Справа № 159/1178/17
Провадження № 1-кп/159/142/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000547 від 07 березня 2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бушевка Буда-Кошелевського району Гомельської області (Республіка Білорусь), зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , білоруса, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого 08.06.2015 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, -

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язаний згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.03.2009 року сплачувати в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.03.2009 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, знаючи про обов`язок сплати аліментів, в період часу з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2017 року злісно ухилявся від сплати аліментів. Так ОСОБА_5 , у вказаний період часу грошові кошти на утримання дитини не виплачував, не працевлаштовувався та заходів по працевлаштуванню не вживав, документи, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, ніяких заходів з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів не вживав, в Ковельський міськрайонний центр зайнятості з метою працевлаштування не звертався, на попередження державного виконавця про необхідність сплачувати аліменти не реагував, в результаті чого в період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2017 року утворилась заборгованість по аліментах у розмірі 4260,30 грн.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому діянь визнав повністю та суду показав, що йому відомо про рішення суду, яким було присуджено стягнення аліментів в користь потерпілої. Аліменти не сплачував, оскільки не мав роботи та доходів. В той же час на сезонні заробітки не виїжджав, в Ковельський міськрайонний центр зайнятості для пошуку роботи не звертався, на лікуванні не перебував. Неодноразово попереджався державним виконавцем про необхідність сплачувати аліменти та про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів. В майбутньому зобов`язується виплатити заборгованість по аліментах. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати та не позбавляти його волі.

Крім визнання винуватості у вчиненому самим обвинуваченим, його винуватість у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) повністю доводиться зібраними та дослідженими в ході судового розгляду справи доказами.

Так, допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що обвинувачений аліментів не сплачує, хоча має таку можливість, дитині матеріально не допомагає, оскільки не бажає працевлаштовуватись.

Показання потерпілої в судовому засіданні об`єктивно підтверджуються та узгоджуються із зібраними по кримінальному провадженню письмовими доказами документами.

Зокрема, відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.03.2009 року, вирішено стягувати з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.03.2009року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /а.п. 47/.

Ця ж обставина підтверджується копією виконавчого листа, виданого 23.04.2009 року Ковельським міськрайонним судом на виконання вказаного вище судового рішення /а.п. 31/.

27.04.2009 року, відповідно до постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню зазначеного виконавчого листа та роз`яснено обвинуваченому порядок та строки сплати аліментів, порядок подання відомостей про доходи і майновий стан боржника, попереджено про наслідки ухилення від сплати аліментів /а.п. 32/.

Про необхідність сплати аліментів та наслідки ухилення від такої сплати, зокрема про можливість притягнення до кримінальної відповідальності, обвинувачений був неодноразово попереджений державним виконавцем, про що свідчать письмові попередження та виклики державного виконавця від 12.05.2015 року, 20.08.2015 року, 21.02.2017 року /а.п. 36-39/.

Сам обвинувачений в судовому засіданні визнав ту обставину, що неодноразово попереджався державним виконавцем про необхідність сплати аліментів та про наслідки несплати аліментів.

Згідно повідомлення Ковельського об`єднаного управління ПФУ від 17.03.2017 року, ОСОБА_5 на обліку в управлінні, як отримувач пенсії не перебуває /а.п. 57/.

Згідно повідомлення Ковельського міськрайонного центру зайнятості від 20.03.2017 року, обвинувачений не перебуває на обліку як зареєстрований безробітний станом на 20.03.2017 /а.п. 56/.

Відповідно до акта державного виконавця від 08.12.2016 року, за адресою проживання ОСОБА_5 майна, належного останньому на праві власності, на яке можна звернути стягнення не виявлено /а.п. 42/.

Та обставина, що обвинувачений в період, зазначений в обвинуваченні, не перебував на лікуванні підтверджується відповідним повідомленням Ковельського МТМО від 20.03.2017 року /а.п. 55/.

Згідно довідки розрахунку, виданої 02.03.2017 року Ковельським міськрайонним відділом державної виконавчої служби, заборгованість ОСОБА_5 , згідно матеріалів виконавчого провадження, станом на 01.03.2017 року, за період з 01.06.2016 року по 28.02.2017 року становить 4260,30 грн. Крім цього існує заборгованість за попередній період 4918,41 грн. З цієї ж довідки вбачається, що обвинувачений за період з 01.06.2016 року по 28.02.2016 року не сплачував аліментів взагалі.

Як встановлено в судовому засіданні, обвинувачений лише в ході судового розгляду даного кримінального провадження сплатив потерпілій заборгованість в сумі 4490 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є старшим державним виконавцем Ковельського МРВ ДВС та в провадженні якої перебуває виконавчий лист про стягнення з обвинуваченого аліментів, підтвердила факт несплати аліментів по даному виконавчому листу у вказаний в обвинуваченні період. Вказувала на те, що неодноразово попереджала боржника, в тому числі й письмово, про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, однак останній аліменти не сплачував.

З огляду на викладене, суд прийшов до переконливого висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину є повністю доведеною, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 164 КК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так, суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив невеликої тяжкості кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 164 КК України (ст. 12 КК України).

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому, відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Суд враховує також те, що обвинувачений не вперше притягується до кримінальної відповідальності, має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку, що свідчить про його стійку схильність до вчинення злочинів /а.п. 50, 52, 58/, має задовільний стан здоров`я та є працездатним /а.п. 51/, по місцю проживання характеризуються в цілому позитивно /а.п. 62/, на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває /а.п. 59, 60/.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання, запропоноване прокурором, у виді арешту на строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 164 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання за сукупністю вироків, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченого, при визначенні остаточного покарання обирає принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком та призначає покарання у виді позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний щодо ОСОБА_5 , слід залишити без змін.
Цивільних позовів по справі не заявлено.

Дані про процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, яке, за правилами ст. 72 КК України, відповідає 2 (двом) місяцям позбавлення волі, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2015 року (невідбуте покарання становить 3 (три) роки позбавлення волі), і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 залишити попередній особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків: не відлучатися з постійного місця проживання та реєстрації без дозволу суду; з`являтися на виклик до суду та іншого державного органу, що відає виконанням вироку.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1