Справа №127/1550/18
Провадження №1-кс/127/686/18
23 січня 2018 року м. Вінниця
Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісова Лисіївка, Калинівського району, Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше засудженого: 22.04.2009 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на термін 4 роки, та згідно ст. 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 10.06.2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на термін 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків, приєднавши до призначеного покарання 9 місяців за вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 22.04.2009, визначивши остаточне покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі; 24.06.2015 року Вінницьким міським судом за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на термін 1 місяць; 23.02.2016 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на термін 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, -
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, в період не погашеної судимості на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин.
Так, 04.06.2017 року приблизно о 15.30 години ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_4 прийшли до домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., маючи на меті помститися ОСОБА_8 за написання ним до поліції заяви на неправомірні дії ОСОБА_4 та примусити вчинити дії, що суперечать волі ОСОБА_8 , а саме відкликати дану заяву.
Так, зайшовши спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в кімнату вищевказаного будинку де знаходився ОСОБА_8 , ОСОБА_4 діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій, з метою реалізації спільного злочинного умислу, а саме змусити потерпілого проти його волі відкликати вищевказану заяву, одразу ж підійшов до ОСОБА_8 та кулаками рук наніс декілька ударів в різні ділянки голови потерпілого, чим завдав останньому гострого фізичного болю, при цьому постійно висловлюючись до нього чи розуміє він, що наробив написавши заяву в поліцію.
Від отриманих ударів та завданого фізичного болю ОСОБА_8 втратив рівновагу та присів на диван, що знаходився позаду нього. В свою чергу, ОСОБА_4 продовжуючи свою протиправну поведінку наніс удар ногою та ще декілька ударів кулаками рук в область обличчя ОСОБА_8 , чим завдав останньому фізичного болю.
В цей час, ОСОБА_7 реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на завдання сильного фізичного болю, розуміючи протиправність своїх дій, підійшовши до ОСОБА_8 , який сидів на дивані, також почав наносити удари кулаками рук в область голови та рук потерпілого, якими останній прикривав обличчя та голову, намагаючись захиститися від ударів.
В свою чергу ОСОБА_9 втрутилася між ними та потерпілим, намагаючись припинити побиття останнього.
Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відійшли від ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_4 присів на стілець навпроти нього та почав вимагати забрати заяву з поліції. Отримавши відмову від останнього вчинити такі дії, ОСОБА_4 різко встав зі стільця та скориставшись тим, що ОСОБА_9 відійшла в бік, а ОСОБА_8 втратив пильність та опустив руки, наніс йому удар кулаком руки в ділянку носа чим спричинив останньому різкий фізичний біль. Після чого, ОСОБА_4 з різною періодичністю продовжив наносити чисельні удари кулаками в різні частини голови та тулуба при цьому постійно повторюючи вимогу забрати заяву з поліції та розуміючи при цьому, що своїми протиправними діями він завдає ОСОБА_8 фізичних страждань.
В свою чергу, ОСОБА_7 , поки ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_8 , підійшов до серванту і відчинивши дверцята, побачив на полиці мобільний телефон марки «Donod» моделі «D801-TV» сірого кольору з антеною та телефон марки «Nokia» моделі «С5-03» чорно-сірого кольору. Взявши вказані телефони, ОСОБА_7 , не реагуючи на заперечення ОСОБА_9 , поклав їх до своєї кишені. Після цього, ОСОБА_7 , побачив на сидінні стільця мобільний телефон марки «Fly» моделі «TS 91» в корпусі чорно-сірого кольору. Підійшовши, до стільця ОСОБА_7 не зважаючи на заперечення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , покласти телефон на місце, забрав телефон та поклав його до кишені.
Після цього, ОСОБА_7 реалізуючи спільний умисел, приєднався до ОСОБА_4 та вони уже разом продовжили наносити ОСОБА_8 чисельні удари руками та ногами в область голови, тулуба та рук, чим заподіяли сильного фізичного болю останньому.
В цей час, ОСОБА_8 скориставшись допомогою ОСОБА_9 , вирвався від ОСОБА_7 та ОСОБА_4 і вибіг на вулицю, де його одразу ж наздогнали ОСОБА_7 та ОСОБА_4 і збили з ніг та кинули на землю. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , усвідомлюючи беззахисний стан потерпілого, бажаючи завдати йому сильного фізичного болю та фізичних страждань, із значною силою протягом двох хвилин наносили ОСОБА_8 чисельні удари руками та ногами в область голови та рук.
В свою чергу, ОСОБА_8 лежачи на землі, намагався захиститись від нанесення йому побоїв прикриваючись руками та почав кликати сусідів на допомогу однак, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 продовжували завдавати фізичного болю ОСОБА_8 і припинили побиття лише після того, як сусіди почувши крики про допомогу ОСОБА_8 підняли галас та повідомили, що викликали працівників поліції.
Таким чином, внаслідок вказаних побоїв та інших насильницьких дій ОСОБА_7 та ОСОБА_4 спричинили ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струс головного мозку, дві забійні рани і отогематома лівої вушної раковини, забійна рана надбрівної ділянки ліворуч, закритий перелом кісток носа, наскрізна забійно-рвана рана нижньої губи справа, забій м`яких тканин (набряки) обличчя, забої (садна) верхніх кінцівок. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 , згідно висновку експерта № 721/743 від 29.06.2017, належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я; виникли від багаторазової дії тупого твердого предмету (предметів) в названі вище різні ділянки голови та верхніх кінцівок.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України - катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного страждання шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі та покарати його за дії скоєні ним, кваліфікуючою ознакою якого є вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, 04.06.2017, точного часу та місця під час досудового слідства не встановлено, ОСОБА_4 , завідомо знаючи, що два мобільні телефони марки «Fly» моделі «TS 91» чорно-сірого кольору та мобільний телефон марки «Donod D801-TV» сірого кольору з антеною є майном здобутим злочинним шляхом ОСОБА_7 , взяв їх в останнього.
Після чого, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на збут майна, завідомо здобутого злочинним шляхом, 04.06.2017 ОСОБА_4 з метою незаконного збагачення та керуючись жагою до легкої наживи, діючи умисно, продав громадянину ОСОБА_10 два мобільні телефони, а саме: мобільний телефон марки «Fly» моделі «TS 91» чорно-сірого кольору та мобільний телефон марки «Donod D801-TV» сірого кольору з антеною, за що отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 100 гривень, які в подальшому витратив на власні потреби.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, тобто, збут майна завідомо одержаного злочинним шляхом.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 23.02.2016 до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, 25.03.2016 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, дана судимість у ОСОБА_4 не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, а знову вчинив новий умисний корисливий злочин.
У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лісова Лисіївка, Калинівського району, Вінницької області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, непрацюючий, з середньою освітою, раніше засуджений: 22.04.2009 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на термін 4 роки, та згідно ст. 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 10.06.2010 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на термін 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків, приєднавши до призначеного покарання 9 місяців за вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 22.04.2009, визначивши остаточне покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі; 24.06.2015 Вінницьким міським судом за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на термін 1 місяць; 23.02.2016 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на термін 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.
11.07.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ст. 198 КК України.
10.08.2017 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ст. 198 КК України.
Приймаючи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 , звільнившись з місць відбування покарання, на шлях виправлення не став, повторно вчинив корисливий злочин, не має постійного місця роботи, інших соціальних та особистісних чинників стримуючого характеру, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 198 та ч. 2 ст. 127 КК України, яке належить до категорії тяжких злочинів, та за вчинення якого передбачена максимальна кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до десяти років, раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, тобто кримінальних правопорушень проти власності. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, підозрюється у вчиненні злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 3 роки, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 виникає необхідність запобіганню перешкоджанню кримінальному провадженню шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, та вчинення іншого кримінального правопорушення, тому зазначені ризики є достатніми для переконання, що жоден з більш м`яких заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам. На підставі викладеного слідчий просить клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.
Відповідно до ст. 194 ч. 1 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.
Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК Українипідставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
10.08.2017 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ст. 198 КК України.
На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ст. 198 КК України обґрунтована.
Під час розгляду даного клопотання судом було з`ясовано, що ОСОБА_4 не працює та не має постійного джерела прибутку, є батьком малолітньої дитини, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення.
На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, їх наслідки, тяжкість покарань за злочини по яких оголошено підозру, особу підозрюваного, наявність судимостей та відсутність соціально стримуючих факторів, а також той факт, що підозрюваний неодноразово оголошувався в розшук, про що свідчить постанови органів досудового розслідування від 12.07.2017 року та 10.08.2017 року, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього кодексу, має право не визначити розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави суд не визначає.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395, 400 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 20 години 40 хвилин 23 березня 2018 року.
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 23 березня 2018 року.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя