючих підстав, а тому цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2352 грн. та моральної шкоди в сумі 7000 грн. суд вважає необхідним розглянути по суті та задовольнити її вимоги частково.

При цьому суд виходить з того, що незаконними діями обвинуваченого потерпілій дійсно була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого щодо неї. Однак, враховуючи обставини справи, глибину душевних страждань та переживань потерпілої, а також виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає за необхідне розмір моральної шкоди зменшити, визначивши її в сумі 5000 грн., що на думку суду буде достатнім для відновлення її порушених прав в цій частині.

У задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити у повному обсязі, оскільки в супереч ст. 60 ЦК України потерпілою не було доведено розмір заявлених нею збитків.

Блузку білого кольору з пошкодженням у вигляді розриву, визнану речовим доказом, передану на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Лебединського ВП - знищити.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначивши йому покарання по цьому закону у виді виправних робіт строком на 1 рік з відрахуванням в дохід держави 20 % із суми заробітку засудженого.

Звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Позовні вимоги ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на відшкодування моральної шкоди кошти в розмірі 5000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Блузку білого кольору з пошкодженням у вигляді розриву, визнану речовим доказом, передану на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Лебединського ВП - знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1