Справа № 751/2847/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/795/207/2017
Категорія - екстрадиційний арешт. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

особи, щодо якої вирішується питання про екстрадиційний арешт,

ОСОБА_6 ,

його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Узбекистан, який розшукується компетентними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан, та застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України, за адресою: вул. Лісна, 5, села Розсудів Ріпкинського району Чернігівської області, із забороною залишення вказаної установи та покладенням обов`язку прибуття до прокурора або суду за першою вимогою.

Відмовляючи у застосуванні арешту, слідчий суддя вказав на те, що ОСОБА_6 безпосередньо звернувся за захистом в Україні, а пов`язана з цим перевірка на час розгляду клопотання є незавершеною. Прийняв до уваги наявність кримінальних проваджень, початих в Узбекистані по відношенню до особи, щодо якої ставиться питання про її видачу, і тривалість їх розслідування, судову практику Російської Федерації та Європейського суду з прав людини щодо екстрадиції вказаної особи з території Росії. Врахував положення КК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , в разі визнання його винним, а також його вік і міцність соціальних зв`язків.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передач, але не більше 12 місяців, з утриманням в умовах Чернігівського слідчого ізолятору.

Мотивує тим, що приймаючи рішення про обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу, не пов`язаної із позбавленням волі, слідчий суддя належним чином не врахував, що особа перебуває у розшуку запитуючою стороною, за кримінальним законом України, злочин, за яким порушені кримінальні провадження відносно особи, є особливо тяжким, при цьому, арештований перебуває в Україні нелегально, існує судове рішення про його примусове видворення за межі території України, не має місця проживання та родини, є громадянином іншої держави, а тому, запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Звертає увагу на те, що обираючи запобіжний захід у виді домашнього арештую слідчий суддя, на порушення вимог ч. 3 ст. 181 КПК України, поклав обов`язок її виконання на директора пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, тобто на установу, яка не відноситься до структурних підрозділів органів Національної поліції. При цьому, перебування ОСОБА_6 у даній установі прямо суперечить вимогам Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, зазначаючи, що директор пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства не уповноважений утримувати осіб під арештом, що екстрадиційна перевірка прокуратурою області не закінчена, ОСОБА_6 подав заяву про надання йому статусу біженця, рішення також не прийняте, а тому особа, яка розшукується у зв`язку із вчиненням тяжкого злочину, повинна бути затримана та арештована, як передбачає кримінально-процесуальний закон, ОСОБА_6 , який заперечував проти скарги прокурора, зазначаючи, що він жертва політичних переслідувань, в Україну дійсно прибув нелегально, його сім`я проживає за кордоном, він бажає залишитися в Україні та працювати у зв`язку з чим звернувся із заявою про надання статусу біженця, захисника-адвоката ОСОБА_7 , який просив ухвалу слідчого залишити без зміни, оскільки домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Відповідно до ч.7 ст.584 КПК України за результати розгляду клопотання суддя виносить ухвалу про застосування екстрадиційного арешту або постанову про відмову у застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання відсутні правові підстави.

При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючої сторони та дотримання нею умов, на яких відбувалося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі засудження, вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується.

У судовому засіданні було встановлено, що у провадженні компетентних органів Республіки Узбекистан перебуває кримінальна справа № 20/12-3061 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 244-2 КК Республіки Узбекистан (участь у релігійних, екстремістських, сепаратистських або інших заборонених організаціях).

22 липня 2012 року ухвалою суду у кримінальних справах Яккасарайського району м. Ташкент у відношенні ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з постановою слідчого Головного слідчого управління МВС Республіки Узбекистан, 10 липня 2012 року ОСОБА_6 оголошений у розшук.

Відповідно до протоколу від 23 травня 2017 року працівниками служби безпеки України був затриманий громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_6 ( ОСОБА_11 ).

На адресу Генеральної прокуратури України надійшов запит компетентних органів Республіки Узбекистан щодо видачі ОСОБА_6 для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину.

В порядку ст. 578 КПК України, проведення екстрадиційної перевірки доручено прокуратурі Чернігівської області.

Крім того, відповідно до ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року (ратифікованою Україною 29 травня 1997 року) "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини, слідчий суддя

не зазначив, які існують перешкоди для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , який на запитання суду пояснив, що він, одержавши в Росії статус біженця, нелегально прибув в Україну, де не має постійного місця роботи та проживання, його сім`я проживає в іншій державі.

Вирішуючи питання про можливість задоволення клопотання прокурора щодо застосування відносно ОСОБА_6 екстрадиційного арешту, колегія суддів виходить з того, що застосування будь-якої іншої міри запобіжного заходу, окрім екстрадиційного арешту, може бути недостатнім для запобігання ризику переховування останнього з метою ухилення від передачі його правоохоронним органам Республіки Узбекистан, враховуючи тяжкість покарання за інкриміноване йому кримінальне правопорушення згідно законодавства Республіки Узбекистан, за яке передбачено покарання на строк більше одного року позбавлення волі.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги стан здоров`я ОСОБА_6 , відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, родини, постійного або ж зареєстрованого місця проживання, незаконність перебування на території України, та враховує те, що останній з 2012 року перебуває у розшуку за вчинення особливо тяжкого злочину.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404- 405, 407, 422, 584 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 травня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) щодо громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 , скасувати.

Застосувати екстрадиційний арешт до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманням його в Чернігівському слідчому ізоляторі, до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу і здійснення фактичної передачі компетентним органам Республіки Узбекистан, однак на строк не більше дванадцяти місяців, починаючи з моменту затримання 23 травня 2017 року.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14