Ухвала

Іменем України
29 січня 2018 р.

м. Київ
Справа № 542/92/16-к

Провадження № 51 2392 ск 18
Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 25 квітня 2017 року щодо нього,
встановив:
Вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2016 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25 квітня 2017 року, ОСОБА_4 засуджено за ст. 121 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 25 квітня 2017 року повернуто на підставі ст. 429 ч. 3 п. 1 КПК України.
Засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся із касаційною скарго, доповненнями до неї та окремо подав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених вироку і ухвали щодо нього та перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Суд касаційної інстанції, враховуючи зазначені у клопотанні причини пропуску строку, вважає за необхідне поновити засудженому ОСОБА_4 строк касаційного оскарження судових рішень щодо нього у зв`язку з поважністю причини його пропуску.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 КПК України.
Так, в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі не зазначено в чому саме полягає незаконність вироку та ухвали згідно з вимогами ст. 438 ч. 1 КПК України і доводи на обґрунтування цього. Відповідно до ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами обох інстанцій при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Крім того, особа, яка подає скаргу, має зазначити прохання щодо судових рішень з врахуванням повноважень касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України, а зазначене у касаційній скарзі прохання не відповідає зазначеним положенням закону.
Вказані недоліки касаційної скарги засудженого перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Залишення касаційної скарги без руху не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Суд
постановив:
поновити засудженому ОСОБА_4 строк касаційного оскарження вироку Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 квітня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 25 квітня 2017 року щодо нього.
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху.
Встановити засудженому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3