Справа №463/2251/17
Провадження №1-кп/463/312/17
В И Р О К
іменем України
16 листопада 2017 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.11.2016 року за №0003931 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лисиничі Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не одруженого, раніше судимого вироком Личаківського районного суду м. Львова від 03.08.2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:
обвинувачений ОСОБА_4 10.11.2016 року о 15:00 год., перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 -Винники по місцю проживання колишньої дружини ОСОБА_5 , в ході конфлікту з останньою, достовірно знаючи, що вона є вагітною, умисно, зловивши обома руками ОСОБА_5 за одяг спереду, став тиснути ліктем на її грудну клітку, заподіюючи фізичну біль, в подальшому пригнув до низу та штовхнув в плечі, після чого, утримуючи біля дверей, ліктем правої руки почав тиснути в область шиї потерпілої, від чого остатня не могла дихати, закриваючи при цьому рукою рот, від чого ОСОБА_5 зазнала фізичного болю.

Таким чином вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.126 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину не визнав, суду показав, що 10.11.2017 року дійсно прийшов до квартири колишньої дружини, щоб з`ясувати чому вона неодноразово зверталась до адміністрації з приводу позбавлення його батьківських прав. Між ними виник конфлікт. Вона заявила, що має іншого чоловіка та що вона вагітна. Він її попхав, взяв на себе і відштовхнув, щоб вийти. Жодних ударів потерпілій не наносив, фізичної сили не застосовував.

Не зважаючи на те, що обвинувачений вину у інкримінованому злочині не визнав, суд вважає, що його вина доведена наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка ствердила, що з 2011 року з обвинуваченим проживають окремо, він приходив лише провідати дитину. В 2012 році розірвали шлюб. 10.11.2016 року в батька обвинуваченого був день народження та празник у селі, дитина була у школі. Обвинувачений подзвонив, чи був п`яний по розмові вона не чула. Біля 15.00 год. обвинувачений прийшов, постукав сам зайшов до хати та сів на диван. Вона в цей час була на кухні, обідала. Обвинувачений почав говорити про їх життя, на що вона знову пояснила, що все в минулому, вона має іншого чоловіка і є вагітною від нього. Обвинувачений став сваритися, встав з дивану та підійшов до неї. Втекти вона не мала куди, т.я він перегородив вихід. Він зловив її двома руками за одяг, почав нею шарпати, притиснув сильно до стіни, а правою рукою натиснув на в горло. Вона пригнулась, після чого обвинувачений вдарив рукою ї по голові. Вона стала захищатись, бо розуміла що вагітна і що може втратити дитину. Вона зачепила декілька разів обвинуваченого по вуху та декілька разів вдарила. Він продовжував тиснути передпліччям правої руки їй на горло і сміючись повторював «Ти вагітна». Щоб вирватися вона вкусила його за праву руку до крові. Він вдарив її ногою в область бедра, а потім заспокоївся, відпустив її. Вона втекла в іншу кімнату, коли вийшла, його вже не було. Сутичка тривала близько 10 хвилин. Після цього потерпіла викликала поліцію. На наступний день вона поїхала у трампункт 8-ї лікарні, де її хотіли госпіталізувати з підозрою на викидень, зняли побої.

Показаннями свідка ОСОБА_6 , яка суду показала, що є матір`ю потерпілої. Проживає з донькою та внучкою в адресою АДРЕСА_2 . Безпосередньо свідком подій вона не була, оскільки пішла з дому біля 09.00 год., але знала, що в цей день мав прийти зять до дочки, щоб домовитися про дитину. Біля обіду вона зателефонувала до дочки, але вона трубку не брала. Вона подзвонила сусідці та попросила її піти, перевірити, що там з дочкою. Через деякий час дочка подзвонила і розповіла, що приходив зять, побив її та душив, вона його вкусила. Коли прийшла ввечері, то побачила що у доньки розбита губа, бачила забої на тілі, була пригнічена.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , який суду показав, що є цивільним чоловіком потерпілої та проживає за місце проживання останньої. Зранку 10.11.2016 року він пішов на роботу. Близько обіду до нього подзвонила потерпіла та повідомила, що приходив обвинувачений та душив її. Він повернувся до дому ввечері, особисто бачив синці на шиї. Жінка в цей час була на 3-4 місяці вагітності, це було замітно, вже був живіт. Обвинувачений знав, що потерпіла вагітна, писав їй повідомлення з погрозами. На наступний день він у зв`язку із хворобою був вдома, а дружина поїхала в лікарню.

Як вбачається із довідки травмпункту (а.с.49), 11.11.2016 року за медичною допомогою звернулась ОСОБА_5 з приводу забою м`яких тканин грудної клітки у верхніх відділах хребта, загрози переривання вагітності, забій м`яких тканин нижньої губи, вагітність 13-14 тиждень.

Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи №115 (а.с.46-47), в результаті огляду потерпілої у ОСОБА_5 на момент проведення первинної судово-медичної експертизи 23 листопада 2016 року будь-яких тілесних ушкоджень виявлено не було. При вивченні медичної документації, яка надана для проведення даної додаткової судово-медичної експертизи, вказано, що їй при обстеженні в травмпункті №2 м. Львова 11 листопада 2016р. було встановлено діагноз: «Забій м`яких тканин грудної клітки у верхніх відділах хребта. Загроза переривання вагітності. Забій м`яких тканин нижньої губи». Будь-яких ушкоджень на тілі лікарями в цей період відмічено не було. Отже, цей діагноз не підтверджений об`єктивними клінічними даними, а тому при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається відповідно п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Окрім того, суд враховує, що спроможність показань потерпілої ОСОБА_5 були перевірені на досудовому слідстві шляхом проведення слідчого експерименту (а.с.53-57).

Оцінивши в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що покази потерпілої, свідків про обставини нанесення ударів, побоїв, що спричинили фізичну біль потерпілій підтверджуються також переліченими медичними документами, в тому числі висновком судово-медичної експертизи, які вказують саме на те, що такі були заподіяні потерпілій.

Таким чином, винуватість обвинуваченого у скоєному є доведеною.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 126 КК України, оскільки він, перебуваючи по місцю проживання потерпілої під час конфлікту з нею, достовірно знаючи, що вона є вагітною, умисно, зловивши обома руками ОСОБА_5 за одяг спереду, став тиснути ліктем на її грудну клітку, заподіюючи фізичну біль, в подальшому пригнув до низу та штовхнув в плечі, після чого, утримуючи біля дверей, ліктем правої руки почав тиснути в область шиї потерпілої, від чого остатня не могла дихати, закриваючи при цьому рукою рот, від чого ОСОБА_5 зазнала фізичного болю.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що він вчинив злочини невеликої тяжкості, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, штраф не сплатив, по місцю проживання характеризується посередньо.

А тому враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що виправленню і перевихованню обвинуваченому сприятиме покарання у виді громадських робіт.

Окрім того, оскільки обвинувачений не відбув покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 03.08.2016 року у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., тому слід йому обрати покарання з врахуванням положень ст.71 КК України.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

Обрати покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу в розмірі 180 годин громадських робіт.
На підставі ст.71 КК України повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 03.08.2016 року і вважати його засудженим до покарання у виді 180 годин громадських робіт із сплатою штрафу в сумі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вирок в частині штрафу виконувати окремо.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Суддя: ОСОБА_1