Справа № 211/2980/17
Провадження № 1-кп/211/250/18
У Х В А Л А
іменем України
15 лютого 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
В провадженні суду знаходиться вищевказане кримінальне провадження .
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.
Обвинувачена та адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечували та заявили клопотання про заміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт, враховуючи, що вона хворіє на ряд тяжких хвороб, а крім того вона має сестру інваліда та матір, яка перенесла інфаркт головного мозгу та потребує стороннього догляду оскільки не здатна до самообслуговування. ОСОБА_4 пояснила, що не має наміру ховатися від суду, впливати на свідків оскільки вона їх не знає та буде приходити до суду за першою вимогою.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволенню не підлягає виходячи із наступного.
Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку , встановленому законом.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Згідно ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з положенням ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена даною статтею.
Підставою обрання та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стало тяжкість кримінального правопорушення у вчинені якого вона обвинувачується, не допит свідків та ймовірність переховування від суду, та впливу на свідків .
В судовому засіданні прокурором не було в повній мірі доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та не може бути застосовано до обвинуваченої.
На даний час в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце мешкання, реєстрації, вже тривалий час перебуває під вартою. За місцем мешкання характеризується посередньо. Вона хворіє на ряд тяжких хвороб, зокрема ВІЧ , та є інвалідом 3 групи, а крім того вона має сестру інваліда та матір, яка перенесла інфаркт головного мозгу та потребує стороннього догляду оскільки не здатна до самообслуговування, що підтверджується висновком та довідкою ВКК. Крім того КУ « Територіальний центр соціального обслуговування у Довгинцівському районі листом від 22 11 2017 року також підтвердив, що мати обвинуваченої внаслідок перенесеного інсульту вкрай потребує допомоги.
Доказів того , що вона буде переховуватися від суду та чинити тиск на свідків судом не встановлено. Тяжкість пред`явленого звинувачення сама по собі не може слугувати виправданням та обґрунтуванням тривалого періоду утримання особи під вартою.
Суд враховує вищезазначене , вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час відпали, тому суд приходить до висновку про зміну міри запобіжного заходу обвинуваченій із тримання під вартою на домашній арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 177, ч.1 ст.331, 369-372 КПК України, суд, -
Змінити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Роднічний Дол Переволоцького району Оренбурзької області міру запобіжного заходу, обрану під час досудового розслідування із тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 днів , починаючи з 15 лютого 2018 року до 15 квітня 2018 року включно, звільнивши останню з-під варти в залі суду негайно.
Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покидати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в період з 21-00 год. до 24 00 год. та з 00-00 год . до 07-00 год. кожного дня строком на 60 днів.
Покласти на ОСОБА_4 , обов`язок: не покидати житло розташоване за адресою АДРЕСА_1 у визначені години строком на 60 днів, з`являтись на першу вимогу до суду.
Копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_4 передати для виконання Довгинцівському ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченої.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , що працівники Довгинцівському ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтись в житло ОСОБА_4 вимагати надати усні чи письмові пояснення по питаннях, які пов`язані з виконанням покладених на неї обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1