Справа № 573/2407/16-к
Номер провадження 1-кп/573/164/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 листопада 2016 року за № 0000672 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Пруди Путивльського району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта професійно-технічна, неодруженого, дітей на утриманні не має, не працюючого, не інваліда, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
06 листопада 2016 року у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого мешкання, виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих виробів з господарства його сусідки ОСОБА_5 , мешканки АДРЕСА_3 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 06 листопада 2016 року близько 10.00 год., попередньо знаючи, що ОСОБА_5 перебуває на роботі, зайшов через хвіртку зі сторони городу в двір господарства останньої за адресою: АДРЕСА_3 .
Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, усвідомлюючи таємність та протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна через незамкнені на запірні пристрої ворота гаражу, проник в середину гаражу, звідки вчинив крадіжку алюмінієвого бідона, ємністю 40 л, що перебував у вказаному гаражі.
Згідно із висновком судово-товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/4081е від 18 листопада 2016 року вартість алюмінієвого бідона, ємністю 40 л, становить 1 197 грн.
Викрадене майно ОСОБА_4 виніс за межі домогосподарства ОСОБА_5 , тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 та бажав їх настання, тобто вчинив злочин з прямим умислом.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні майна ОСОБА_5 на загальну суму 1 197 грн., ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.
Крім цього, повторно 07 листопада 2016 року у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого мешкання, виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих виробів з господарства його сусідки ОСОБА_5 , мешканки АДРЕСА_3 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 07 листопада 2016 року близько 20 год. 30 хв. зайшов через хвіртку зі сторони городу в двір господарства ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 .
Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, усвідомлюючи таємність та протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна через незамкнені на запірні пристрої двері літньої кухні, проник в середину літньої кухні, де знайшов алюмінієвий таз, ємністю 20 л, який взяв у руки та хотів покинути вказане приміщення, однак в цей час був помічений господаркою ОСОБА_5 , яка відчинила двері до літньої кухні та його побачила. Злякавшись, що його можуть впіймати, ОСОБА_4 швидко кинув алюмінієвий таз в літній кухні та втік з господарства ОСОБА_5 .
Таким чином, ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Згідно із висновком судово-товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/4081е від 18 листопада 2016 року вартість алюмінієвого тазу, ємністю 20 л, становить 305 грн.
Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 та бажав їх настання, тобто вчинив злочин з прямим умислом.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення майна ОСОБА_5 на загальну суму 305 грн., ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, покаявся у вчиненому та показав наступне. 06 листопада 2016 року у нього виник умисел на таємне викрадення металевих виробів з господарства його сусідки ОСОБА_5 , мешканки АДРЕСА_3 , так як йому потрібні були гроші. Того ж дня близько 10.00 год., попередньо знаючи, що ОСОБА_5 перебуває на роботі, він зайшов через хвіртку зі сторони городу в двір господарства за адресою: АДРЕСА_3 . Через незамкнені на запірні пристрої ворота гаражу він проник в середину гаражу, звідки вчинив крадіжку алюмінієвого бідона, ємністю 40 л, що перебував у вказаному гаражі. Викрадене майно він виніс за межі домогосподарства ОСОБА_5 та розпорядився на власний розсуд,-здав на другий день на пункт прийому металобрухту і отримав приблизно 70 грн., які витратив на продукти харчування та цигарки.
Крім цього, наступного дня 07 листопада 2016 року у нього повторно виник умисел на таємне викрадення металевих виробів з господарства його сусідки ОСОБА_5 , мешканки АДРЕСА_3 . Близько 20 год. 30 хв. він зайшов через хвіртку зі сторони городу в двір господарства ОСОБА_5 за вказаною адресою. Він через незамкнені на запірні пристрої двері літньої кухні, проник в середину літньої кухні, присвітивши сірниками, де знайшов алюмінієвий таз, ємністю 20 л, який взяв у руки та хотів покинути вказане приміщення, однак в цей час був помічений господаркою ОСОБА_5 , яка відчинила двері до літньої кухні та його побачила. Злякавшись, що його можуть впіймати, він швидко кинув алюмінієвий таз в літній кухні та втік з даного господарства. У вчиненому розкаюється та просить суд суворо не карати. Пояснив, що на досудовому слідстві просив пробачення у потерпілої ОСОБА_5 .
Просив суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись його поясненнями та розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.
Прокурор не заперечував проти розгляду справи у скороченому порядку.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про проведення судового розгляду без її участі та відсутність претензій до обвинуваченого.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом ухвалено про проведення скороченого судового розгляду і визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. Права та наслідки такого порядку судом їм роз`яснено.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину при вищевикладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення та за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України, - як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.
Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким.
У відповідності до ст. 66 КК України, суд вважає за можливе визнати як обставини, що пом`якшують покарання за скоєне ОСОБА_4 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтування та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, соціальне становище, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікарів психіатра та нарколога, такого, що раніше згідно ст. 89 КК України не судимого, а також задовільну характеристику за місцем проживання та висловлену в заяві позицію потерпілої, яка претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Суд детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчиненого злочину, його щире каяття, наслідки суспільно небезпечного діяння, відсутність наміру уникнути кримінальної відповідальності, на підставі даних, що характеризують особу обвинуваченого та конкретних обставин справи, суд вважає за прийнятне надання обвинуваченому можливості виправлення без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст.75 КК України і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,- так як це покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Під час проведення досудового розслідування проводились судова товарознавча експертиза № 19/119/9-3/4081е від 18 листопада 2016 року, витрати за проведення якої становлять 263 грн. 88 коп. Вказана сума підлягає стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.
У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ:
- алюмінієвий таз, ємністю 20 л, який переданий на збереження потерпілій ОСОБА_5 , необхідно залишити останній як власнику.
Запобіжний захід, якій обраний у виді особистого зобов`язання під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 згідно ухвали Білопільського районного суду від 30 листопада 2016 року необхідно залишити до вступу вироку суду в законну силу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15- ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому за цим законом покарання:
-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років та шести місяців позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 15- ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді у виді трьох років та шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном два роки.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 19/119/9-3/4081е від 18 листопада 2016 року в сумі 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп.
Речовий доказ по кримінальному провадженню:
- алюмінієвий таз, ємністю 20 л, який переданий на збереження потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній як власнику.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Суддя