ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1925/18
провадження № 1-кп/753/1009/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" березня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньо- спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого :

- 29.12.2010 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.03.2011 року покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, змінено на покарання у виді 3 роки позбавлення волі;

- 24.03.2016 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки; 16.06. 2016 року вироком Апеляційного суду м. Києва вирок від 24.03.2016 року Дарницьким районним судом м. Києва скасовано та ухвалено новий вирок, яким призначено ОСОБА_5 покарання у виді 4( чотирьох) років позбавлення волі, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:
08.05.2017 приблизно о 04 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на будівельному майданчику, де відбуваються будівництво культурно-оздоровчого комплексу з аквапарком, торгово-офісним приміщенням, закладами громадського харчування, паркінгом, зоною відпочинку та стоянки човнів за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив повторно, таємно, шляхом проникнення у сховище, викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «ТБК Альтіс». Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , проник на територію, вищевказаного будівельного майданчику, де знайшов та надів на себе каску білого кольору та помаранчеву жилетку, щоб бути непомітним для охорони. Після чого діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою металевого прута (арматури), шляхом віджиму металевої дужки замка, проник до металевого контейнера №161, звідки викрав майно, що належить ТОВ «ТБК Альтіс», а саме: ротаційний нівелір «НІLТІ» PR20 разом із уловлювачем променю «HILTI» PRA20 вартістю 15747 грн. 00 коп.; 18 відрізних кругів по металу діаметром 230 мм., вартістю 382 грн. 86 коп.; шуруповерт «HILTIST1800» вартістю 3014 грн. 15 коп.; кутову шліфувальну машину одноручку «болгарка» GWS1400 вартістю 1026 грн. 38 коп.; 4 пари трикотажних рукавиць чорного кольору вартістю 36 грн. 00 коп. та 3 пари резинових рукавиць (краги) білого кольору вартістю 90 грн. 00 коп., а всього майна на загальну суму 20296 грн. 39 коп., котре в подальшому, ОСОБА_5 , положив до білого мішка. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, ОСОБА_5 , впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, вийшов з металевого контейнера разом з викраденим майном у мішку, тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий працівниками охорони вищезазначеного будівельного майданчика, разом з наявним при ньому майном, яке він намагався вкрасти. В подальшому, ОСОБА_5 , викинув мішок з викраденим майном та почав залишати місце події, в слід за яким почав бігти охоронець. Після чого, ОСОБА_5 перелізши через паркан на територію яхт-клубу, був зупинений відвідувачем яхт-клубу, куди ж одразу підбігли охоронці будівельного майданчика та в подальшому викликали працівників поліції. Отже ОСОБА_5 , умисно, з корисливих спонукань, вчинив закінчений замах на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, що належить ТОВ «ТБК Альтіс», чим міг спричинити товариству матеріального збитку на загальну суму 20296 грн. 39 коп. Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, та зазначив, що вчинив злочин при обставинах зазначених у обвинувальному акті. Також обвинувачений підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося, у вчиненому щиро кається. Обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання обвинуваченому за вчинене кримінальне правопорушення, у відповідності зі ст.ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185КК України, відноситься до тяжких злочинів. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України , судом не встановлено.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, форму вини вчиненого діяння, щире каяття обвинуваченого, дані, що характеризують особу обвинуваченого, ставлення до скоєного, позицію прокурора та представника потерпілого, те що він давав правдиві та послідовні покази як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час судового розгляду, свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується, а також враховуючи те, що неодноразово раніше судимого, тому виправлення його на думку суду не можливе без ізоляції від суспільства, і покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України з приєднанням не відбутої частини вироку Дарницького районного суду м. Києві від 24.03.2016 року у відповідності до вимог ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому. Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.65,66,67,71 КК України, ст.ст., 342-380 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного ОСОБА_5 за сукупністю злочинів частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Дарницького районного суду 24.03.2016 року один рік та призначити йому остаточне покарання за сукупністю вироків 5( п"ять) років позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 429 ( чотириста двадцять дев"ять) гривень за проведення експертизи.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 18 серпня 2017 року .

Речові докази залишити за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_7