УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження № 0003223 від 5 вересня 2017 р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, з базовою середньою освітою, одруженої, не працюючої, яка має 4-х малолітніх дітей, 2003, 2014, 2014, 2016 року народження, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженої 15.06.2010 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,

з угодою про примирення між підозрюваною та потерпілою від 21 вересня 2017 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 надійшло разом із угодою про примирення між підозрюваною ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 від 21 вересня 2017 р.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена, її захисник та потерпіла просили суд затвердити угоду та призначити узгоджене сторонами покарання обвинуваченій.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні проти затвердження угоди заперечувала, оскільки сторонами узгоджене покарання із застосуванням ст. 69 КК України, що є виключним правом суду.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши зміст наданої угоди, суд дійшов висновку, що угода не може бути затверджена з таких підстав.

Відповідно до частини сьомої статті 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Перевіривши укладену угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку, що її умови суперечать вимогам кримінального закону.

Так, відповідно до змісту угоди, сторони дійшли згоди, що для укладення угоди істотне значення мають такі обставини: повне визнання вини ОСОБА_5 , її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріального збитку; ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у вчиненні злочину і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

При цьому, сторони дійшли згоди про призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 грн.

При цьому, санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачається покарання у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, тобто злочин віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Натомість, в угоді про примирення взагалі не зазначені підстави для застосування ст. 69 КК України, а саме певні обставини справи, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, що позбавляє суд належним чином умотивувати своє рішення, як це вимагається ч. 1 ст. 69 КК України.

В судовому засіданні сторонами кримінального провадження також не надано суду жодних матеріалів на підтвердження вказаних обставин та не заявлено клопотань про їх долучення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що умови угоди суперечать вимогам кримінального закону, внаслідок чого у її затвердженні слід відмовити, а судове провадження продовжити в загальному порядку.

Керуючись ст.ст. 372, 472, 474 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про примирення між підозрюваною та потерпілою, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 від 21 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003223 від 5 вересня 2017 р. за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Продовжити судове провадження у справі в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 10 січня 2018 р.

Повний текст ухвали оголошено 15 січня 2018 р. о 16:05 год.

Суддя ОСОБА_1