АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/160/18 Справа № 208/3720/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.09.2017 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 383 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням на 1 рік, на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, за ознаками завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину, та призначене йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування покарання, призначеного цим вироком суду.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, обвинувачений ОСОБА_8 07.03.2017 року приблизно з 10.33 год. до 10.49 год., перебуваючи у приміщенні ПТ «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» за адресою: м. Кам`янське, пр. Свободи, 30-Д, уклав із ПТ «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» договір про надання фінансового кредиту під заставу №1.2851/0, згідно якого він надав до ПТ «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» належний йому мобільний телефон «APPLE iPhone 5 S», IMEI НОМЕР_1 , у якості закладу для отримання фінансового кредиту у сумі 3 500 гривень.

У подальшому, з метою приховання зазначеного факту, у ОСОБА_8 виник раптовий протиправний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину, а саме про відкрите викрадення у нього зазначеного вище мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , 09.03.2017 року, приблизно об 11.10 год., прийшов до Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Кам`янське, пр. Аношкіна, 7/42, та, достовірно знаючи, що факту відкритого викрадення у нього вищезазначеного мобільного телефону не було, повідомив старшому слідчому СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 завідомо неправдиву інформацію про вчинення відносно нього злочину, а саме про те, що 07.03.2017 року приблизно о 16.00 год. невстановлена особа, перебуваючи у електропоїзді на станції «Сухачівка» в Дніпропетровській області, відкрито, шляхом ривку, викрала у нього мобільний телефон «APPLE iPhone 5 S», IMEI НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор, не оспорюючи правильність встановлення судом фактичних обставин вчинення злочину, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, у той же час вказує, що оскаржуваний вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що судом при застосуванні Закону України "Про амністію у 2016 році" не враховано обов`язковість наявності підстав, передбачених відповідними пунктами ст. 1 цього закону, а тому одне лише посилання в оскаржуваному вироку на ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", без зазначення підстави, передбаченої відповідними пунктами даної статті, є незаконним, та являє собою неправильне застосування положень зазначеного закону оскільки самою лише ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі акта амністії не передбачено.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який на задоволенні апеляційної скарги прокурора наполягав з викладених у ній підстав, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 383 КК України, доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про допущені судом першої інстанції порушення закону про кримінальну відповідальність, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть зміну судового рішення, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ст. 85 КПК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, що відповідають хоча б одній з ознак, визначених у п.п. а) - є) вказаної статті.

Доводи захисника обвинуваченого про те, що підставою для застосування цього акту амністії є саме по собі вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, що не є тяжким або особливо тяжким злочином, незалежно від відповідності його особи додатковим ознакам, колегія суддів оцінює критично як такі, що грунтуються на невірному тлумаченні змісту вказаної норми закону.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі акту амністії, послався лише на ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", без подальшої конкретизації пункту даної статті, в якому зазначена відповідна ознака, якій відповідає особа цього обвинуваченого, що дає підстави для застосування амністії.
Крім того, у мотивувальній частині вироку суду обговорюється лише питання про те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, що не є тяжким, вчиненого до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році". У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції стороною захисту не були наведені підстави, з яких його особа відповідає ознакам, вказаним у будь-якому пункті ст. 1 вказаного Закону, і колегія судді їх не вбачає.
З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що ОСОБА_8 був звільнений від відбування покарання без належної підстави, що у розумінні ст. 413 КПК України належить вважати неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність у виді застосування закону, що не підлягає застосуванню.
За таких обставин згідно п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення обвинуваченому покарання, із ухваленням у цій частині нового вироку.
Обговорюючи питання про призначення ОСОБА_8 нового покарання, колегія суддів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є злочином невеликої тяжкості; відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого; обставини, що пом`якшує його покарання, якою є щире каяття; обставин скоєння злочину та відомостей про особу обвинуваченого, а саме того, що він притягується до кримінальної відповідальності вперше, посередньо характеризується за місцем проживання, негативно характеризується за місцем навчання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, - погоджується з думкою прокурора та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, найбільш суворе за видом з числа передбачених санкцією ч. 1 ст. 383 КК України, втім у мінімальному його розмірі, - у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Також колегія суддів вважає правильним висновок прокурора щодо можливості звільнення ОСОБА_8 від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік, зважаючи на те, що ОСОБА_8 є людиною молодого віку, до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинив злочин невеликої тяжкості, вину в якому визнав та розкаявся, а отже є достатні підстави вважати, що мета кримінального провадження щодо нього може бути досягнута та він може бути виправлений без реального відбування ним покарання.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , задовольнити.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.09.2017 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.
Ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 383 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік.

На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. На нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду України протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Копії вироку після проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3