Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/9228/14-к
Провадження №1-кп/523/31/17
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

21.06.2017 року м. Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , прокурорів прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_13 , обвинуваченого та його захисників адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000602 від 06 лютого 2014 року із звинувачення

ОСОБА_17 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дачне Біляївського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, з його слів, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, підприємця, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.189 та ч.3 ст.357 КК України,
в с т а н о в и в:
Близько 14 години 00 хвилин 4 лютого 2014 року ОСОБА_17 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали стосовно яких виділені в інше кримінальне провадження, перебуваючи в розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , адміністративному приміщенні, де обвинувачений здійснює власну підприємницьку діяльність, шляхом здійснення останніми особами погроз застосування ножа, а також застосуванням насильства у виді нанесення ударів руками в область обличчя потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поставив вимогу та примусив того написати розписку про нібито існуюче у потерпілого зобов`язання виплатити співмешканці ОСОБА_17 - ОСОБА_18 до 10 лютого цього ж року гроші в сумі 40000 грн., а також про залишення в якості застави автомобіля марки «ГАЗ-3321212», н.з. НОМЕР_1 .

Після вчиненого ОСОБА_17 та невстановлені особи незаконно заволоділи посвідченням водія, серії НОМЕР_2 , та свідоцтвом про реєстрацію вищезазначеного транспортного засобу, серії НОМЕР_3 , виданим на ім`я ОСОБА_13 , для їх подальшого обміну на зазначені в розписці гроші.

В другій половині дня 20 лютого 2014 року ОСОБА_13 прибув до одного із приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , де передав ОСОБА_19 частину з суми, яку той вимагав, в розмірі 10000 грн.
Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні не визнав та показав, що знав потерпілого з 2011 року як особу, яка торгувала на ринку «Меркурій» сантехнічними виробами. В 2013 році він розпочав будівництво виробничого цеху на території, розташованій по вул. Сахарова,1, для чого в один із днів січня 2014 року заїхав до місця здійснення торгівлі потерпілим та замовив у того придбання відповідного товару, загальною вартістю близько 24000 грн., за який розрахувався. При цьому ОСОБА_13 повідомив йому, що виконає замовлення на протязі тижня та одночасно попросив дати йому в борг ще 40000 грн., строком на тиждень, оскільки мав якісь матеріальні труднощі.

Як вбачається з показань обвинуваченого, оскільки такої суми грошей він не мав, він умовив свою співмешканку та комерційного директора ОСОБА_18 зайняти цю суму грошей ОСОБА_13 , із строком повернення 10 лютого 2014 року, на що той, в присутності інших працівників та родичів обвинуваченого - ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_18 написав власноручну письмову розписку та самостійно запропонував залишити на стоянці в якості застави автомобіль з документами щодо цього транспортного засобу, на якому згодом привіз замовлений товар, з відповідною накладною.

Після спливу строку повернення боргу ОСОБА_13 під різними приводами відмовлявся його повернути, та лише 20 лютого 2014 року привіз його частину в сумі 10000 грн., в момент повернення яких його ( ОСОБА_17 ) було затримано правоохоронцями.

Обвинувачений категорично заперечив вчинення будь-яких дій, пов`язаних з насильницьким вимаганням грошей у ОСОБА_13 , а також показав, що через деякий час шляхом перегляду відеозаписів з камер, встановлених в с. Крижанівка біля недобудованого будинку, він виявив факт вчинення ОСОБА_13 та іншими невідомими йому особами крадіжки належних його родині металоконструкцій, про що в орган внутрішніх справ офіційно не заявив та відмовився будь-яким чином пов`язувати з розглядуваними в даному судовому засіданні подіями.

До теперішнього часу він не повернув потерпілому 10 радіаторів системи опалення, які фактично встановлені у приміщенні за місцем здійснення власної господарської діяльності, оскільки вважає володіння цим майном правомірним.

Незважаючи на отримані від обвинуваченого показання, його вина у вчиненні вищезазначених діянь підтверджується сукупністю наступних, досліджених в суді доказів.
Потерпілий ОСОБА_13 в суді показав, що наприкінці 2013 початку 2014 років він займався вантажними перевезеннями на фактично придбаному автомобілі марки «ГАЗ-3321212», а також допомагав дружині здійснювати продаж сантехнічних виробів на одному із місцевих ринків. За попереднім дзвінком знайомого ОСОБА_22 він прийняв від іншого незнайомого чоловіка замовлення на вивезення металобрухту з приватного домоволодіння та доставку до пункту прийомки в с. Крижанівка. При цьому остання особа пояснила, що є найманим робітником в зупиненому будівництвом будинку та що нібито господар дозволив в якості розрахунків за виконану роботу здійснити вищезазначені дії.

При прибутті до зазначеного домоволодіння незнайомець відчинив внутрішній замок воріт, нагримав на собаку, яка слухняно впустила прибулих осіб. На території домоволодіння також перебував й інший чоловік, зовнішньо схожий на найманого будівельника чи охоронця, у зв`язку із чим у ОСОБА_13 не виникло жодних сумнівів в істинності намірів замовника. Потерпілий особисто допоміг двом чоловікам завантажити метал, який відвіз до приймального пункту.

Через 1,5 місяці до торгівельної точки його дружини прийшов раніше незнайомий їм ОСОБА_17 , замовив сантехнічні вироби, здійснив авансовий платіж та узгодив з ним умови доставки товару до промислової території, розташованої по АДРЕСА_3 , навпроти місця проживання потерпілого.

Як вбачається з подальших показань ОСОБА_13 4 лютого 2014 року він завіз замовлений товар із заздалегідь виписаною накладною до зазначеної території на автомобілі марки «ГАЗ-3321212», н.з. НОМЕР_1 , де ОСОБА_17 особисто показав йому місце стоянки, дав команду підлеглим робітникам на вивантаження товару, взяв накладну та запросив його пройти в офісне приміщення для остаточного розрахунку. В цьому приміщенні вже перебували близько шести-семи раніше незнайомих йому чоловіків, один з яких сидів за столом та на моніторі комп`ютера продемонстрував йому відеозапис з фіксацією виконання потерпілим вищезазначеного замовлення із вивезення металобрухту, після чого четверо з присутніх осіб, в присутності ОСОБА_17 , стали висловлювати йому ( ОСОБА_13 ) та його родині погрози фізичної розправи, а також нанесли не менше десяти ударів руками в область обличчя, чим спричинили йому садно та подряпину. Окрім того, чоловік, що сидів за столом у комп`ютера, продемонстрував йому ніж та пригрозив ним розправою, якщо він ( ОСОБА_13 ) не компенсує родині ОСОБА_17 спричинену матеріальну шкоду, а також попередив, що в разі звернення до правоохоронців, він відшукає не лише його особисто, а і його родину, одночасно повідомивши вірну адресу її місця проживання.

В наступний період часу ОСОБА_13 вимушено написав письмову розписку про те, що нібито взяв в борг у ОСОБА_18 40000 грн., які зобов`язується повернути до 10 лютого цього ж року, з одночасним залишенням в якості застави автомобіля «ГАЗ». Після зазначеного в нього забрали ключі від цього автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та належне йому водійське посвідчення. За доставлений ним товар ОСОБА_17 остаточно не розплатився. ОСОБА_18 же при зазначених подіях перебувала в коридорі поруч з офісною кімнатою та мала змогу бачити вищезазначене.

ОСОБА_13 також показав, що фактично перебуваючи в паніці, протягом наступних декілька днів він вимушений був разом із сім`єю переховуватися у сестри, а його дитина не відвідувала дитячий садок. Після декілька днів безрезультатних пошуків грошей він, діючи за порадою родичів, звернувся із заявою про злочин до правоохоронного органу.

На виконання подальших інструкцій співробітників міліції він телефоном домовився з ОСОБА_17 про часткове повернення йому грошей, після чого зайняв у родичів 10000 грн., які 20 лютого 2014 року під аудіо-відео контролем правоохоронців передав ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в тому ж офісному приміщенні.

Свідок ОСОБА_22 в суді показав, що пізньою осінню чи в грудні 2013 року до нього звернувся незнайомий чоловік з проханням замовити автомобіль для доставки близько 2-х тон металу із с. Крижанівка. Оскільки свідок знав про характер роботи ОСОБА_13 , то він телефоном викликав останнього та бачив, як через 10-15 хвилин незнайомець сідав в кабіну керованого потерпілим вантажного автомобіля та вони разом уїхали.

Як вбачається з показань в суді свідка ОСОБА_23 її чоловік повідомив про отримання замовлення, з авансовим платежем близько 1000 грн., на доставку сантехнічних товарів, загальною вартістю 22000-23000 грн., до місця, вказаного клієнтом, а саме, в офіс по вул. Сахарова. ОСОБА_13 мав при собі і заздалегідь виписану накладну, з внесеними даними про нібито повну оплату, щоб залишити її замовнику.

Через деякий час чоловік повернувся без автомобіля з видимою на обличчі подряпиною та розповів про обставини вивезення раніше металолому, а також насильницького вимагання у нього грошей з боку власника цього металу, який фактично виявився замовником на доставку сантехнічних товарів, та з боку інших осіб, що в цілому є аналогічними показанням потерпілого ОСОБА_13 , отриманими в судовому засіданні.

Свідок особисто була присутньою при численних дзвінках, що відбувалися за допомогою гучного зв`язку між її чоловіком та ОСОБА_17 , під час чого останній висловлював її чоловіку погрози.

Свідок ОСОБА_24 в суді також показав, про відомі йому зі слів доньки та зятя подружжя ОСОБА_25 обставини вивезення раніше металолому, а також насильницького вимагання у нього грошей з боку власника цього металу, який фактично виявився замовником на доставку сантехнічних товарів, та з боку інших осіб, що в цілому є аналогічними показанням потерпілого ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_23 , отриманими в судовому засіданні.

Окрім того, ОСОБА_24 пояснив, що зранку 5 лютого 2014 року особисто бачив садно на обличчі потерпілого, чого не було напередодні, його пригнічений стан та радив тому звернутися до правоохоронців.

Стосовно особи обвинуваченого свідок показав, що знає того з 2006 року як підприємця, який допускав неодноразові випадки неповернення власних боргових зобов`язань перед ним та іншими знайомими.
Як вбачається з показань свідка ОСОБА_26 до нього телефоном звернувся потерпілий та переляканим голосом став прохати зайняти 40000 грн., з готовністю негайно продати автомобіль марки «ГАЗ», оскільки в нього виникли якісь проблеми. В подальшому ОСОБА_13 розповів йому про обставини вивезення металолому та вимагання з боку власника цього майна. Протягом наступних 4-5 днів родина ОСОБА_13 фактично проживала на житловій площі свідка. На обличчі потерпілого він бачив видимі тілесні ушкодження.

Як вбачається з подальших показань ОСОБА_26 він особисто пересвідчився в місці перебування фактично відібраного у потерпілого автомобіля, а також порадив йому звернутися до правоохоронців, що той і зробив.
Власник автомобіля марки «ГАЗ-3321212», н.з. НОМЕР_1 , - свідок ОСОБА_27 , в суді показав, що наприкінці 2013 на початку 2014 року цей транспортний засіб за усною домовленістю експлуатував його колишній односелець ОСОБА_13 , в розпорядженні якого, окрім автомобіля, перебувало свідоцтво про реєстрацію, а також страховий поліс. 24 березня 2015 року останній підшукав покупця, якому свідок і реалізував цей автомобіль.
Свідок ОСОБА_20 в суді показала, що працює за трудовою угодою в СПД Побєдаш, який орендує у ОСОБА_17 частину території під автомобільну стоянку. В її обов`язки входило, зокрема, контроль за роботою охоронців автостоянки. Свідку було відомо, що в період з 5 по 20 лютого 2014 року на автостоянці безоплатно перебував автомобіль «Газель» потерпілого ОСОБА_13 . В журналі обліку транспортних засобів щодо цього автомобіля існував запис «коли буде виїжджати, повідомити ОСОБА_28 », тобто машину не потрібно випускати, доки не буде повідомлено про це співробітника СПД ОСОБА_29 , оскільки остання, можливо, має якісь питання до водія. Про те, що цей транспортний засіб нібито був заставленим, вона дізналася від співробітників міліції після затримання ОСОБА_17
Зять обвинуваченого ОСОБА_21 в суді показав про наступні обставини перебування на території орендованої ним автостоянки автомобіля потерпілого в лютому 2014 року. Так, перед залишенням автомобіля ОСОБА_13 вивантажив з нього якийсь вантаж у сховище ОСОБА_17 , а потім зайшов до офісного приміщення, де в той час перебували ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та дві працівниці. Про що там велась розмова, свідок не знає. Завершилося ж перебування автомобіля потерпілого на автостоянці після затримання обвинуваченого співробітниками міліції. Свідку також не було відомо, чи здійснювалася оплата ОСОБА_13 за період перебування автомобіля на стоянці, а також про те, чи існувала якась заборона на виїзд цього транспортного засобу.
Менеджер СПД ОСОБА_30 з продажу продукції - свідок ОСОБА_31 , будучи допитаною в суді показала, що була очевидцем того, як ОСОБА_13 в один із днів лютого 2014 року заїхав на автомобілі на виробничу територію підприємства, щось вивантажив, а потім зайшов в офіс, де ОСОБА_18 передала йому якусь суму грошей, а ОСОБА_13 - сів до столу та написав якийсь папір. Присутність при цьому ОСОБА_17 або інших осіб ОСОБА_31 заперечила.

Щодо обставин затримання обвинуваченого свідок показала, що також була очевидцем, як ОСОБА_13 20 лютого 2014 року приніс в офісне приміщення гроші, віддав їх ОСОБА_17 , а той промовив: «Це не мені, це ОСОБА_32 ». На питання ОСОБА_13 про можливість забрати свій автомобіль ОСОБА_18 відповіла, що в разі, якщо розрахувався, то можливо, після чого відбулось затримання співробітниками міліції.

ОСОБА_18 , будучи допитаною в суді в якості свідка, показала, що обіймає посаду комерційного директора СПД ОСОБА_30 , а також, незважаючи на те, що перебуває з обвинуваченим у фактичних шлюбних відносинах, має з ним окремі фінансові бюджети. Наприкінці січня 2014 року ОСОБА_17 , не маючи достатньої кількості власних коштів, умовив її зайняти раніше їм обом знайомому ОСОБА_13 40000 грн., на що вона погодилася виключно під відповідну заставу.

Як вбачається з показань свідка 4 лютого 2014 року ОСОБА_13 привіз на територію підприємства сантехніку, вивантажив її в цеху, зайшов до офісу, надав накладну на товар, отримав від неї в борг 40000 грн., про що написав відповідну письмову розписку, після чого залишив ключі від автомобіля та документи. Про можливу присутність при цьому інших осіб свідок пам`ятає лише про ОСОБА_31 та ОСОБА_20 , які могли перебувати в цьому ж офісному приміщенні, а також категорично заперечила будь-яке застосування насильства по відношенню до потерпілого з боку обвинуваченого чи інших чоловіків.

В подальшому з приводу повернення боргу ОСОБА_13 спілкувався виключно з обвинуваченим, в присутності якого потерпілий 20 лютого цього ж року достав із сумки та повернув їй частину боргу, після чого до офісу увірвалися правоохоронці.

Стосовно залишеного ОСОБА_13 автомобіля та документів свідок пояснила, що документи вона поклала до сейфу, а транспортний засіб було залишено на охоронюваній території в якості застави до часу повернення боргу. В разі потреби ОСОБА_13 скористатися цим автомобілем охоронці би обов`язково їй про це повідомили і тоді вона, отримавши його пояснення, вирішила би чи давати на це дозвіл.

При відтворенні в судовому засіданні відеозапису з камери зовнішнього відеоспостереження, встановленої біля недобудованого будинку родини ОСОБА_17 вбачається наступне (т.2 а.с.166):

- в період з 21 години 00 хвилин 09 секунд до 35 секунд 12 січня 2014 року з кабіни керованого ОСОБА_13 автомобіля вийшов чоловік, відчинив ключем металеву хвіртку, зайшов на подвір`я та зсередини розкрив металеві ворота, куди заднім ходом заїхав автомобіль ОСОБА_13 ;

- під час наступного завантаження металу ОСОБА_13 та іншим чоловіком на подвір`я вибігає великий собака, який жодним чином не перешкоджає прибулим особам;

- з 21 години 04 хвилини 13 секунд на подвір`ї з`являється ще один чоловік, який фактично допомагає першим двом особам завантажити автомобіль металоконструкціями;

- в наступний період часу чоловіки вільно пересуваються територією домоволодіння, здійснюють завантаження та, незважаючи на присутність випадкових перехожих, не здійснюють жодних спроб приховати свої дії;

- о 21 годині 16 хвилини 40 секунд завантажений автомобіль виїжджає з території домоволодіння, де залишається один із чоловіків, з великим собакою.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_13 о 13 годині 50 хвилин 6 лютого 2014 року повідомив слідчому про те, що близько 14 години 00 хвилин 4 лютого 2014 року шість невідомих йому чоловіків побили його на території приміщення, розташованого в АДРЕСА_3 , та під загрозою вбивства його та родини примусили написати боргову розписку на суму 40000 грн., із строком їх виплати 10 лютого цього ж року. Діями цих осіб йому спричинено тілесні ушкодження (т.1 а.с.236-237).
6 лютого 2014 року ОСОБА_13 дав слідчому ОСОБА_33 письмовий дозвіл на проведення відносно нього негласних слідчих (розшукових) дій у вигляді контролю за здійснюваними ним телефонними розмовами з належного йому номеру мобільного пристрою № НОМЕР_4 (т.1 а.с.242).
Відповідно до протоколу про ідентифікацію засобів, що використовуються під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій 13 лютого 2014 року представлені ОСОБА_13 грошові купюри номіналами 200 та 100 грн., на загальну суму 10000 грн., помічені спеціальною хімічною речовиною (спецбарвником) люмінесцентним порошком (т.2 а.с.115-117).
Із змісту протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 17 травня 2014 року (т.2 а.с.122-128) та дослідженого в судовому засіданні звукозапису в період з 13 до 17 лютого 2014 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_17 відбулося 9 телефонних з`єднань, з яких в 6 випадках потерпілий відповідав на вхідні дзвінки від обвинуваченого. При цьому:

- ОСОБА_17 нагадує потерпілому про тринадцяте число, як прострочену дату для передання грошей, а останній просить ще дати йому час (файл 10-51-28.1-18, від 13 лютого 2014 року);

- ОСОБА_17 висловлює незадоволення відсутністю дзвінка від потерпілого, на що той повідомляє про відсутність грошей, виниклі проблеми через те, що машина та товар перебувають у ОСОБА_17 , який у завершенні розмови надає новий строк для передання грошей та повідомляє, що в іншому випадку потерпілий поїде переоформляти автомобіль, розпродавати товар та розраховуватися вирученими грошами (файл 20-15-46.1-18, від 13 лютого 2014 року);

- ОСОБА_17 вимагає від потерпілого будь-яким чином привезти до кінця дня «десятку» грошей, які потрібно віддати особі жіночої статі (файл 10-21-44.1-18, від 14 лютого 2014 року);

- ОСОБА_17 , дізнавшись від потерпілого про відсутність грошей, повідомляє, що в нього є реальний покупець на його автомобіль, який він реалізує за незначну суму грошей, запропоновану йому останнім (файл 17-12-05.1-18, від 14 лютого 2014 року);

- ОСОБА_13 повідомляє про заплановане передання наступного дня 10000 грн. та просить гарантії того, що чоловік, який раніше погрожував його порізати, не знайде його біля його будинку, на що ОСОБА_17 заспокоює (далі дослівно: «Не переживай. Если это мой человек, если я его к тебе не пошлю он тебе ничего не скажет, чтоб ты понимал. Это мои люди все! То, что я говорю, то они и делают» (файл 18-57-56.1-18, від 16 лютого 2014 року);

- ОСОБА_13 вмовляє ОСОБА_17 не продавати його автомобіль до четверга, на що той погоджується та каже, що це вже останній строк (файл 16-44-00.1-18, від 17 лютого 2014 року).
Прокурором прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_34 20 лютого 2014 року винесено постанову про проведення контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину, під час проведення якого від ОСОБА_13 отримано грошові кошти в сумі 10000 грн., які належить використати, із аудіо-відео записом при імітуванні обстановки злочину за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.с.118-120).
Із змісту протоколу про результати аудіо-, відео контролю місця (за особою) від 28 травня 2014 року (т.2 а.с.121) та дослідженого в судовому засіданні відеозапису з носія Micro SD (т.2 а.с.222) вбачається, що близько 15 години 30 хвилин 20 лютого 2014 року ОСОБА_13 передає кошти ОСОБА_17 , а той ОСОБА_18 , яка їх перераховує.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2014 року було надано дозвіл на проведення обшуку за юридичною адресою СПД ОСОБА_30 : АДРЕСА_3 , з метою відшукання та вилучення належного ОСОБА_13 автомобіля марки «ГАЗ-3321212», н.з. НОМЕР_1 , технічного паспорту та водійського посвідчення (т.2 а.с.14-15).
Як вбачається з протоколу огляду і вручення грошових коштів від 20 лютого 2014 року ОСОБА_13 , в присутності понятих, отримав попередньо помічені, переписані за серійними номерами грошові купюри, 200 гривень НБУ, кожна, серіями: ЄЕ 8852558, ЄЩ 7830578, ЄВ 7350590, ВЧ 1885591, ЕБ 4904528, АЄ 2492316, ПА 1580648, ЕЦ 8736368, ЄА 1087107, ЄХ 1697739, ВГ 4715455, КЕ 2036329, ВХ 3287040, ВГ 5115238, ЕД 1878092, ЕЖ 2416473, КГ 1212781, ЄБ 1071270, ЕШ 5864475, ВГ 9165823, ЕЄ 5649153, ВЄ 4561121, КВ 9483192, ЄВ 0338025, ЗВ 8230950, ЄФ 7574381, ЄЮ 3263124, ЄИ 8116504, 33 8864552, КБ 1351709, КА 1462320, ЗВ 9589374, ЕБ 5333188, ЄЩ 5501247, ЕЮ 6983346, АЕ 2140925, ЄВ 9125065, ЕЩ 2792740, ЕЄ 2522464, ЕЖ 8037999, ЗГ 0941145, ЄА 5078705, ЕІЦ 2199302, ЕВ 4966558, ЕЩ 5747126, ЕЦ 4738512, ЕВ 2734312; шести купюрах номіналом 100 гривень НБУ, кожна, серіями: ГФ 7256049, КК 3172257, ЕЯ 4458484, ГЗ 1724671, КФ 2632913, КЕ 9217765, які поклав у зовнішнє відділення наявної при ньому сумки (т.2 а.с.1-2).
Зазначені грошові купюри, в присутності понятих, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , а також змиви з рук цих осіб було вилучено з розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , місця пригоди в період з 15 години 44 хвилини до 16 години 09 хвилин 20 лютого 2014 року, що підтверджується відповідним змістом протоколу огляду (т.2 а.с.3-10).
Як вбачається з протоколу обшуку від 20 лютого 2014 року слідчим ОСОБА_35 , в присутності понятих, в період з 16 години 15 хвилини до 17 години 00 хвилин 20 лютого 2014 року з вищезазначеної території було вилучено автомобіль марки «ГАЗ-3321212», н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_13 , розписку останньої особи, ноутбук, мобільний телефон та кухонний ніж. В кузові автомобіля також виявлено майно сантехнічного призначення (т.2 а.с.16-19).
Постановами слідчого від 21 лютого, 20 березня та 27 березня 2014 року вилучене майно, гроші, а також носій з інформацією, вилученою з ноутбуку, визнано в якості речових доказів та прилучено до матеріалів кримінального провадження (т.2 а.с.22-24,29-30,34,56,61).
Безпосереднім оглядом в суді встановлено відповідність вручених ОСОБА_13 та вилучених у ОСОБА_17 і ОСОБА_18 за кількістю та серійними номерами усіх грошових купюр, на загальну суму 10000 грн., а також зовнішній вигляд та розміри ножу, зовнішній вигляд ватних тампонів із змивами з рук ОСОБА_17 і ОСОБА_18 .
Як вбачається із оглянутої в суді розписки потерпілого, вона містить текст наступного змісту (далі мовою оригіналу): «Расписка. Я ОСОБА_13 проживающий по адресу АДРЕСА_3 обязуюсь отдать взятые в долг деньги в сумме 40000 (сорок тысяч гривен) Штембуляк Светлане Ивановне, оставляя в залог свой автомобиль ГАЗ 33021212 гос.номер НОМЕР_1 . Оформленный на ОСОБА_36 . Обязуюсь отдать долг до 10.02.2014 г Расписка написана мной в трезвом уме без психологического и физического воздействия. 04.02.2014 г. ОСОБА_13 (подпись)» (т.2 а.с.26).
Відповідно до протоколу ОСОБА_17 було затримано слідчим ОСОБА_35 о 15 годині 30 хвилин 20 лютого 2014 року за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, безпосередньо після його вчинення. Постановою слідчого від 21 лютого цього ж року затриманого ОСОБА_17 звільнено (т.2 а.с.39-44).
Згідно висновків криміналістичних експертиз спеціальних хімічних речовин від 27 березня 2014 року №1214/17 та від 28 березня 2014 року №1215/17 на наданих на дослідження купюрах номіналом 200 гривень НБУ, кожна, серіями: ЄЕ 8852558, ЄЩ 7830578, ЄВ 7350590, ВЧ 1885591, ЕБ 4904528, АЄ 2492316, ПА 1580648, ЕЦ 8736368, ЄА 1087107, ЄХ 1697739, ВГ 4715455, КЕ 2036329, ВХ 3287040, ВГ 5115238, ЕД 1878092, ЕЖ 2416473, КГ 1212781, ЄБ 1071270, ЕШ 5864475, ВГ 9165823, ЕЄ 5649153, ВЄ 4561121, КВ 9483192, ЄВ 0338025, ЗВ 8230950, ЄФ 7574381, ЄЮ 3263124, ЄИ 8116504, 33 8864552, КБ 1351709, КА 1462320, ЗВ 9589374, ЕБ 5333188, ЄЩ 5501247, ЕЮ 6983346, АЕ 2140925, ЄВ 9125065, ЕЩ 2792740, ЕЄ 2522464, ЕЖ 8037999, ЗГ 0941145, ЄА 5078705, ЕІЦ 2199302, ЕВ 4966558, ЕЩ 5747126, ЕЦ 4738512, ЕВ 2734312; шести купюрах номіналом 100 гривень НБУ, кожна, серіями: ГФ 7256049, КК 3172257, ЕЯ 4458484, ГЗ 1724671, КФ 2632913, КЕ 9217765, вилучених в офісі СПД Ткачук та на ватних тампонах із змивами з рук ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , виявлена спеціальна хімічна речовина (спецбарвник) люмінесцентний порошок, що має загальну родову приналежність зі спеціальною хімічною речовиною (спецбарвником) люмінесцентним порошком, наданим як зразок порівняння (т.2 а.с.65-72).
Як вбачається з висновку судово-криміналістичної експертизи від 19 березня 2014 року вилучений при проведенні обшуку 20 лютого 2014 року ніж не є холодною зброєю, має побутове значення, є кухонним ножем, виготовленим заводським способом (т.2 а.с.51-55).
Згідно змісту дослідженої в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту накладної №1 від 4 лютого 2014 року суб`єктом підприємницької діяльності на ринку «СТИМУЛ» в якості оплаченого товару відпущено сантехнічні труби, монтажну плівку, смугу та радіатори, загальною вартістю 24120 грн., з відрахуванням суми в розмірі 1120 грн., та з остаточним розміром плати в сумі 23000 грн.(т.1 а.с.61).
Надаючи оцінку сукупності вищевикладених та наступних доказів суд дійшов таких висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.32 та п.1 ч.1 ст.34 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Судовий розгляд даного кримінального провадження розпочався оголошенням обвинувального акту 22 липня 2014 року.

Перше офіційне повідомлення прокурору про територіальне віднесення будівлі по АДРЕСА_3 (лист Комінтернівської районної державної адміністрації від 24 вересня 2014 року за №1362/02-27/19/02/2144, з посиланням на відповідне рішення Крижанівської сільської ради від 22 липня 2014 року за №166) надійшло до прокуратури Суворовського району м. Одеси лише 7 жовтня 2014 року, що підтверджено відтиском реєстраційного штампу за №2898-вх (т.2 а.с.142).

Пред`явлення зазначеного листа суду та його наступне дослідження відбулося в судовому засіданні 15 березня 2016 року.

Як вбачається з отриманих в період з 11 квітня по 5 травня 2016 року безпосередньо судом відповідей на запити про територіальну юрисдикцію місця розташування будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , запитуваний об`єкт нерухомості розташований на землях, які знаходяться поза межами м. Одеси, на території Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (листи Комінтернівської районної ради від 5 квітня 2016 року №114/01-12/28/168 (т.2 а.с.151-152), Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 4 квітня 2016 року №01-05-8/414 вх (т.2 а.с.154), Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 31 березня 2016 року №02-13/383 (т.2 а.с.156), а також Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 20 квітня 2016 року №01-19/851-09 (т.2 а.с.158).

Таким чином слід дійти висновку, що прокурор та суд виявили, що кримінальне провадження надійшло до Суворовського районного суду м. Одеси з порушенням правил територіальної підсудності вже після початку судового розгляду, а тому суд повинен розглянути та вирішити дане кримінальне провадження по суті пред`явленого ОСОБА_17 обвинувачення.
Відповідно до положень ч.6 ст.9, ч.2 ст.132 КПК України клопотання про обшук розглядається слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Якщо інформація, яку вносить до Реєстру прокурор належить до відання іншого органу досудового розслідування, чи слідчому стало відомо про обставини, що можуть свідчити, що розслідування даного кримінального правопорушення не віднесене до його компетенції, прокурор приймає рішення, а слідчий розпочинає розслідування і проводить його доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність (ч.2 ст.218 КПК України).

Оскільки кримінальне провадження №0000602 було розпочато 06 лютого 2014 року, після чого розслідувалося СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області та прокурор не визначав іншу підслідність, то слід визнати помилковими доводи сторони захисту про нібито порушені слідчим суддею 17 лютого 2014 року правила підсудності при розгляді клопотання слідчого про надання дозволу на обшук приміщення, розташованого за юридичною адресою АДРЕСА_4 .

А відтак, і відсутні підстави для визнання недопустимими доказів, отриманих в результаті проведення даної слідчої дії.
Є також голослівним довід сторони захисту про нібито не здійснення відкриття прокурором стороні захисту матеріалів досудового розслідування в порядку ст.290 КПК України, оскільки, як вбачається з наданих захисником ксерокопій протоколу про надання відповідного доступу від 18 червня 2014 року, а також описів представлених документів кримінальне провадження №0000602 в цей же день було надано стороні захисту в 2-х томах (т.1 на 185 арк., т.2 на 132 арк.), які фактично містили в собі усі без виключення обвинувальні докази, на подальшому дослідженні яких в суді настояв прокурор для доведення винуватості ОСОБА_17 в пред`явленому тому обвинуваченні. Факт надання повного доступу до усіх матеріалів підтверджено особистим підписом обвинуваченого, а відсутність запису про конкретний час ознайомлення з 2-м томом слід визнати неуважністю слідчого, яка не спричинює визнання поміщених в цьому томі письмових доказів в якості недопустимих.
Всупереч іншим доводам сторони захисту відсутність дієвого результату в досудовому розслідуванні виділених з даного кримінального провадження матеріалів у відношенні невстановлених співучасників злочинів, передбачених ч.2 ст.189 та ч.3 ст.357 КК України, не впливає на доведеність пред`явленого ОСОБА_17 обвинувачення.
Показання потерпілого ОСОБА_13 про обставини отримання та виконання замовлення від незнайомої особи на вивіз металоконструкцій з раніше незнайомого йому домоволодіння повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_22 та із змістом відеозапису з камери зовнішнього відеоспостереження, в тому числі про безперешкодне потрапляння до території домоволодіння та вільний характер пересування територією двох чоловіків, які об`єктивно сприймаються в якості охоронців чи найманих робітників. Про належність даного відеозапису до факту вчиненої щодо обвинуваченого крадіжки підтвердив в суді і ОСОБА_17 , а відтак, слід визнати, що обвинувачений, з`ясувавши належність автомобіля та особу водія, мав привід пред`явити тому, у неправомірний спосіб, вимогу про відшкодування заподіяної йому шкоди.
Реалізуючи виниклий намір ОСОБА_17 напередодні 4 лютого 2014 року відшукав ОСОБА_13 та замовив у того значну партію товарів сантехнічного призначення, з доставкою транспортом потерпілого до повністю підконтрольної йому території. Оскільки з переліку замовленого товару протягом наступних двох тижнів обвинувачений фактично використав лише 10 радіаторів системи опалення, а інше майно залишилося зберігатися без монтажу та було предметом запропонованої ним реалізації, то слід дійти висновку, що справжньою метою ОСОБА_17 була не закупівля майна, а спонукання ОСОБА_13 понести значні майнові витрати та опинитися разом з автомобілем та товаром в місці вчинення вимагання.

Факт наявності у співмешканки обвинуваченого ОСОБА_18 накладної на отриманий від ОСОБА_13 та нібито оплачений товар обумовлюється узгодженими показаннями потерпілого та його дружини про звичайну практику виписки накладної при відпуску товару не з торгівельної точки, а при його безпосередній доставці до місця виконання замовлення.
Окрім того, показання потерпілого в частині насильницького вимагання у нього ОСОБА_17 та іншими невстановленими особами грошових коштів, про залишення на підконтрольній обвинуваченому території автомобіля, вимушений характер написання боргової розписки, наступне звернення до правоохоронного органу та здійснення погроз в його адресу та його родини, цілком узгоджуються з аналогічним змістом як отриманих в суді показань свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , так і телефонних з`єднань між потерпілим та обвинуваченим, переважна більшість з яких відбувалася за ініціативи ОСОБА_17 . При цьому із змісту зазначених телефонних розмов прямо вбачається, що обвинувачений наполягає на якнайшвидшій передачі ОСОБА_13 . ОСОБА_18 хоча б частини грошей, погрожує реалізацією автомобіля та завезеного потерпілим майна, а також пояснює останньому про підконтрольність йому ( ОСОБА_17 ) інших осіб, які можуть завдати тому фізичної шкоди.

Відповідно до інших узгоджувальних показань потерпілого та свідка ОСОБА_27 останній, документально залишаючись власником автомобіля марки «ГАЗ-3321212», н.з. НОМЕР_1 , фактично неофіційно реалізував цей транспортний засіб ОСОБА_13 , у зв`язку із чим в користуванні потерпілого був як зазначений автомобіль з ключами, так і свідоцтво про його реєстрацію. Будь-хто з допитаних в суді осіб жодним чином не заперечував, що ОСОБА_13 здійснював власну діяльність шляхом експлуатації даного транспортного засобу. За таких обставин слід визнати, що його неправомірне утримання на підконтрольній обвинуваченому території порушувало законне право ОСОБА_13 користуватися цим рухомим майном.

Більш того, про обов`язковість узгодження потерпілим можливості самостійного виїзду на даному автомобілі з території автостоянки із співмешканкою обвинуваченого ОСОБА_18 опосередковано в суді показали остання особа, а також свідок ОСОБА_20 .

Суд критично оцінює показання обвинуваченого та свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_31 про отримання потерпілим в борг грошей та відсутність при цьому будь-яких інших сторонніх осіб, оскільки: ОСОБА_13 для ОСОБА_17 та першої особи є взагалі малознайомою людиною, ОСОБА_31 перебуває у виробничій залежності від обвинуваченого, а ОСОБА_18 , окрім підтримання сімейних стосунків з ОСОБА_17 , взагалі є прямо заінтересованою особою в отриманні грошей від потерпілого, що підтверджено змістом його нібито боргової розписки. Окрім того, факт отримання ОСОБА_17 та ОСОБА_18 від потерпілого 20 лютого 2014 року помічених спецбарвником грошових коштів, що використовувалися при проведенні контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину, а також вилучення утримуваного ними майна та документів ОСОБА_13 підтверджено відповідним змістом складених протоколів про проведених процесуальних дій та висновками криміналістичних експертиз спеціальних хімічних речовин.

З урахуванням сукупності викладених доказів та висновків суд вважає, що свідки ОСОБА_18 і ОСОБА_31 дали в суді завідомо неправдиві покази в частині передачі першою особою потерпілому 4 лютого 2014 року грошових коштів - з метою сприяння уникненню обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинене.

З цих же мотивів суд також і не погоджується з невизнавальними показаннями обвинуваченого в частині надання ОСОБА_18 в борг ОСОБА_13 40000 грн., а також нездійснення насильницького вимагання у потерпілого грошей, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з одночасним утриманням автомобіля та документів ОСОБА_13 .
Відповідно до дослідженого в судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи від 7 лютого 2014 року, проведеної експертом ОСОБА_37 , у ОСОБА_13 виявлено віднесене до легкого тілесного ушкодження садно обличчя, що утворилося 4 лютого 2014 року від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких в пошкодженні не відобразилися, якими могли бути руки (зжата в кулак кисть, нігті) та інші предмети (т.1 а.с.240-241). Оскільки зазначений висновок не містить підпису експерта та відтиску печатки експертної установи, то даний доказ слід визнати недопустимим, що не впливає на загальний висновок суду про доведеність вини ОСОБА_17 в інкримінованих йому злочинах.
На підставі викладеного суд вважає доведеним, що ОСОБА_17 близько 14 години 00 хвилин 4 лютого 2014 року, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали стосовно яких виділені в інше кримінальне провадження, перебуваючи в розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , адміністративному приміщенні, де обвинувачений здійснює власну підприємницьку діяльність, шляхом здійснення останніми особами погроз застосування ножа, а також застосуванням насильства у виді нанесення ударів руками в область обличчя потерпілого ОСОБА_13 , поставив вимогу та примусив того написати розписку про нібито існуюче у потерпілого зобов`язання виплатити співмешканці ОСОБА_17 - ОСОБА_18 до 10 лютого цього ж року гроші в сумі 40000 грн., а також про залишення в якості застави автомобіля марки «ГАЗ-3321212», н.з. НОМЕР_1 .

Після вчиненого ОСОБА_17 та невстановлені особи незаконно заволоділи посвідченням водія, серії НОМЕР_2 , та свідоцтвом про реєстрацію вищезазначеного транспортного засобу, серії НОМЕР_3 , виданим на ім`я ОСОБА_13 , для їх подальшого обміну на зазначені в розписці гроші.

В другій половині дня 20 лютого 2014 року ОСОБА_13 прибув до одного із приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , де передав ОСОБА_19 частину з суми, яку той вимагав, в розмірі 10000 грн.

Зазначені дії ОСОБА_17 суд кваліфікує: за ч.2 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також за ч.3 ст.357 КК України, як незаконне заволодіння способом погроз та застосування насильства важливим особистим документом потерпілого.
Як вбачається із змісту обвинувального акту органом досудового розслідування та прокурором не заявлено до відшкодування з обвинуваченого будь-яких судових витрат.
При призначенні ОСОБА_17 покарання суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували призначене йому покарання. При цьому суд не вбачає підстав визнати зазначену в обвинувальному акті в якості обставини, що обтяжує покарання, як вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб, оскільки вона є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Суд також враховує дані про ОСОБА_17 як про особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, офіційно працевлаштована, має позитивні характеристики за місцем проживання.

Разом з тим, невизнання ним своєї вини, а також тяжкість, підвищена суспільна небезпечність вчинених обвинуваченим діянь, тривале неповернення потерпілому частини неправомірно отриманого від нього майна, а також позиція потерпілого, який наполягав на призначенні тому суворого покарання, не дозволяють суду при призначенні покарання за злочин, передбачений ч.2 ст.189 КК України, застосувати положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України та обумовлюють необхідність ізоляції ОСОБА_17 з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Окрім того, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минув строк три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.

Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.357 КК України, віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, оскільки за його вчинення передбачено можливість призначення покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Перебіг строку давності не зупинявся та не переривався, у зв`язку із чим слід визнати, що на момент постановлення вироку сплив строк давності вчиненого 20 лютого 2014 року ОСОБА_17 незаконного заволодіння способом погроз та застосування насильства важливим особистим документом потерпілого, у зв`язку із чим він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення цього діяння.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_17 категорично не визнає себе винним у вчиненні даного злочину та наполягає на його виправданні, чим фактично заперечує можливість закриття кримінального провадження в цій частині, то суд вважає необхідним призначити йому за злочин, передбачений ч.3 ст.357 КК України, покарання у виді обмеження волі та звільнити від даного покарання.
З метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_17 в період набрання вироком законної сили до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України,суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_17 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.357 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК звільнити ОСОБА_17 від призначеного за ч.3 ст.357 цього Кодексу покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_17 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_17 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 20 лютого 2014 року до 21 лютого 2014 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 строком до 19 серпня 2017 року.

Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_17 залишати місце свого проживання в період з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби.

Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_17 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати, ОСОБА_17 затримати та доставити до установи відбування покарання.

Виконання вироку в цій частині покласти на начальника Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Строк відбуття покарання ОСОБА_17 рахувати з дня фактичного затримання для поміщення до установи відбування покарання.

Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів:

- автомобіль марки «ГАЗ-3321212», н.з. НОМЕР_1 ., посвідченням водія, серії НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію вищезазначеного транспортного засобу, серії НОМЕР_3 , сантехнічні вироби - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_13 ;

- грошові кошти в розмірі 10000 грн. повернути потерпілому ОСОБА_13 ;

- письмову розписку ОСОБА_13 вважати повернутою ОСОБА_18 ;

- ніж, ватні тампони знищити встановленим порядком;

- диски з носіями інформації зберігати в матеріалах судового провадження;

- ноутбук, мобільний телефон вважати повернутими СПД ОСОБА_30 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий

ОСОБА_1