печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту грошових коштів та їх повернення, яке підтримав під час його розгляду, вказуючи наступне.
11.05.2016 в службовому кабінеті № 416 по вул. Антоновича, 114 в м. Києві в адміністративному приміщенні Головного управління Національної поліції у м. Києві на робочому місці ОСОБА_3 проведено обшук на підставі Ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_4 за справою № 757/20622/16-к по кримінальному провадженні № 0001 196 відкритого 22.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 146, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
За цією ухвалою ГПУ мало наметі відшукати та вилучити наступні предмети та документи: документи що стосуються відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 , а саме довіреності, договори купівлі-продажу, дарування, міни, витяги з реєстру, свідоцтва про право власності, довідки-характеристики, довідки форми-3, реєстраційні посвідчення, технічні паспорти на квартиру, договори позики, іпотечні договори; чорнові записи, документи, які містять зразки підпису та почерку ОСОБА_5 та інших осіб; записки, блокноти, довідники, графічні зображення, що стосуються невстановлених осіб, їхні зразки підпису та почерку; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 ; картку фізичної особи - платника податків яка містить ідентифікаційний номер ОСОБА_5 ; оригінали (копії) довіреностей від імені ОСОБА_5 ; заяви, пояснення від імені ОСОБА_5 ; зброї, документів, чорнових записів, мобільних телефонів та сім-карт операторів мобільного зв`язку, жорсткі диски, флеш-накопичувачі, ноутбуки, стаціонарні системні блоки комп`ютерів, оптичні диски, відеокамер, відеокасет, носіїв інформації. Під час обшуку працівники ГПУ не знайшли жодного предмету та документу вказаного в ухвалі, але знайшли та вилучили грошові кошти на суму 104 508, 00 доларів США, 610 євро, 1 000, 00 грн., 4 золоті каблучки, 1 пірсінг із золота, 1 сережку із золота та 1 ланцюжок із золота.
16.05.2016 так як згідно ст. 171 ч. 5 КПК України працівники ГПУ не звернулись з клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, заявник звернувся з клопотанням в ГПУ з проханням повернути йому тимчасово вилучене майно.
Тоді 17.05.2016 працівники ГПУ звернулись з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на вказане вище майно.
В своєму клопотання слідчий вказав що є докази причетності заявника до скоєння злочинів по кримінальному проваджені та надав рапорти праціників ДДВБ НП України , які в цих документах вказують на те, що він причетний до якихось протиправних дій. Проте заявник вважає, що підстав для накладення арешту на вилучені кошти не було. 20 травня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 за вказаним клопотанням винесла ухвалу, якою задовольнила клопотання слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування кримінальних проваджень у сфері власності управління з розслідування кримінальних проваджень у сферах державної служби та власності Департаменту з розслідування та нагляду у кримінальних провадженнях у сферах державної служби та власності Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про накладення арешту на майно володільцем якого є ОСОБА_3 .
Не погодившись з цим незаконним рішенням заявник звернувся з Апеляційною скаргою і 30.06.2016 Ухвалою Апеляційного суду міста Києва скаргу залишено без задоволення, а вказану Ухвалу залишено без змін.
Апеляційний суд мотивував таке рішення тим, що в прокуратурі є докази причетності до цього злочину, але працівники ГПУ у зв`язку з зайнятістю їх не надали.
Однак, дана ухвала винесена без достатніх на це підстав та з суттєвими порушеннями норм КПК України, оскільки:
1. За змістом стаття 170 КПК - Арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Законодавець зазначив три категорії осіб, на мано, яких може бути накладений арешт: 1. Підозрюваний (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення); 2. Обвинувачений (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) та 3. Особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність. Заявник вказує, що не підпадає ні до однієї з цих категорій. Так, протягом 13 місяців його жодного разу не викликали на слідчі дії, йому не оголошено підозру і він не несе цивільну відповідальність за осіб, які проходять за вказаною справою , які йому навіть не відомі, він з ними не був знайомий, це сторонні громадяни.
За змістом частини 5 статті 171 КПК клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі у якої його було вилучено.
Тобто законодавець чітко визначив термін подачі клопотання 48 годин, поновлення цих строків не передбачене, а слідчий в супереч законодавству звернувся з клопотанням лише через 120 годин.
Відповідно до "Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження" Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - При вирішенні питання про задоволення клопотання про накладення арешту слід керуватись такими нормами статті 171 КПК де визначено вимоги, які стосуються як змісту клопотання про арешт майна так і строків його подання до слідчого судді, суду.
Однак частина майна на яке накладено арешт, а саме грошові кошти в сумі 104 508, 00 доларів США, 610 євро та 1 тис. грн. та прикраси із золота, вилучено під час обшуку 11.05.2016, а клопотання про арешт майна подане лише 17.05.2016 , при цьому після того, як заявник 16.05.2016 звернувся до слідчого з клопотанням про повернення тимчасово вилученого вказаного майна а саме 120 900, 00 доларів США, 350 євро, 2 500 грн. та прикраси із золота (зареєстровано в приймальні громадян ГПУ за № 38), тобто з порушенням строків передбачених частиною 5 статті 171 КПК України.
Незважаючи на це слідчий суддя все ж виніс ухвалу про арешт майна.
У своєму клопотанні слідчий як обґрунтування вказаного клопотання вказує, що у зв`язку з великим обсягом роботи по документуванню злочинної організації в складі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та інші осіб, які заволоділи квартирою ОСОБА_5 що знаходиться у АДРЕСА_2 , та вчинили вбивство останнього, не встигли оглянути докази та накласти арешт на тимчасово вилучене майно.
Заявник вкотре наголошує, що вказаних осіб не знає, з ними ніяких відносин не підтримував та не підтримує, номерів їх телефонів не має та з ними не зізвонювався, місце їх проживання не відомо і він їх не відвідував, в тому числі ніяких грошей та цінностей не отримував та не міг отримувати.
Заявник також з потерпілим ОСОБА_5 не знайомий, про його квартиру, в перше почув 11.05.2016 від слідчого, який проводив обшук, тобто про скоєння відносно нього та його квартири протиправних дій з боку вказаних осіб, дізнався лише в день обшуку.
Також слідчий у клопотанні вказує, що під час обшуку в кабінеті АДРЕСА_3 виявлено та вилучено: документи, що стосуються відчуження незаконним шляхом квартир у мешканців міста Києва, копії довіреностей та договорів купівлі-продажу квартир, записи з номерами мобільних телефонів фігурантів у кримінальному провадженні, оптичні носії інформації та інше.
З приводу вилучення вказаних документів ОСОБА_3 вказує, що працює у відділі боротьби з майновими злочинами у державному секторі та шахрайством УКР ГУНП у м. Києві з липня 2002 року, крім усіх задач та обов`язків відділ займається розкриттям тяжких та особливо тяжких злочинів передбачених ст. 190 КК України в тому числі і шахрайством з нерухомим майном.
Вилучені матеріали є напрацюванням відділу за вказані роки, в основному це копії матеріалів не розкритих кримінальних правопорушень, по яким проводяться оперативно-розшукові заходи, також ці матеріали зберігаються з метою встановлення усіх зав`язків фігурантів, та їх причетність до інших нерозкритих злочинів, так - як ці види злочинів скоюють як правило одні і ті організатори з різними виконавцями.
Під час скоєння цих видів злочинів приймає велика кількість злочинців і з метою встановлення організаторів відділ залишає копії напрацювань, які отримують під час супроводження кримінальних правопорушень, для аналізу та узагальнення.
В цих матеріалах знаходяться копії договорів, довіреностей, свідоцтва, витяги з А1ПС «Армор», довідки з ідентифікаційними кодами усіх учасників відчуження майна, встановленні номери мобільних телефонів та інші довідки, рапорти та копії документів.
Ця інформація потрібна для проведення аналізу, документування злочинних дій та в подальшому проведення НСРД та інших слідчих дій.
Серед усіх вилучених матеріалів під час обшуку слідчий не знайшов жодного документу вказаного в ухвалі і який би мав доказове значення по вказаному кримінальному провадженні.
Проте знайшов грошові кошти в сумі 104 508, 00 доларів США, 610 євро та 1 тис. грн. та прикраси із золота, володільцем яких є ОСОБА_3 і які не мають жодного відношення до вказаної справи.
При цьому заявник надав наступні пояснення з приводу походження гршових коштів. Грошові кошти в сумі 100 тис. доларів США йому надали на зберігання, свої заощадження, батьки, мати - ОСОБА_13 та батько ОСОБА_14 (покійний), які він з 2013 року в сумі 80 тис. доларів США зберігав на депозитному рахунку, а в 2015 вказану суму разом з відсотками в сумі 20 тис. доларів США, усього 100 тис. на протязі 6-7 місяців зняв по 600-900 доларів США, щоденно, про що свідчать відповідні квитанції ПАТ «ПриватБанк» у зв`язку з банківською кризою та почав зберігати в своєму службовому кабінеті.
Грошові кошти в сумі 10 тис. доларів США є його особистими заощадженнями, які він накопичив за свою трудову діяльність з 1998 року по 2016 рік. Грошові кошти в сумі 10 тис. доларів США та вироби з золота надала на зберігання свої особисті заощадження ОСОБА_15 , яка у разі потреби підтвердить це.
Відповідно до ст. 98 КПК України, вказані грошові кошти не можуть бути визнані речовим доказом так- як не є знаряддям вчинення вказаних кримінальних правопорушень, не зберегли на собі його сліди та не містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі не є предметом, що були об`єктом кримінально протиправних дій, не є грошима, цінностями та іншими речами, набуті кримінально протиправним шляхом.
Тому вважає, що слідчий суддя незаконного обґрунтував арешт вказаного майна частиною 2 ст. 170 КПК України, так як ці гроші не є речовим доказом
Також незаконне обгрунтування частиною 3 ст. 170 КПК України так як тимчасово вилучені речі не відповідають критеріям статті 98 КПК України.
Під час обґрунтування слідчим у клопотанні необхідності накласти арешт на тимчасово вилучене майно він не вказав будь яких доказів, показів свідків, акти вручення грошових коштів інших процесуальних документів, які б доказували, що згідно ст. 98 КПК України це є речовим доказом, так як таких доказів і не може бути з вищенаведених роз`яснень.
В свою чергу заявник вважає, що він підтвердив походження вилученого майна надавши копії квитанцій «Приват банк». 15.05.2017 за вх. № 3 заявник звернувся з клопотанням до ГПУ перевірити на причетність до вказаних злочинів вилучені грошові кошти, повідомив їх походження, та вже 24.05.2017 отримав відписку (відповідь) вих. № 07/1/2- 19229-17 що досудове слідство триває, що є додатковим доказом бездіяльності ГПУ та незаконного вилучення та утримання грошових коштів, внаслідок чого власнику наноситься - матеріальний збиток так як він не може розпоряджатись своїми коштами.
Отже, в поданому клопотанні слідчого не дотримано жодної вимоги статті 98, 170 та статті 171 КПК України, що є грубим порушенням норм чинного Кримінального процесуального кодексу України.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Також заявник вказує, що на сьогоднішній день, тобто на протязі вісімнадцяти місяців він, ОСОБА_3 не є будь якою стороною вказаного провадження за наведених вище обставин.
Прокурор ОСОБА_16 заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що арешт накладено законно та обґрунтовано, підстави для застосування заходу кримінального провадження не відпали.
Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.
Як передбачено ч.І ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.
Вирішуючи подане клопотання слід відхилити доводи заявника про безпідставність накладеного арешту, оскільки вказана обставина на відповідній стадії досудового розслідування перевірялась та їй надана відповідна правова оцінка.
В той же час слід врахувати доводи ОСОБА_3 про те, що обшук проведено 11 травня 2016 року, арешт на вилучене майно накладено 20 травня 2016 року. З часу вжиття заходу кримінального провадження орган досудового розслідування не визначився із причетністю ОСОБА_3 до кримінального правопорушення, яке розслідується, не зібрав докази походження вказаних грошових коштів іншим способом, ніж тим, про який вказує заявник, в тому числі внаслідок можливого злочину.
З огляду на тривалість арешту, відсутності переконливих доводів з боку органу досудового розслідування на можливість набуття вказаного майна шляхом вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується, слід визнати подане клопотання повністю обґрунтованим, оскільки в цьому випадку втручання в право володіння є надмірним та невиправданим.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 174,309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_6 від 20 травня 2016 року по справі № 757/23448/16-К у кримінальному провадженні № 0001196 від 22.12.2015, на грошові кошти вилучені під час обшуку адміністративної будівлі ГУ НП у м. Києві, а саме кабінету №416, який розташований в м. Києві по вул. Антоновича, 114, де працює ОСОБА_17 , а саме грошових коштів на загальну суму 104 508,00доларів США, 610 Євро та 1 000,00гривень, 4 золоті каблучки, 1 пірсінг із золота, 1 сережку із золота та 1 ланцюжок із золота, та зобов`язати орган досудового розслідування повернути ОСОБА_3 повернути вказане майно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1