Справа № 715/2079/17
Провадження № 1-кп/715/8/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.01.2018 смт. Глибока
Глибоцький районний Чернівецької області в складі:
Судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3
обвинувачений ОСОБА_4
ОСОБА_4 , 19 жовтня 2016 року близько 19:00 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече» зі сторони м. Чернівці в напрямку с. Тереблече Глибоцького району Чернівецької області. Наближаючись до неврегульованого пішохідного переходу, який розташований в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області та позначений дорожнім знаком 5.35.1 (2) «Пішохідний перехід», а також дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра», водій ОСОБА_4 проявивши самовпевненість та неуважність до дорожньої обстановки та не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжував рух на перевищеній швидкості, а саме більше 60 км/год., в результаті чого і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка в цей час переходила проїзну частину дороги в межах вказаного нерегульованого пішохідного переходу з права на ліво, відносно напрямку руху автомобіля. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди громадянці ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді, садна: в ділянці голови, верхніх кінцівок, субкон`юнктивальний крововилив лівого ока, струс головного мозку, підшкірна гематома правої гомілки, косо поперечний перелом обох кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням, які у відповідності до висновку судової медичної експертизи №1617 мд від 10 листопада 2016 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду, водій ОСОБА_4 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) та 12.4 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою КМУ за №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 року. які вимагають від водія:
-п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
-п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, ехнічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, і в своїх показах підтвердив обставини скоєння злочину, які викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому та вказав на те, що потерпілій він шкоду відшкодував і вона до нього матеріальних претензій не має, а також просив застосувати до нього Закон України «Про амністію», а саме пункт «В», оскільки він має на утримані двох малолітніх дітей.
Потерпіла ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилася проте, направила до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, та ухвалити рішення згідно чинного законодавства. Крім того, потерпіла просить заявлений нею цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків залишити без розгляду, оскільки, цивільна відповідальність ОСОБА_4 була застрахована і він визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, а тому вона має намір звернутися до відповідної страхової компанії (страховика) про відшкодування матеріальних збитків.
За згодою учасників судового процесу, згідно ч.3 ст.349 КПК України, судом було визнано недоцільно дослідження всіх доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювались. Обвинувачений правильно розуміє фактичні обставини справи, що підтверджуються його показаннями, сумнівів у добровільності та істинності його позиції не має, а тому суд, згідно вимог ч.2 ст.349 КПК України, обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, частковим дослідженням письмових доказів та характеризуючих даних ОСОБА_4 , які наявні в матеріалах кримінального провадження.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині, крім повного визнання ним своєї вини також доведена дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, а саме:
-протоколом огляду місця події від 19.10.2016 року;
-постановою про визнання та прилучення речових доказів до кримінального провадження від 20.10.2016;
-висновком експерта №1617 мд. від 10.11.2016 року;
-висновком судової авто-технічної експертизи від 21.11.2016 року №818-А;
-протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим від 05.09.2017 року.
Аналізуючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України доведена у повному обсязі. Вищенаведені докази, надані стороною обвинувачення, не викликають сумнівів у суду, з них встановлено фактичні обставини події, вони є належними, достовірними та допустимими, зібрані відповідно до вимог чинного законодавства, з якими обвинувачений повністю погодився.
З огляду на викладене, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує всі обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає визнання ним своєї вини, щире каяття, сприяння у розкритті злочину.
Обтяжуючих покарання обставин не встановлено.
Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він скоїв злочин, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, його позитивні характеристики по місцю проживання, притягнення його вперше до кримінальної відповідальності, а також те, що він відшкодував потерпілій завдані збитки у розмірі 28 400 (двадцять вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп., що підтверджується копіями розписок які надав суду обвинувачений, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, а тому за таких обставин, суд вважає за необхідним призначити йому покарання у вигляді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Разом з тим, судом також встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» і на день набрання цим Законом чинності 07 вересня 2017 року є батьком двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 02.02.2009 року та серії НОМЕР_3 від 14.02.2011 року, щодо яких не позбавлений батьківських прав, що підтверджується довідкою з Служби у справах дітей Глибоцької РДА від 14.11.2017 року.
Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені, амністія до нього не застосовувалась.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він є батьком дитини віком до 18 років, стосовно якої не позбавлений батьківських прав, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується не є тяжким або особливо тяжким, а також те, що Закон України «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.
Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснено.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов за заявою потерпілої, слід залишити без розгляду.
Судові витрати на проведення експертизи технічного стану транспортного засобу №818-А від 21.11.2016 року та судової авто технічної експертизи №896-А від 30.10.2017 року на загальну суму 1 569 (тисяча п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 58 коп. необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України
Керуючись ст.ст. 85, 86 КК України, ст.3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 100, 124, 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на проведення експертизи технічного стану транспортного засобу та судової авто технічної експертизи в сумі 1 569 (тисяча п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 58 коп.
Речовий доказ автомобіль марки «Фольксваген Гольф», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні в Глибоцькому відділенні поліції Сторожинецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області повернути ОСОБА_4 .
Копія вироку суду негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок суду може бути подано апеляцію в апеляційний суд Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області на протязі 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу.
СУДДЯ: ОСОБА_1