Справа № 452/2522/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/145/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів апеляційного судуОСОБА_3 та ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0001148 від 05 вересня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 185 КК України, за участі

прокурораОСОБА_8 ,
потерпілогоОСОБА_9
обвинувачених та їх захисникаОСОБА_10 і ОСОБА_11 ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_13 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2016 року,

встановила:
вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2016 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, без судимості,

та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, учня 4-го курсу ДНЗ «Погірцівське вище професійне училище», з неповною загальною середньою освітою, неодруженого, без судимості,

визнано винуватими у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановленням іспитового строку на 1 рік.

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2016 року ОСОБА_14 та ОСОБА_15 визнані винними та засуджені за те, що вони разом 05 вересня 2016 року близько 01.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшли на подвір`я житлового будинку, в якому проживає ОСОБА_16 в АДРЕСА_1 , де відчинили дверки автомобіля «Москвич 21412» р.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_17 , та присіли в салон автомобіля, де маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб таємно викрали автомагнітолу марки «Shutle SUD380» вартістю 320 грн. та аудіоколонки марки «Pioneer TS-A6993S» вартістю 200 грн., які належать ОСОБА_18 , чим спричинили останньому майнову шкоду на суму 520 грн.
Не погоджуючись з вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2016 року, потерпілий ОСОБА_16 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Апелянт, вважає, що оскаржуваний вирок є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особам обвинувачених, внаслідок його м`якості, оскільки обвинувачені не все викрадене повернули та не відшкодували збитків, заподіяних їхніми діями під час скоєння злочину.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що при постановленні вироку про звільнення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції не обґрунтував свого висновку про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання у виді позбавлення волі та не навів достатніх мотивів недоцільності відбування ними покарання з випробуванням і в даному випадку воно є невиправдано м`яким, оскільки не все викрадене повернули, а саме - адаптер та флешку, які були в магнітолі.

Крім того, вчиняючи кримінальне правопорушення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поламали металеву брамку, щоб проникнути на подвір`я і викинули брамку на подвір`я сусіда. Проникаючи у автомобіль вони повиривали два замки з передніх дверей. Викрадаючи магнітолу повиривали дроти, внаслідок чого пошкодили електропроводку автомобіля, порозкидали 4 стіжки сіна, яке після дощів зігнило, викрали 2 дашки з вуликів внаслідок чого дві сім`ї бджіл загинули. Вони також намагалися викрасти автомобіль, оскільки відіпрали його на відстань 15 м від будинку (автомобіль знаходився біля самого порогу будинку) але не змогли через блокування керма автомобіля.

Ніщо з переліченого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не відшкодовано. Призначаючи покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у виді позбавлення волі та звільнивши їх від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції порушив вимого ст. 65 КК України, де зазначено, що має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення особи та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

У ст. 75 КК України зазначено, що якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно абз. 2 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10. 2003 року, із змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 12.06.2009 року зазначено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбуття покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Таким чином, при постановленні вироку про звільнення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд не обґрунтував свого висновку про можливість виправлення засуджених без відбування покарання у виді позбавлення волі та не навів достатніх мотивів недоцільності відбування ними покарання з випробуванням і в даному випадку воно є невиправдано м`яким.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_14 подав на неї заперечення, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

ОСОБА_14 вважає, що вимоги, викладені в апеляційній скарзі є нічим не обґрунтованими і безпідставними, тому вона не підлягає задоволенню та обґрунтовує це тим, що під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_14 та ОСОБА_19 спричинили потерпілому ОСОБА_18 майнову шкоду в розмірі 520 грн., що було зазначено в обвинувальному акті. Жодних доказів які б свідчили про те, що під час інкримінованих їм дій, обвинувачені спричинили майнову шкоду, зазначену апелянтом в його апеляційній скарзі, не було здобуто. Зазначену в обвинувальному акті майнову шкоду потерпілому було повністю відшкодовано.

При постановлені вироку і призначенні покарання судом першої інстанції було враховано обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинувачених, тому, на думку обвинуваченого ОСОБА_6 , при постановлені вироку судом першої інстанції не було порушено норм матеріального та процесуального закону.

Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_13 , який підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_20 про відмову в задоволенні апеляційної скарги, обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про залишення оскаржуваного вироку без змін, а апеляційної скарги потерпілого без задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_13 до задоволення не підлягає з наступних підстав.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_21 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм злочину в суді першої інстанції визнали повністю, щиро розкаялися у скоєному та підтвердили обставини, викладені в обвинуваченні і пояснили, що злочин вчиняли в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим не надали належної оцінки своїм діям. На даний час повернули викрадене власнику. Проте не усунули наслідків пошкодження автомобіля.
При обранні міри та виду покарання обвинуваченому ОСОБА_22 суд першої інстанції, на думку колегії суддів, врахував особу обвинуваченого, який раніше несудимий, скоїв злочини середньої тяжкості, по місцю проживання характеризується позитивно, ніде не працює, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття обвинуваченого у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди та обтяжуючі покарання обставини вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння і призначив йому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України.
При обранні міри та виду покарання обвинуваченому ОСОБА_23 суд першої інстанції, на думку колегії суддів, врахував особу обвинуваченого, який раніше несудимий, скоїв злочин середньої тяжкості, по місцю проживання та навчання характеризується позитивно, пом`якшуючі покарання обставини щире каяття обвинуваченого у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної шкоди та обтяжуючі покарання обставини вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та обрав обвинуваченому ОСОБА_24 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України у виді позбавлення волі.
Приймаючи рішення про звільнення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано покликався на скоєння обвинуваченими злочину середньої тяжкості, особи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які характеризуються позитивно, їх щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування заподіяної шкоди на підставі чого прийняв підставне рішення про звільнення обвинувачених від відбування призначеного судом покарання з випробуванням.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження і оскаржуваного вироку суду зокрема, потерпілим ОСОБА_25 цивільний позов не заявлено, обвинувачені ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відшкодували заподіяну ними шкоду, визначену в обвинувальному акті та вироку суду, а тому, на думку колегії суддів, покликання потерпілого ОСОБА_13 в апеляційній скарзі про невідшкодування обвинуваченими заподіяної шкоди є безпідставними.
Колегією судді не встановлено під час досудового розслідування та судового розгляду таких порушень вимог закону, які б могли вплинути на прийняття судового рішення.
За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано звільнив обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням та встановленням іспитового строку відповідно до вимог ст. 75 КК України, а тому необхідно відмовити в задоволенні апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_13 , а оскаржуваний вирок залишити без змін.
Керуючись ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
відмовити в задоволенні апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_13 , а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 листопада 2016 року стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу після її проголошення і її можна оскаржити до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 місяців.
Судді:
підпис підпис підпис
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_26 .
Копія відповідно до оригіналу.
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2 .

Ухвала вступила в законну силу «24» січня 2017 року.
Копію виготовлено «_______» січня 2017 року
Помічник судді ОСОБА_27