АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/487/18 Справа № 171/268/18 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - .
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2018 року м.Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 000204 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
місце народження: с.Чаплине Васильківського району
Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

(в режимі відеоконференції)

законного представника

неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_9 ,

(в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7 ,

(в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки та передати неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 під нагляд його матері ОСОБА_9 .

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що слідчий суддя безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про передання неповнолітнього підозрюваного під нагляд батьків. Вказує на те, що слідчим суддею не наведено обставини, якими б обґрунтовувались наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 щодо передачі неповнолітнього підозрюваного під нагляд батьків, задоволено клопотання слідчого СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01 червня 2018 року, визначено заставу в розмірі 140 960 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду та не вбачає підстав для застосування більш м"яких запобіжний заходів, зокрема: особистого зобов`язання, оскільки відсутні фактичні дані, що ОСОБА_7 зможе виконати зобов`язання, визначені ст. 194 КПК України, особиста порука також не може бути застосована, оскільки в ході розгляду клопотання батьки обвинуваченого не поручилися перед судом за виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України; домашнього арешту - оскільки підозрюваний, з урахуванням наявних в матеріалах доказів, у будь-який момент може залишити місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування, суду, що свідчить про недоцільність обрання домашнього арешту.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи підозрюваного, захисника та законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 03 квітня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, що виразилось у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17 лютого 2018 року, з якої слідує, що троє невстановлених осіб із застосуванням насильства заволоділи автомобілем «DAEWOO LANOS», який належить ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 17 лютого 2018 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01 березня 2018 року та 13 березня 2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 як особу в числі нападників, що заволоділи його автомобілем та який погрожував йому предметом схожим на пістолет; повідомленням про підозру від 03 квітня 2018 року; протоколом затримання від 03 квітня 2018 року.

Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів із застосуванням насильства, що свідчить про його суспільну небезпеку, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, тому перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та може призвести до наміру впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Крім того, у держаному розшуку перебувають співучасники ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що може стати підставою для прояву аналогічної поведінки з боку ОСОБА_7 .

Також, ОСОБА_7 на обліку за станом здоров`я у лікарів не перебуває, проживає окремо від батьків, міцних соціальних зв`язків в місці його проживання не встановлено, не працює, постійного джерела доходів не має, іншою суспільно корисливою працею не зайнятий, що може спонукати його до вчинення інших корисливих злочинів для отримання матеріальних цінностей, необхідних для проживання.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4