АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/62/18 Справа № 701/613/16-к Категорія: ч.2ст.364, ч. 2 ст.366 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 20 червня 2017 року , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Крачківка Маньківського району Черкаської області, зареєстрована АДРЕСА_1 , проживаюча АДРЕСА_2 , громадянка України, раніше не судима,

засуджена за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.2 ст.364 КК України, на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк два роки, зі штрафом в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., в дохід держави;

- ч. 2 ст. 366 КК України, на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк два роки, зі штрафом в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. в дохід держави;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 2 роки, зі штрафом в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., в дохід держави.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Вироком Маньківського районного суду Черкаської області ОСОБА_7 визнана винуватою та засуджена за те, що вона, згідно рішення Іваньківської сільської ради № 1-2/VI від 12.11.2010 року обрана секретарем Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області, у подальшому згідно рішення Іваньківської сільської ради №38/VI від 13.11.2014 року на ОСОБА_7 - секретаря сільської ради покладено виконання обов`язків сільського голови Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області. Відповідно п. 34 п. 1 ст. 27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року за №280/97, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Згідно п. б ст. 12 Земельного Кодексу України від 25.10.2001 №2768-III до повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин відноситься передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Крім того, п. 6 ст. 118 Земельного Кодексу України 25.10.2001 №2768-III щодо порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами - громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ст. 122 Земельного Кодексу України 25.10.2001 №2768-III щодо повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування - сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно п. 3 п. 4 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року за №280/97 - секретар сільської, селищної, міської ради організує підготовку сесій ради, питань, що вносяться на розгляд ради, забезпечує оприлюднення проектів рішень ради відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" та інших законів;

ОСОБА_7 , працюючи секретарем Іваньківської сільської ради, являючись службовою особою, у листопаді 2014 року, перебуваючи на своєму робочому місці, в приміщенні Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області, в порушення вищевказаних вимог Земельного Кодексу України, достовірно знаючи, що депутати Іваньківської сільської ради не голосували за питання №2 щодо надання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 1,5 га. кожна для ведення особистого селянського господарства, склала протокол 38 сесії Іваньківської сільської ради 6 скликання від 13.11.2014 року, в який внесла завідомо не правдиві відомості про те, що 13 депутатів Іваньківської сільської ради проголосували позитивно за вищевказане рішення. У послідуючому на підставі зазначеного протоколу сесії вона виготовила завідомо неправдивий офіційний документ - рішення Іваньківської сільської ради №38-2/VI від 13.11.2014 року «Про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства», яке в подальшому видала ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ..У подальшому проектні установи на підставі рішення Іваньківської сільської ради №38-2/VI від 13.11.2014 року розробили вказаним громадянам 12 проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 1,5 га., кожна для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності не наданих у власність та постійне користування в межах населених пунктів на території Іваньківської сільської ради за адресою: с. Іваньки Маньківського району Черкаської області.

Згідно рішення Іваньківської сільської ради №38/VI від 13.11.2014 року на ОСОБА_7 , секретаря сільської ради, покладено виконання обов`язків сільського голови Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області, тобто вона окрім обов`язків, передбачених ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року за №280/97 з 13.11.2014 року виконувала обов`язки, передбачені ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме: повноваження сільського, селищного, міського голови. Так, ОСОБА_7 , працюючи секретарем Іваньківської сільської ради та виконуючи обов`язки сільського голови Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області на підставі п. 1 п. 3 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року за №280/97 згідно якого секретар сільської, селищної, міської ради: у випадку, передбаченому частиною першою статті 42 цього Закону, здійснює повноваження сільського, селищного, міського голови, являючись службовою особою, 22.05.2015 умисно, зловживаючи службовою владою та використовуючи її всупереч інтересам служби, діючи в інтересах третіх осіб, а саме в інтересах жителів с. Іваньки : ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , склала протокол 42 сесії Іваньківської сільської ради шостого скликання від 22.05.2015 року в який внесла вищевказаних осіб щодо затвердження їм матеріалів по проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 1,5 га. кожна для ведення особистого селянського господарства і за який нібито проголосували одноголосно депутати Іваньківської сільської ради сільської ради, які були присутні на сесії ради. На підставі вказаного протоколу, у травні 2015 року, вона умисно, зловживаючи службовою владою та використовуючи її всупереч інтересам служби, діючи в інтересах третіх осіб, а саме в інтересах жителів с. Іваньки : ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , виготовила рішення Іваньківської сільської ради №42-3/VI від 22.05.2015 року «Про затвердження матеріалів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства», яке в подальшому видала зазначеним громадянам. На підставі вищевказаного протоколу та рішення Іваньківської сільської ради ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 незаконно передано у приватну власність із земель комунальної власності земельні ділянки у розмірі 1,5 га. кожна, а всього 18 га. земель комунальної власності. Всього в результаті незаконних дій ОСОБА_7 вищевказаним особам були безпідставно наділені і передані у власність земельні ділянки загальною вартістю 338 004 грн., що на момент скоєння злочину в 550 раз перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян, внаслідок чого громаді Іваньківської сільської ради були завдані збитки на вказану суму, що спричинило тяжкі наслідки.

Крім того, ОСОБА_7 , працюючи секретарем Іваньківської сільської ради та виконуючи обов`язки сільського голови Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області на підставі п. 1 п. 3 ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року за №280/97 згідно якого секретар сільської, селищної, міської ради: у випадку, передбаченому частиною першою статті 42 цього Закону, здійснює повноваження сільського, селищного, міського голови, являючись службовою особою, скоїла службове підроблення при слідуючих обставинах. Так, ОСОБА_7 у травні 2015 року, перебуваючи на своєму робочому місці, в приміщенні Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області, в порушення вищевказаних вимог Земельного Кодексу України, достовірно знаючи, що депутати Іваньківської сільської ради не голосували за питання №3 щодо затвердження ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , матеріалів по проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 1,5 га., кожна для ведення особистого селянського господарства, склала протокол сорок другої сесії Іваньківської сільської ради шостого скликання від 22.05.2015 року, в який внесла завідомо неправдиві відомості про те, що депутати Іваньківської сільської ради одноголосно позитивно проголосували за вищевказане рішення. У послідуючому на підставі зазначеного протоколу сесії вона виготовила завідомо неправдивий офіційний документ - рішення Іваньківської сільської ради №42-3/VI від 22.05.2015 року «Про затвердження матеріалів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства», яке в подальшому видала ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . На підставі вищевказаного протоколу та рішення Іваньківської сільської ради ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , протягом 2015 року незаконно за рахунок земель комунальної власності Іваньківської сільської ради отримали у приватну власність земельні ділянки площею 1,5 га. кожна, а всього загальною площею 18 га., в адміністративних межах с. Іваньки Маньківського району. В результаті незаконних дій ОСОБА_7 вищевказаним особам були безпідставно наділені і передані у власність земельні ділянки загальною вартістю 338004 грн., що на момент скоєння злочину в 550 раз перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян, внаслідок чого громаді Іваньківської сільської ради були завдані збитки на вказану суму, що спричинило тяжкі наслідки.

Не погоджуючись з вироком суду захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, аналогічні за змістом, в яких, вважаючи вирок суду незаконним, необгрунтованим, однобічним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та грунтується на припущеннях, просили його скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватою у вчиненні інкримінованих їй правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення нею кримінальних правопорушень, на підставі п.1 ч. 1 ст. 373 КПК України.

В обгрунтування своїх вимог посилаються на те, що судом першої інстанції не спростовані показання обвинуваченої ОСОБА_7 щодо її невинуватості, а навпаки підтвердженні показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні.

Також зазначають, що показання свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , викладені у вироку, не відповідають показам, які вони давали в судовому засіданні, що підтверджується наявним у справі технічним звукозаписом.

На їх думку судом безпідставно оцінено критично показання свідка ОСОБА_28 , з підстав того, що його батькові також надавалась земельна ділянка, оскільки його покази повністю співпадають з показами інших свідків, які пояснювали, що питання про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою та їх затвердження розглядались на сесіях Іваньківської сільської ради 13.11.2017 та 22.05.2017.

Вказують на те, що рішення Іваньківської сільської ради від 13.11.2014 № 38-2/VI підписував ОСОБА_29 , як діючий на той час сільський голова, він же вів сесію сільської ради, що підтвердив останній в своїх показаннях. Тому, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 виготовила завідомо неправдивий документ, а саме рішення Іваньківської сільської ради № 38-2/VI від 13.11.2014, є необґрунтованим, оскільки вона його не підписувала, а підписував його сільський голова ОСОБА_29 , який своїм підписом підтвердив достовірність відомостей, викладених у рішенні.

Зазначають, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що рішення Іваньківської сільської ради від 13.11.2014 № 38-2/VI та від 22.05.2015 № 42-3/VI є чинними, не оскаржувались та не скасовувались в установленому законодавством порядку, що свідчить про їх відповідність вимогам закону, а також правомірність дії ОСОБА_7 .

Вважають, що у судовому засіданні судом не встановлено жодного доказу, який би підтверджував, що ОСОБА_7 вчинила інкриміновані їй кримінальні правопорушення.

В уточненнях до апеляційної скарги від 29.08.2017 захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 уточнили свої апеляційні вимоги та просили вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 20.06.2017 відносно ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження щодо неї закрити у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок суду скасувати через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання: за ч. 2 ст. 364 КК України - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 2 роки, зі штрафом 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за ч. 2 ст. 366 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 2 роки, зі штрафом 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 2 роки, зі штрафом 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

В змінах до апеляційної скарги прокурор просив вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання: тяжкості злочину та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених: ч. 2 ст.364 КК України, та призначити її покарання у вигляді 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної вдали та місцевого самоврядування на строк 2 роки, зі штрафом 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; ч. 2 ст. ст. 366 КК України та призначити її покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної вдали та місцевого самоврядування на строк 1рік 6 місяців, зі штрафом 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст.70 КК України призначити обвинуваченій остаточне покарання шляхом поглинання менш сурового покарання більш суровим у вигляді 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної вдали та місцевого самоврядування на строк 2 роки, зі штрафом 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідача, думку захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, просили вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України; думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила її задовольнити, заперечила проти задоволення апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; думку обвинуваченої ОСОБА_7 , яка підтримала уточнені апеляційні скарги своїх захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , просила їх задовольнити та закрити провадження щодо неї на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, а в задоволенні зміненої апеляційної скарги прокурора відмовити; вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно дослідивши докази та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що змінену апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Виходячи зі змісту положень ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказані вимоги закону Маньківським районним судом Черкаської області при постановленні вироку щодо ОСОБА_7 не дотримані .

Так, районний суд, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами кримінального провадження докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, прийшов до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 364 КК України зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь - якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використанні службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, та ч. 2 ст. 366 КК України - службовому підробленні, тобто складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підробленні офіційних документів якщо вони спричинили тяжкі наслідки, - повністю доведена в суді, однак колегія суддів з вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується.

За клопотанням сторони захисту було вирішено провести повторне дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, зокрема: допитати свідків: ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_29 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_28 , прослухати звукозаписи показань свідків: ОСОБА_37 , ОСОБА_27 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , допитаних в суді першої інстанції та дослідити письмові докази.

Так, з показань обвинуваченої ОСОБА_7 , даних в суді першої та підтриманих в суді апеляційної інстанції, вбачається, що вона вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів не визнала та суду показала, що згідно рішення Іваньківської сільської ради №1-2/VI від 12.11.2010 року обрана секретарем Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області, у подальшому згідно рішення Іваньківської сільської ради №38/VI від 13.11.2014 року на неї покладено виконання обов`язків сільського голови Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області. Відповідно до вимог діючого законодавства кожному громадянину України може бути виділено до 2 га землі. Рішенням Іваньківської сільської ради прийнято, що розмір земельної ділянки в межах даної території не може перевищувати 1,5 га. Порядок виділення даних земель в Іваньківській сільській раді під час того, як вона була секретарем сільської ради та виконувала обов`язки сільського голови був такий: громадяни зверталися з заявами, землевпорядник перевіряв дані заяви на відповідність, далі заяви реєструвалися, накладалася резолюція сільського голови, готовився пакет документів, з`ясовувалось питання наявності землі, розглядалося питання виділення землі на відповідній комісії і потім виносилось на сесію сільської ради на голосування. Заяви на сесії зачитував землевпорядник, він і готував проекти рішень по земельних питаннях. В розгляд земельних питань вона не втручалася, оскільки цим займався землевпорядник. Громадяни ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 звернулися з відповідними заявами до сільської ради з проханням надати дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Дані заяви були належним чином опрацьовані і винесенні на 38-му сесію Іваньківської сільської ради для голосування і в результаті чого було прийнято рішення №38-2/VI, яким даним громадянам та іншим громадянам, які зверталися також з відповідними заявами, був наданий відповідний дозвіл. На 38 сесії заяви громадян зачитував землевпорядник ОСОБА_28 , однак не всі, оскільки за відсутності спірних питань депутати внесли пропозицію голосувати пакетом, без оголошення всіх прізвищ. В подальшому на 42 сесії Іваньківської сільської ради від 22.05.2015 розглядались заяви зазначених вище громадян про затвердження матеріалів по проектам землеустрою щодо відведення земельних ділянок та заяви інших громадян по земельних питаннях, які були задоволені рішенням сесії № 42-3/VI. На даній сесії заяви зачитував також землевпорядник ОСОБА_28 , і за пропозицією депутатів також було вирішено не оголошувати всі заяви, а проголосувати пакетом. Рішення 38-й сесії сільської ради від 13.11.2014 року та протокол підписав сільський голова ОСОБА_29 , який і підтвердив їх достовірність. Рішення, які прийняті по земельних питаннях на 38-й сесії 13.11.2014 року та 42-й сесії 22.05.2015 року, ніким не оскаржувалися, є чинними. Протоколи 38-ї та 42-ї сесій Іваньківської сільської ради є правильними, повністю відповідають всім подіям, які відбувалися на даних сесіях.

Свідок ОСОБА_29 , як в суді першої, так і апеляційної інстанції пояснив, що до 38ї сесії Іваньківської сільської ради включно працював сільським головою. 38 сесію сільської ради проводив він, на якій, окрім іншого, на підставі заяв громадян вирішувались питання про надання їм дозволів на виготовлення проекту землеустрою на виділення земельних ділянок. Порядок денний на сесії дотримувався. Заяви та прізвища громадян оголошував землевпорядник ОСОБА_28 , але не всі, оскільки депутати поспішали і не хотіли їх до кінця слухати, тому голосували пакетом. Рішення 38-ї сесії від 13.11.2014 № 38-2VI та протокол 38-ї сесії підписував він, як голова, рішення на даний час чинне, ніким не оскаржувалось. Заяви громадян про виділення земельних ділянок реєструвалися та по них проводились перевірки землевпорядником, а потім вони виносилися на розгляд сесії. Проекти рішень сесії виготовлялись згідно протоколу землевпорядником або секретарем сільської ради. На 42 сесії 22.05.2015 р. присутнім не був, на той час в сільській раді не працював.

Свідок ОСОБА_28 , в суді першої так і апеляційної інстанції пояснив, що він працював землевпорядником Іваньківської сільської ради, до його обов`язків входило розгляд заяв громадян щодо виділення земельних ділянок, підготовка по них відповідних документів та подальша їх передача на розгляд сесії сільської ради. На 38-й сесії сільської ради він зачитував заяви громадян, але не всі, а приблизно 8-10 з 38 заяв, оскільки депутати, побачивши велику кількість заяв, вирішили голосувати за них в цілому, тому голосували пакетно. Аналогічна ситуація була і на 42 сесії сільської ради.

Свідок ОСОБА_41 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він являвся депутатом Іваньківської сільської ради. На 38-й та 42-й сесіях сільської ради, окрім іншого, розглядались земельні питання щодо виділення земельних ділянок громадянам, з оголошених прізвищ пам`ятає прізвище ОСОБА_42 та ОСОБА_43 . По винесених питаннях голосували поіменно, він голосував позитивно.

Свідок ОСОБА_44 в суді апеляційної інстанції пояснив, що в 2014-2015 р. являвся депутатом Іваньківської сільської ради. Зазвичай на сесіях по винесених питаннях голосували пакетами. На 38-й та 42-й сесії сільської ради виносились земельні питання, називались прізвища, а потім голосували. З названих прізвищ пам`ятає лише ОСОБА_42 та ОСОБА_43 .

Свідок ОСОБА_45 в суді апеляційної інстанції пояснив, що в 2014-2015 роках був депутатом Іваньківської сільської ради. На 38-й та 42-й сесіях сільської ради був присутнім. Пам`ятає, що за земельні питання на сесії голосували «пакетом». Питання, щодо виділення земельних ділянок виносилось на розгляд сесії, однак прізвищ громадян не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_46 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він як депутат Іваньківської сільської ради приймав участь у 38-й та 42-й сесіях сільської ради. На сесії вирішувались земельні питання. Землевпорядник зачитував прізвища осіб по списку, чи зачитувались всі прізвища достеменно сказати не може, головували пакетом. З зачитаних прізвищ пам`ятає - ОСОБА_47 та ОСОБА_48 .

Свідок ОСОБА_49 в суді апеляційної інстанції пояснив, що в 2014-2015 роках був депутатом Іваньківської сільської ради. На 38-й сесії голосували за земельні питання, прізвищ осіб щодо яких вирішувались земельні питання не чув, оскільки спізнився на сесію. Зазвичай, якщо не було спірних питань, оголошувались прізвища громадян і голосували пакетом.

Свідок ОСОБА_50 в суді апеляційної інстанції пояснив, що в 2014-2015 роках являвся депутатом Іваньківської сільської ради. В більшості випадків земельні питання вирішувались пакетом. Чи зачитували на 38-й та 42-й сесії прізвища осіб, яким виділялись земельні ділянки не пам`ятає, однак зазвичай зачитуються, голосували пакетом. Особисто він головував за. З прізвищ пам`ятає ОСОБА_51 .

Свідок ОСОБА_52 в суді апеляційної інстанції пояснив, що він являвся депутатом шостого скликання Іваньківської сільської ради. Чи виносились на 38-ій та 42-ій сесії земельні питання не пам`ятає, на одній із сесій його не було.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні апеляційного суду, з врахуванням вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, та позиції, викладеної в постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 20.04.2017 № 554/12965/14-к, були прослухані звукозаписи показань свідків: ОСОБА_53 , ОСОБА_27 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , дані ними в ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.

Так, з показань свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_27 , ОСОБА_54 , ОСОБА_39 , ОСОБА_56 , ОСОБА_24 , вбачається, що вони були присутні на 38-й та 42 й сесіях на яких вирішувались земельні питання, однак не пам`ятають прізвищ громадян щодо яких вирішувались питання про виділення земельних ділянок.

Згідно показань свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_25 - вони пояснювали, що на 38-й та 42-й сесіях земельні питання взагалі не виносились та не вирішувались.

За клопотанням сторони захисту у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції також були досліджені письмові докази:

- заяви ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_57 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянка площею 1,5 га та про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5 га. (т.1 а.м. 192-216);

- протокол 38-ї сесії Іваньківської сільської ради шостого скликання від 13.11.2014, відповідно до якого, за друге питання «Про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства», проголосувало -13, утрималось 2, проти -1, доповідав вказане питання землевпорядник сільської ради ОСОБА_28 (т. 1 а.м. 231-239);

- рішення Іваньківської сільської ради Маньківського району № 38-2/VI від 13.11.2014 «Про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства», відповідно до даних якого надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам: ОСОБА_58 площею 0,20 га, ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , площею 0,25 га, ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , площею 0,15 га, ОСОБА_68 площею 0,11 га, ОСОБА_69 площею 0,40 га, ОСОБА_70 площею 0,54 га, ОСОБА_71 площею 0,50 га, ОСОБА_72 площею 1,0 га, ОСОБА_12 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_77 , ОСОБА_18 площею 1,5 га, ОСОБА_78 площею 0,76 га, ОСОБА_79 площею 0,82 га, ОСОБА_80 площею 0,71 га, ОСОБА_81 площею 1,39 га, ОСОБА_82 площею 0,63 га. (т. 1а.м. 240-244)

- протокол 42 сесії Іваньківської сільської ради шостого скликання від 22.02.2015 відповідно до якого третє питання «Про затвердження матеріалів по проектам землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистого селянського господарства», було прийнято одноголосно депутатами, вказане питання доповідав землевпорядник ОСОБА_28 (т.1а.м.246-253);

- рішення Іваньківської сільської ради Маньківського району № 42-3/VI від 22.05.2015 «Про затвердження матеріалів по проектам землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства», відповідно до даних якого затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та надано у власність земельні ділянки громадянам: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_83 , ОСОБА_21 , площею 1,5 га, ОСОБА_69 - площею 0,4069 га, ОСОБА_61 , ОСОБА_84 , ОСОБА_62 , площею 0,2500 га, ОСОБА_65 - площею 0,1598 га, ОСОБА_60 площею 0,2497 га, ОСОБА_64 площею 0,1508 га, ОСОБА_85 площею 0,2000 га, ОСОБА_78 площею 0,7689 га, ОСОБА_68 площею 0,1177 га, ОСОБА_66 , ОСОБА_86 площею 0,1500 га, ОСОБА_71 площею 0,4981 га, ОСОБА_87 площею 0,2503 га, ОСОБА_79 площею 0,8247 га, ОСОБА_88 площею 0,2125 га, ОСОБА_80 площею 0,7121 га. (т. 1 а.м. 254-258);

- реєстраційні справи щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно: № 2000 за заявою ОСОБА_16 , № 1999 за заявою ОСОБА_15 , № 2101 за заявою ОСОБА_19 , № 2201 за заявою ОСОБА_14 , № 2231 за заявою ОСОБА_18 , № 2046 за заявою ОСОБА_13 , № 2009 за заявою ОСОБА_11 , № 1997 за заявою ОСОБА_17 , № 1772 за заявою ОСОБА_22 , № 2002 за заявою ОСОБА_20 , № 2079 за заявою ОСОБА_21 (т.2 а.м. 26-273, т. 3 а.м. 1-25);

- проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам: ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 загальною площею 1,5 га (т. 3 а.м. 31)

Оцінюючи вказані докази з точки зору належності та допустимості, колегія суддів вважає, що вони не доводять наявність в діях обвинуваченої ОСОБА_7 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, а навпаки спростовують доводи прокурора та суду щодо наявності в діях останньої складів вказаних правопорушень.

З показань свідків ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_29 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_28 , які були депутатами сільської ради, допитаних в суді апеляційної інстанції, вбачається, що вони в тій чи іншій частині або ж повністю підтвердили розгляд на 38 та 42 сесіях Іваньківської сільської ради питань з приводу надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, подальше затвердження матеріалів про відведення земельних ділянок, за які голосували, та оголошення на сесії прізвищ осіб, яким надавались земельні ділянки, в тому числі з пригаданих ними прізвищ - ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ..

Зазначене повністю підтверджує показання обвинуваченої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_29 та свідка ОСОБА_28 , показання якого, щодо винесення на розгляд 38 та 42 сесії земельних питань та оголошення прізвищ громадян, судом першої інстанції безпідставно були оцінені критично.

З оголошених в суді апеляційної інстанції показів свідків: ОСОБА_37 , ОСОБА_27 , ОСОБА_91 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 та ОСОБА_92 вбачається, що вони не пам`ятають обставин прийняття вказаних рішень Іваньківської сільської ради, та не пам`ятають прізвищ громадян по заявах яких вирішувалось питання про виділення земельних ділянок, а свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_25 вказали, що земельні питання взагалі не розглядались на сесіях Іваньківської сільської ради, які відбулись 13.11.2014 та 22.05.2015, що не відповідає дійсності.

Тобто вказані показання за своїм змістом не містять беззаперечних доказів наявності в діях ОСОБА_7 складу інкримінованих їй злочинів та не узгоджуються з матеріалами провадження.

З оголошених показань, даних в ході розгляду справи судом першої інстанції, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_93 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 вбачається, що вони підтвердили факт звернення до Іваньківської сільської ради з заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,5 га, а в подальшому, після виготовлення відповідних проектів землеустрою, із заявами про їх затвердження. Жоден з вказаних свідків, відповідно до їх показів, не був присутній на сесіях Іваньківської сільської ради, які відбулись 13.11.2014 та 22.05.2015.

Колегія суддів погоджується з позицією сторони захисту, що жоден з свідків, які були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження однозначно не підтвердив, а деякі навпаки спростували, доводи сторони обвинувачення, що беззаперечно свідчить про незаконність винесеного по справі рішення.

Крім того, рішенням Іваньківської сільської ради від 13.11.2014 № 38-2/VI «Про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 38 громадянам, а рішенням Іваньківської сільської ради від 22.05.2015 № 42-3/VI «Про затвердження матеріалів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність земельні ділянки 29 громадянам.

При цьому, сторона обвинувачення стверджує про те, що лише 12 громадянам, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 було надано дозвіл на виготовлення проектів землеустрою та в подальшому затверджені такі проекти без відповідного голосування на сесії сільської ради, шляхом виготовлення завідомо неправдивих офіційних документів - рішення Іваньківської сільської ради від 13.11.2014 № 38-2/VI «Про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» та рішення Іваньківської сільської ради від 22.05.2015 № 42-3/VI «Про затвердження матеріалів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства».

Тобто, на думку колегії суддів, сторона обвинувачення не оспорює та не заперечує факту розгляду земельних питань на сесіях Іваньківської сільської ради, що відбулись 13.11.2014 і 22.05.2015 та надання ще 26 громадянам, окрім ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а в подальшому і затвердження проектів землеустрою 17 громадянам.

Вказані обставини самі по собі спростовують доводи прокурора, з якими погодився і суд першої інстанції, щодо виготовлення ОСОБА_7 завідомо неправдивих офіційних документів - рішень Іваньківської сільської ради від 13.11.2014 № 38-2/VI та від 22.05.2015 № 42-3/VI, оскільки навіть за версією сторони обвинувачення вказані рішення Іваньківської сільської ради в частині надання відповідних дозволів 26 громадянам та затвердження проектів землеустрою 17 громадянам цілком відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству, що в свою чергу виключає можливість виготовлення ОСОБА_7 завідомо неправдивих документів - рішень Іваньківської сільської ради від 13.11.2014 № 38-2/VI та від 22.05.2015 № 42-3/VI.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що протокол 38-ї сесії та рішення Іваньківської сільської ради від 13.11.2014 № 38-2/VI «Про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства» підписані головою Іваньківської сільської ради - ОСОБА_29 , який на той час головував на сесії сільської ради та відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підписав вказане рішення. Факт підписання протоколу та рішення 38-ї сесії свідок ОСОБА_29 підтвердив в ході розгляду провадження в суді першої та апеляційної інстанції, оскільки на той час він виконував обов`язки голови сільської ради.

Тобто, зазначене спростовує висновки суду першої інстанції з приводу того, що ОСОБА_7 склала протокол 38-ї сесій Іваньківської сільської ради від 13.11.2014, в який внесла завідомо неправдиві відомості та виготовила завідомо неправдивий документ - рішення Іваньківської сільської ради від 13.11.2014 № 38-2/VI «Про надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства», оскільки рішення сесії вона не підписувала, його та протокол підписував сільський голова ОСОБА_29 , який вів сесію відповідно до порядку денного, і відповідно до Закону ніс відповідальність за достовірність вказаних в протоколі та рішенні даних, що підтвердив своїм підписом.

Більш того, вказані обставини підтверджуються і наявними у справі заявами вищезазначених осіб про виділення земельних ділянок, які пройшли відповідну реєстрацію, розгляд сільським головою ОСОБА_29 (на них маються його резолюції), проведення по них відповідних перевірок та винесення на розгляд сесії сільської ради. Тобто, зазначена процедура унеможливлює надання земельних ділянок особам, які її не пройшли, в тому числі і внесення сторонніх осіб до протоколу та в подальшому до рішення сесії.

Колегія суддів погоджується з висновками сторони захисту про те, що крім прямих доказів, які наявні в матеріалах справи, і які спростовують доводи сторони обвинувачення, доводи сторони захисту підтверджуються і тим, що рішення Іваньківської сільської ради від 13.11.2014 № 38-2/VІ та від 22.05.2015 № 42-3/VI наразі є чинними і не оскаржувались в установленому законодавством порядку, що об`єктивно свідчить про їх відповідність вимогам чинного законодавства, а відтак і правомірність дій ОСОБА_7 .

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що на думку прокурора діями ОСОБА_7 були завдані збитки громаді Іваньківської сільської ради на загальну суму 338 004 грн. Однак, в межах кримінального провадження цивільний позов про стягнення таких збитків прокурором не заявлявся. Також, до суду не надано жодних доказів щодо заявлення цивільного позову на вказану суму в загальному порядку. Вказане свідчить про безпідставність доводів прокурора, який стверджуючи про вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень і нанесення збитків, в той же час не ставить питання про відшкодування таких збитків.

Крім того, інші докази, на які посилається суд першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи, а саме письмові заяви ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,5 га. та про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,5 га.; протоколи огляду предметів; постанови про визнання предметів речовим доказом у кримінальному провадженні; ухвали суду про надання тимчасового доступу до речей та документів; протоколи тимчасового доступу до речей та документів; протоколи 38-ї та 42-ї сесії Іваньківської сільської ради шостого скликання від 13.11.2014 та від 22.05.2015; рішення Іваньківської сільської ради №38-2/VI від 13.11.2014 та № 42-3/VI від 22.05.2015; реєстраційні справи № 2000, № 1999, № 2101, № 2201, № 2231, № 2046, № 2009, № 1997, № 1772, № 2002, № 2079; проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність; присяга посадової особи місцевого самоврядування;- самі по собі не являються доказами, які б свідчили про подію злочину та особу, яка його вчинила, оскільки не містять інформації, яка є предметом доказування у даному кримінальному провадженні.

В той же час, враховуючи покази свідків ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_29 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , частина вказаних судом документальних доказів, які безпосередньо стосуються прийняття зазначених вище рішень Іваньківської сільської ради, об`єктивно підтверджують покази обвинуваченої ОСОБА_7 та спростовують доводи сторони обвинувачення та суду першої інстанції.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 не було взагалі встановлено жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б повністю або хоча б частково підтверджували доводи сторони обвинувачення щодо вчинення обвинуваченою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, судове рішення суду першої інстанції повинно бути належним чином обгрунтованим і повністю відповідати фактичним обставинам, встановленим під час судового розгляду. Це означає, що висновки суду першої інстанції мають: бути підтверджені доказами, зібраними у суворій відповідності з вимогами за¬кону і дослідженими в судовому засіданні; враховувати всі докази, які мають істотне значення для визначення змісту судо¬вого рішення; містити пояснення підстав, на яких суд, за наявності суперечливих доказів, ви¬знав достовірними одні з них і відкинув інші; не містити істотних протиріч.

У разі недодержання хоча б однієї із вказаних вимог судове рішення суду першої інстанції визнається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

В основі невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам

справи лежать допущені судом першої інстанції помилки, які стосуються оцінки доказів і вмотивованості судових рішень.

Вирок чи ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню чи зміні із підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам криміналь¬ного провадження лише у разі, коли невідповідність висновків суду фактичним об¬ставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на: вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого; правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Як зазначено в ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства).

Такий же принцип закріплений у ч. 2 ст. 17 КПК України, відповідно до якої ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватості особи поза розумним сумнівом.

У відповідності до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя, і суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Кримінальна відповідальність за зловживання владою або службовим становищем за ст. 364 КК України настає за наявності трьох спеціальних ознак в їх сукупності:

1) використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби;

2) вчинення такого діяння умисно, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе самої чи іншої фізичної або юридичної особи;

3) заподіяння такими діями істотної шкоди державним чи громадським інтересам або охоронюваним законом правам та інтересам окремих фізичних чи юридичних осіб.

Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

Що стосується спричинення тяжких наслідків, як кваліфікуючої ознаки ч. 2 ст. 364 КК України, то суд першої інстанції у вироку взагалі не навів жодних доказів, на підставі яких визначено вартість земельних ділянок та розмір завданої шкоди в сумі - 338 004 грн., а відтак і спричинення тяжких наслідків. .

Згідно ч. 12 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» експертна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення збитків власникам або землекористувачам у випадках, встановлених законом або договором.

Тобто, вартість земельних ділянок у відповідності до законодавства мала бути визначена виключно шляхом проведення відповідної експертизи, яка у справі відсутня. Нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у таких випадках до уваги братись не повинна.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.05.2012 у справі № 5-1987км 12.

Отже, вирок суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України в частині спричинення тяжких наслідків, є безпідставним та таким, що не ґрунтується на законі.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що в ході апеляційного розгляду не знайшов свого обґрунтованого підтвердження висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 склала протоколи 38 сесії Іваньківської сільської ради від 13.11.2014 та 42 сесії Іваньківської сільської ради від 22.05.2015, в які внесла завідомо неправдиві відомості та на підставі зазначених протоколів виготовила завідомо неправдиві офіційні документи - рішення Іваньківської сільської ради від 13.11.2014 № 38-2/VI та від 22.05.2015 №42-3/VI, та наявність в її діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, оскільки вказаний висновок не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та зібраним в ході досудового розслідування доказам, тому доводи, викладені в апеляційних скаргах захисників ОСОБА_96 та ОСОБА_97 , є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Колегія суддів вважає, що вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 20 червня 2017 року відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню, через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а кримінальне провадження - закриттю, в межах повноважень суду апеляційної інстанції, на підставі ст. 417, п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

Доводи прокурора, викладені в зміненій апеляційній скарзі, щодо неправильного застосування норм матеріального права при призначенні ОСОБА_7 покарання є слушними, однак при закритті провадження за відсутності діях ОСОБА_7 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, вказане питання не вирішується, тому змінена апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Закриваючи кримінальне провадження, суд апеляційної інстанції зобов`язаний вирішити інші питання, які можуть стосуватися обмеження прав особи, яка була обвинуваченою, а саме: щодо запобіжного заходу, щодо арешту майна, щодо цивільного позову. Крім цього, мають бути вирішені питання щодо речових доказів.

Під час досудового слідства та під час судового розгляду відносно ОСОБА_7 жоден вид запобіжного заходу не обирався.

Цивільний позов та процесуальні витрати по справі відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Питання щодо речових доказів мають бути вирішені відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Так, одинадцять реєстраційних справ, а саме реєстраційні справи №2000, №1999, №2101, №2201, №2231, №2046, №2009, №1997, №1772, №2002, №2079 гр. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 (а.с.26-273,т.2, а.с.1-25,т.3) та проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок гр. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 для ведення особистого селянського господарства площею 1,5 га., кожна (а.с.31-259,т.3, а.с.1-40,т.4); протокол 38 сесії Іваньківської сільської шостого скликання від 13.11.2014 року. (а.с.231-239, т.1); рішення №38-2/VI Іваньківської сільської ради від 13.11.2014 року. (а.с.240-244,т.1); протокол 42 сесії Іваньківської сільської ради шостого скликання від 22.05.2015 року. (а.с.246-253, т.1); рішення № 42-3/VI Іваньківської сільської ради від 22.05.2015 року. (а.с.254-259,т.1), - слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. 405, п. 5 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , - задовольнити.

Вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 20.06.2017 відносно ОСОБА_7 скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :