АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/187/17 Справа № 183/1997/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження № 0000193 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Атсабар, Республіки Казахстан, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уроженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого;

за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, маючого на на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого;

за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора - ОСОБА_12 ,

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ,

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2016 року ОСОБА_9 визнано винним за ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком 7 років.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання - 18.12.2014 року.

Зараховано в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення з 18.12.2014 року по 29.07.2016 року включно, на підставі ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_7 визнано винним за ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 18.12.2014 року.

Зараховано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 18.12.2014 року по 29.07.2016 року включно, на підставі ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_6 визнано винним за ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

Початок строку відбування покарання рахується з моменту затримання - 18.12.2014 року.

Зарахувано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 18.12.2014 року по 29.07.2016 року включно, на підставі ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про відшкодування процесуальних витрат.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Не погодившись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при розгляді справи було допущено неповноту, яка полягає у тому, що під час судового засідання не було допитано ОСОБА_13 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження. Вважає це суттєвою неповнотою, оскільки саме за заявою даної особи було порушене кримінальне провадження. Також вважає, що було порушено його право на захист, оскільки всі слідчі дії проводились без його захисника, та зазначає, а вироку виносився у нарадчій кімнаті без присутності обвинувачених, а оголошення його відбулось у присутності захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_10 у суді першої інстанції відбувалось без особистої присутності обвинувачених.

Не погодившись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при розгляді справи було допущено неповноту, яка полягає у тому, що під час судового засідання не було допитано свідка ОСОБА_13 , вважає це грубим порушенням оскільки саме за заявою даної особи було порушене кримінальне провадження. Так звертає увагу на порушення права на захист, оскільки все слідчі дії проводились без присутності його захисника, та зазначає, що проголошення вироку у суді першої інстанції відбувалось без особистої присутності обвинувачених.

Зазначає, що слідчі дії у різні дні проводились з різними обвинуваченими за участі одних і тих самих понятих, що ставить перш за все питання про упередженість слідства.

Також не погодившись з вказаним вироком адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно підзахисного ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України закрити у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненому кримінальному правопорушенні, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Та вирок за ч. 1 ст. 263 КК України скасувати пред`явлені кваліфікуючи ознаки складу злочину - придбання та носіння вибухових речовин. У залишившийся частині вирок за ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін

Свої вимоги обґрунтовує тим, що саме свідка ОСОБА_13 не було допитано в судовому засіданні у суді першої інстанції та на досудовому розслідуванні не проводився одночасний допит з вказаним свідком, вважає це грубим порушенням оскільки саме за заявою даної особи було порушене кримінальне провадження.

Слідчі дії відносно ОСОБА_7 в ході досудового слідства проводилися за вимоги слідчого в тому числі проведення слідчого експерименту 29.01.2016р. у с. Знаменівка Новомосковського району без адвоката.

Зазначає, що обвинувальний акт складений по надуманим мотивам.

Також не погодившись з вказаним вироком адвокат ОСОБА_15 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати, та виправдати підзахисного ОСОБА_6 подала за ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України визнати невинуватим у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненому кримінальному правопорушенні, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Визнати винним ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_17 від відбування покарання встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

На підставі абз. 1, 2 ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 час попереднього ув`язнення з 18.12.2014 р. по 29.07.2016 р., у строк покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке тягне за собою скасування або зміну судового рішення є призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею закону України, є призначення покарання без застосування ст. 68 КК України, якою передбачено призначення покарання за вчинення готування до злочину строк або розмір покарання, який не може перевищувати половини максимального строку, проте суд призначив покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, замість 6 років.

Оскільки ч. 2 ст. 258 КК України максимальний строк позбавлення волі встановлений на рівні 12 років, тому враховуючи вимоги ч.2 ст. 68 КК України, суд мав би визначити строк за вчинення злочину за ч. 1 ст.14 ч.2 ст. 258 КК України не більше ніж 6 років.

Обвинуваченим 19.12.2014 року було повідомлено про підозру у вчинені ними кримінальних правопорушень, передбачених лише ч. 1 ст. 263 КК України, але протягом усього досудового розслідування підозрюваним під час проведення всіх слідчих дій , в порушення вимог передбачених п.1 ч. 3 ст. 42 КПК України не повідомлялося щодо підозри у вчиненні іншого кримінального правопорушення окрім ч. 1 ст. 263 КК України, тобто ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України - підозра відносно яких була повідомлена лише 23.03.2015 року (вже разом із ч. І ст. 258-3 КК України).

ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 лише 24.03.2015 року, при цьому 24.03.2015 року була винесена постанова про завершення досудового слідства та складений протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування за ст. 290 КПК України. Зазначені факти мали вирішальне значення в процесі визнання доказів недопустимими, оскільки відповідно до ст. 87 КПК України, були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме порушення права на захист та отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або порушення їх отримання, тобто формально всі показання були надані обвинуваченими поза пред`явленої підозри за ч.І ст.14, ч.2 ст. 258 КК України, в той час як щодо ч.І ст. 263 КК України жодної слідчої дії здійснено не було.

Тобто слід зауважити, що саме в даному випадку обвинувачені виступали та давали покази щодо вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України - саме як свідки, покази яких забороняється використовувати в подальшому, коли їх статус змінився.

Зазначає, що слідчі дії ОСОБА_7 з ним в ході досудового слідства проводилися за вимоги слідчого в тому числі проведення слідчого експерименту 29.01.2016р. у с. Знаменівка Новомосковського району без адвоката.

Також слід звернути увагу, що є розбіжності з номерами телефонів що зазначені безпосередньо у Додатку до Протоколу «Опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді», щодо компакт-диску на якому має бути інформація про використання ІМЕІ терміналів і ІР-адресів, місцезнаходження мобільних телефонів оператора мобільного зв`язку Київстар НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 з іншими операторами, але прошу зауважити, що дозволу щодо доступу до жодного із зазначених номерів мобільних телефонів не було надано відповідно до Ухвали суду, що дає підстави визнати недопустимими доказами, що були отримані без попереднього дозволу слідчого судді.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні не було надано жодних доказів того, що обвинувачені разом із ОСОБА_13 були об`єднані єдиним планом щодо наміру здійснення терористичних актів, та що вони дійсно погодилися з пропозицією ОСОБА_13 вчиняти саме терористичні акти, а саме факт того, що він був відомий усім обвинуваченим..

Стороною обвинувачення в судовому засіданні не було надано жодних доказів того, що ОСОБА_13 взагалі здійснював будь-які дії, що безпосередньо він займався ідеологічною діяльністю, а також брав участь у готуванні, тобто підшукуванню засобів (вибухових речовин), а також відсутні докази щодо умисного створення умов на вчинення терористичних актів за попередньою змовою групою осіб, а також враховуючи що стороною обвинувачення з метою зміни обсягу обвинувачення був викладений обвинувальний акт в новій редакції, а саме сторона обвинувачення під час судового розгляду справи не знайшла підтвердження склад злочину передбаченого ст.258-3 КК України.

Не погодившись з вказаним вироком адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно підзахисного ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України закрити у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненому кримінальному правопорушенні, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Свої доводи обґрунтовує тим, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази причетності ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_18 показав, що ОСОБА_13 повідомив йому про те, що цитата: «вони хотіли підірвати банкомати Приватбанку», втім хто саме, крім ОСОБА_13 , хотів вчинити цей злочин свідок не повідомив. Також з його показів вбачається, що він безпосередньо не бачив знаряддя злочину вибухівку. Вказаний свідок не повідомив суду безпосередню причетність ОСОБА_9 до інкримінованого кримінального правопорушення.

Допитані у судових засіданням свідки (поняті) ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , та обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 також не повідомили суду безпосередню причетність ОСОБА_9 до інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

Також не погодившись з вказаним вироком прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати в частині призначеного покарання вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.07.2016 року та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.

Призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років з конфіскацією всього належного йому майна на праві власності

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні злочину і правильність кваліфікації їх дій, посилається неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що судом першої інстанції не застосоване положення ч. 2 ст. 68 КК України, оскільки за вчинення готування до злочину строк або розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку або розмір найбільш суворого виду покарання.

Також суд першої інстанції в супереч вимог ч. 2 ст. 59 КК України призначив покарання без конфіскації майна.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнано винними та засуджено за те, що з червня 2014 року особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, будучи радикально налаштованою особою, що не сприймає державну владу в Україні, вважаючи нелегітимним спосіб, яким Верховна Рада України поклала виконання обов`язків Президента України на Голову Верховної Ради України, будучи прихильником протиправної діяльності ополченців самопроголошених так званих «Донецька народна республіка» і «Луганська народна республіка», з метою поширення їх протиправної діяльності у м. Новомосковську Дніпропетровської області та прилеглих до нього адміністративних районів області, вирішила вчинити терористичні акти за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, особа матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, протягом червня-вересня 2014 року, запропонувала ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинити терористичні акти, тобто вчинити вибухи, підпали та інші дії, які б створювали небезпеку для життя чи здоров`я людей, заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, впливу на прийняття рішень чи вчинення або не вчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів або привернення уваги громадськості до певних політичних чи інших поглядів співучасників злочину.

ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , будучи радикально налаштованими особами, погодились з пропозицією особи, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, вчинити терористичні акти.

З метою реалізації зазначеного злочинного умислу, направленого на вчинення терористичних актів, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, 16.09.2014 року зустрілися за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_9 повідомив співучасникам злочину про можливість використання як засобу для вчинення терактів спорядження, яке придатне для горіння на повітрі, а саме суміші фосфору та заліза з артилерійських снарядів, які зберігаються у домоволодінні ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_4 .

У подальшому, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 . ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, планували використати отримане спорядження для підпалу банкоматів КБ «ПриватБанк» та приміщень ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим дестабілізувати суспільно-політичний порядок у регіоні, порушити громадську безпеку та залякати населення.

Того ж дня, тобто 16.09.2014 року ОСОБА_9 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, відповідно до виділеної йому ролі, за допомогою мобільного зв`язку з телефону НОМЕР_8 о 19 год. 16 хв. зателефонував ОСОБА_6 на телефон НОМЕР_9 та домовився про час, спосіб та місце видалення з артилерійських снарядів спорядження, яке придатне для горіння на повітрі, з метою вчинення терористичних актів.

Співучасник злочину, особа матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, діючи умисно за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , згідно відведеної йому злочинної ролі, домовився з ОСОБА_18 власником автомобіля «ГАЗ-3110», державний номер НОМЕР_10 , який не був обізнаний про злочинний умисел вищевказаних осіб, про перевезення зазначеної суміші (спорядження з артилерійських снарядів, яке придатне для горіння) з с. Знаменівка Новомосковського району до м. Новомосковська Дніпропетровської області, а також про перевезення 18.09.2014 року його, ОСОБА_7 та суміші (спорядження з артилерійських снарядів, яке придатне для горіння) до місця вчинення терористичного акта - банкомату у будинку АДРЕСА_5 .

Протягом 17-18 вересня 2014 року, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичних актів, за попередньою змовою ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з 4 артилерійських снарядів, шляхом їх демонтування та випарювання, видалили суміш (спорядження, яке придатне для горіння на повітрі), помістили у скляні ємності та сховали їх на території вказаного домоволодіння.

18 вересня 2014 року ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, вказану суміш (спорядження з артилерійських снарядів, яке придатне для горіння) згідно досягнутої попередньої домовленості, доставили на автомобілі ОСОБА_18 до домоволодіння ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , де останній, згідно попередньої домовленості та відведеної йому злочинної ролі, тимчасово переховував зазначену суміш (спорядження з артилерійських снарядів, яке придатне для горіння) до подальшого визначення, особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, іншого місця, де планувалось виготовлення саморобних вибухових пристроїв з використанням суміші (спорядження з артилерійських снарядів, яке придатне для горіння) для застосування у ході проведення терористичних актів.

У подальшому, 19 вересня 2014 року приблизно о 08 годині ОСОБА_9 , не повідомляючи інших співучасників кримінального правопорушення, з метою забезпечення безпеки членів своєї родини та майна, перемістив зазначену суміш (спорядження з артилерійських снарядів, яке придатне для горіння) в інше, не встановлене досудовим розслідуванням місце, де його було втрачено, що у подальшому змусило ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особу, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, підшукати інші шляхи незаконного заволодіння бойовими припасами та вибуховими речовинами, з метою їх використання для вчинення терористичних актів.

Разом з тим, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, не довели свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі так, як їх злочинні дії були припинені співробітниками УСБУ у Дніпропетровській області.

Таким чином ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, вчинили готування до скоєння терористичних актів, що виразилось у підшукуванні знарядь та іншому умисному створенні умов для вчинення злочину.

Крім того, в грудні 2014 року, більш точна дата та час вчинення злочину досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 , знаходячись у м. Новомосковську Дніпропетровської області незаконно, умисно придбав, носив та зберігав до 18.12.2014 року запал УЗРГМ-2 до гранати з маркуванням «44-80 349-2», без передбаченого законом дозволу.

18.12.2014 року в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками УСБУ у Дніпропетровській області виявлено та вилучено запал УЗРГМ-2 до гранати з маркуванням «44-80 349-2», який згідно з висновком експерта є бойовим припасом та який ОСОБА_9 діючи умисно, незаконно придбав, носив та зберігав, без передбаченого законом дозволу.

У грудні 2014 року, ОСОБА_7 , знаходячись у м. Новомосковську Дніпропетровської області незаконно, умисно придбав, носив та зберігав до 18.12.2014 року 24 саморобні вибухові пристрої, пластичну вибухову речовину на основі гексогену, масою 469 гр, електродетонатор та 2 саморобні вибухові пристрої типу «вибуховий пакет», без передбаченого законом дозволу.

18.12.2014 року в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , співробітниками УСБУ у Дніпропетровській області виявлено та вилучено предмети, які згідно з висновками експерта є 24 саморобними вибуховими пристроями, типу ручна граната, виготовленими саморобним способом, які відносяться до категорії бойових припасів; пластичною вибуховою речовиною на основі гексогену, масою 469 гр, виготовленою промисловим способом, яка відноситься до категорії вибухових речовин, детонатором, що є електродетонатором типу ЄДП-Р, виготовленим промисловим способом, який відноситься до категорії боєприпасів та 2 саморобними вибуховими пристроями типу «вибуховий пакет», які відносяться до категорії вибухових речовин та які ОСОБА_7 діючи умисно, незаконно придбав, носив та зберігав, без передбаченого законом дозволу.

У грудні 2014 року, ОСОБА_6 , знаходячись у м. Новомосковську Дніпропетровської області незаконно, умисно придбав, носив та зберігав до 18.12.2014 року запал типу УЗРГМ для гранат РГД-5 промислового виготовлення та споряджений корпус ручної осколкової наступальної гранати РГД-5, без передбаченого законом дозволу.

18.12.2014 року в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 , співробітниками УСБУ у Дніпропетровській області виявлено та вилучено предмети, які згідно з висновком експерта є запалом типу УЗРГМ для гранат РГД-5 промислового виготовлення, який відноситься до категорії бойових припасів та спорядженим корпусом ручної осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин. Дані предмети безперешкодно з`єднуються між собою таким чином утворюють собою ручну осколкову, наступальну гранату, яка відноситься до категорії боєприпасів, та які ОСОБА_6 діючи умисно, незаконно придбав, носив та зберігав, без передбаченого законом дозволу.

В ході апеляційного розгляду захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_10 кожен окремо підтримали подані апеляційні скарги в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , не заперечували проти задоволлення апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожен окремо підтримали подані ними апеляційні скарги та не заперечували проти задоволення апеляційних скарг захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_10 які були подані в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , та також обвинувачені заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції

Прокурор при здійсненні апеляційного розгляду підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь при розгляді справи у суді першої інстанції, просив її задовольнити у повному обсязі та заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які були подані в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційних скарг ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ..

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції, адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_26 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Доводи апеляційних скарг адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_26 та обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що суд першої інстанції ухвалив вирок у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження є надуманими та необґрунтованими оскільки спростовуються саме:

- показами свідка ОСОБА_18 про те, що 18.09.2014 року йому зателефонував ОСОБА_27 , попросив поїхати в с. Знаменівка, перевезти рідину. Приїхавши в с. Знаменівка він побачив ОСОБА_27 , ОСОБА_7 та ще одного чоловіка. Він забрав ОСОБА_27 і ОСОБА_7 та відвіз їх в м. Новомосковськ. Вони попросили його зупинити автомобіль та почекати, а самі пішли до чоловіка на ім`я ОСОБА_28 , щоб віддати йому сумку з рідиною. Як йому повідомили, рідина, яку вони перевозили, була для створення вибухівки. Він відвіз їх на площу Перемоги, а потім до ЦРЛ, після чого привіз назад до м. Новомосковськ. В ході розмови між ОСОБА_29 та ОСОБА_7 він почув, що останні збиралися підірвати банкомати «ПриватБанку» та військкомат;

- показами свідка ОСОБА_19 про те, що він приймав участь при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 . Останній за місцем його мешкання повідомив, які боєприпаси вони виготовляли, розказав де були зариті боєприпаси та для чого вони були призначені. ОСОБА_6 повідомив, що збирав нерозірвані снаряди, які потім він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_30 випалювали на кострі. Рідину зберігали в банках, один зі снарядів вони закопали, оскільки він задимівся. Банки з рідиною вони в подальшому відвезли до ОСОБА_9 ;

- показами свідка ОСОБА_25 про те, що він був присутнім при проведенні обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , з ним ще було двоє понятих, слідчий та ще один працівник правоохоронних органів. В кімнаті знайшли предмет, який схожий на пластид з детонатором, флешку, на якій був файл «Пособие по терроризму», символіка ДНР та Новоросії, на балконі було знайдено 24-25 предметів схожих на вибухопакети з детонатором та цвяхами;

- висновку експерта №58/26-43 від 17.01.2015 року відповідно якого предмети, вилучені за адресою: АДРЕСА_3 , являються: об`єкт №1 є запалом типу УЗРГМ для гранат РГД-5 промислового виготовлення, який відноситься до категорії боєприпасів; об`єкт №2 є спорядженим корпусом ручної осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин. Дані предмети (об`єкти №1,2) безперешкодно з`єднуються між собою, таким чином утворюють собою ручну осколкову, наступальну гранату РГД-5, яка відноситься до категорії боєприпасів. Ручна осколкова, наступальна граната РГД-5 придатна для здійснення вибуху;

- висновком експерта №70/26-13 від 23.01.2015 року відповідно якого предмет, вилучений під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , являється запалом типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення, який відноситься до категорії боєприпасів. Призначається для підриву розривного снаряду гранати (Ф-1, РГД-5, РГ-42). Застосовується дистанційний спосіб підриву. Предмет наданий на дослідження знаходиться в робочому стані та придатний для виробництва вибуху;

- протоколом обшуку від 18.12.2014 року за адресою: АДРЕСА_3 , в ході проведення якого: в приміщенні кухні було виявлено та вилучено округлий предмет зеленого кольору, зі слів експерта ОСОБА_31 встановлено, що даний предмет є гранатою РГД-5, також поруч знаходився предмет схожий на запал до гранати;

- протоколу обшуку від 18.12.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого в коробці з-під взуття, яка знаходиться в шафі передпокою виявлено предмет за зовнішніми ознаками схожий на запал УЗРГМ-2 з написом: 44-80 349-2;

- протоколом огляду від 25.02.2015 року в ході проведення якого було оглянуто флеш карту марки «SP» 4GB, яка була вилучена за адресою проживання ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ), яка містить наступні файли: файл «image 1 (1)» із назвою БанкоМап, який містить фрагмент карти міської місцевості м. Новомосковська, на якій зображене місцезнаходження банкомату «ПриватБанк» на вул. Боженка 62А поблизу Центральної районної лікарні м. Новомосковська; текстовий файл з назвою «Справочник террориста», який містить описання виготовлення саморобних вибухових пристрої; текстовий файл з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який містить 12 адрес банкоматів «ПриватБанку», розташованих у м. Новомосковськ; файл «image 1» із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який містить фрагмент карти міської місцевості м. Новомосковська, на якій зображене місцезнаходження банкомату «ПриватБанк» на вул. Радянській 236 будівлі Аграрного технікуму; фотографія прапору «Новоросія»; фотографія прапору « ІНФОРМАЦІЯ_6 »; фотографія прапору « ІНФОРМАЦІЯ_7 »;

- протоколом обшуку від 18.12.2014 року в ході проведення якого було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де на шафі в кімнаті ОСОБА_7 у газетному папері «Публіка» виявлено предмет продовгуватої форми, схожий на речовину світло-коричневого кольору, з наскрізним отвором глибиною 8 мм, вагою приблизно 300-400 гр, м`який за консистенцією. Зі слів спеціаліста за зовнішніми ознаками схожий на вибухову речовину «тротил», металевий предмет сріблястого кольору довжиною 54 мм, до якого приєднано дріт в обмотці світлого кольору, довжиною 1 м 10 см. Зі слів спеціаліста за зовнішніми ознаками представляє собою «детонатор»; на шафі в кімнаті ОСОБА_7 два предмети, упаковані в папір коричневого кольору, до яких приєднано бікфордів шнур довжиною від паперу 6 см.; У дальньому куті полиці, розташованої на лоджії квартири у картонній коробці з написом «Kinreda» - 24 предмети, 17 з яких упаковано в папір коричневого кольору, до яких приєднано бікфордів шнур, довжиною від паперу 5-6 см, навколо зазначених предметів примотане прозорою липкою стрічкою (скоч) дрібні металеві предмети чорного кольору (цвяхи довжиною 15 мм, діаметром 1 мм); дев`ять з вищевказаних предметів поверх липкої стрічки обмотано ізоляційною стрічкою чорного кольору, та 7 з яких виготовлені у вигляді металевої оболонки циліндричної форми, довжиною 83,7 мм, діаметром 18,6 мм, до яких приєднано бікфордів шнур, що обмотаний прозорою липкою стрічкою перемінної довжин 22-32 мм. Зі слів спеціаліста за зовнішніми ознаками зазначені 24 предмети являють собою саморобні вибухові пристрої; під диваном кімнати ОСОБА_7 в шкарпетці в поліетиленовому пакеті сірого кольору порошкоподібна речовина сріблястого кольору, вагою приблизно 300-400 гр. Зі слів спеціаліста за зовнішніми ознаками схожа на «серебрянку», яка використовується як складовий елемент для виготовлення саморобних вибухових пристроїв;

- протоколом огляду від 30.01.2015 року в ході проведення якого було оглянуто домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , де на земельній ділянці вказаного домоволодіння у 80 см від паркану в розритій на глибину 30 см лунці землі виявлено: металевий предмет продовгуватої циліндричної форми зі слідами корозії та нашаруванням ґрунтового бруду, довжиною 50 см, зі змінним зовнішнім діаметром від 4,5 см до 10 см, на торцевих частинах наявні глухі технологічні отвори, на відстані 9 см від товщої кінцівки предмету є заглиблення канавка по окружності глибиною 0,5 мм, шириною 2 см, вищевказаний предмет за сукупністю зовнішніх ознак є бойовим припасом артилерійським снарядом; в приміщенні господарської споруди, ліворуч від входу на підлозі впритул до тіни виявлено металевий предмет продовгуватої циліндричної форми зі слідами корозії, фрагментами захисного фарбування зеленого кольору та нашарування застарілого органічного бруду, довжиною 46 см., зі змінним зовнішнім діаметром від 4,5 см до 10 см, на торцевій головній частині наявний глухий технологічний отвір, на відстані 9 см від товщої кінцівки предмету наявний ведучий поясок, вищевказаний предмет за сукупністю зовнішніх ознак є бойовим припасом артилерійським снарядом; поруч з вищевказаним предметом, на підлозі, впритул до стіни розміщеної перпендикулярно по відношенню до стіни виявлено: металевий предмет продовгуватої циліндричної форми зі слідами корозії та нашарування застарілого органічного бруду довжиною 36 см, зі змінним зовнішнім діаметром від 4,5 см до 10 см, з отвором на торцевій кінцевій частині, який по краям має характерні сліди відпилу, у внутрішній порожнині предмету наявні нашарування колишнього вмісту речовини, на відстані 9 см від товщої кінцівки предмету наявний ведучий поясок, вищевказаний предмет за сукупністю зовнішніх ознак є бойовим припасом артилерійським снарядом; впритул до предмету, на підлозі, впритул до стіни виявлено: металевий предмет продовгуватої циліндричної форми зі слідами корозії та нашарування застарілого органічного бруду довжиною 50 см, зі змінним зовнішнім діаметром від 4,5 см до 10 см, на торцевій головній частині наявний глухий технологічний отвір, на відстані 9 см від товщої кінцівки предмету наявний ведучий поясок, вищевказаний предмет за сукупністю зовнішніх ознак є бойовим припасом артилерійським снарядом. В 50 см від вищевказаних предметів на підлозі, впритул до стіни виявлено два металеві предмети конусної форми, які у товщій частині по краям окружностей мають характерні сліди відпилу з перемінною довжиною 14-15 см, зі слідами корозії та нашарування застарілого органічного бруду. Зазначеним предметам присвоєно умовні №№ 5, 6: предмет з умовним № 5 оснащений деформованою металевою трубкою стаканом для додаткового детонатору, довжиною від торцевого вузького краю предмету 29,5 см, діаметром 3,5 см. Вищезазначений предмет за сукупністю зовнішніх ознак є предметом, схожим на головну частину снаряду. В ході подальшого огляду, враховуючи наявність на предметах з умовними № № 3 (схожого на снаряд) та 5 (схожого на головну частину снаряду) характерних по походженню слідів відпилу, спеціалістом було приєднано зазначені предмети краями відпилу, в результаті чого встановлено їх повний збіг, що утворило суцільний предмет схожий на артилерійський снаряд (з місцем розпилу). Предмет з умовним № 6 оснащений деформованою металевою трубкою стаканом для додаткового детонатору, довжиною від торцевого вузького краю предмету 29 см, діаметром 3,5 см. Вищезазначений предмет за сукупністю зовнішніх ознак є предметом схожим на головну частину снаряду;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.01.2015 року за участю ОСОБА_9 в ході проведення якого останній розказав і показав, як у вересні 2014 року на території «пісків» Новомосковського району, разом з пакетом сміття сховав сумку зі скляними банками, в яких містилась вибухо-спалахуюча рідина, видалена з танкових снарядів;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05.02.2015 року за участю ОСОБА_6 , в ході проведення якого останній розказав і показав як у вересні 2014 року він на полігоні поблизу с. Знаменівка знаходив снаряди та видаляв з них вибухо-спалахуючу речовину на території домоволодіння у с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, де зберігав зазначені снаряди та речовини, та як в подальшому їх реалізовував;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.01.2016 року за участю ОСОБА_7 , в ході проведення якого останній розказав і показав як у вересні 2014 року він зі снарядів видаляв вибухо-спалахуючу речовину на території домоволодіння у с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, де зберігав зазначені снаряди та речовини;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.02.2015 року за участю ОСОБА_18 , в ході проведення якого останній розказав і показав як у вересні 2014 року на вул. Українській с. Знаменівка до його автомобіля «ГАЗ-3110», д/н НОМЕР_10 , сіли ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , які при собі мали сумку з вибухо-спалахуючою рідиною, яких він відвіз у м. Новомосковськ, а також місця, де останніми було вивантажено з транспортного засобу зазначену сумку;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2015 року за участю ОСОБА_18 , в ході проведення якого останній на фото № 2 впізнав ОСОБА_6 як чоловіка, якого він бачив у вересні 2014 року за обставин, коли останній супроводжував до його автомобіля, яким він під`їхав на вул. Українську с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , які принесли сумку з вибухо-спалахуючою рідиною, після чого розставшись з ОСОБА_6 . ОСОБА_13 та ОСОБА_7 занесли її в його автомобіль та перевезли, за його сприянням у м. Новомосковськ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.02.2015 року за участю ОСОБА_32 , в ході проведення якого остання на фото № 1 впізнала ОСОБА_7 як чоловіка, якого вона бачила в вересні 2014 року за обставин, коли останній разом зі своїми товаришем, який був трохи нижче зростом, заносили на територію її домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , сумку для її чоловіка ОСОБА_9 , яку залишили біля гаража;

- висновком експерта №70/01/26/23-44/12/401 від 16.03.2015 року, відповідно якого на поверхні одного предмету з групи об`єктів № 3, вилученого 18.12.2014 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_7 , виявлений слід долоні руки розмірами 52х23мм. Даний слід придатний для ідентифікації особи. Предмети надані на дослідження, вилучені 18.12.2014 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_7 , являються: група об`єктів №1-3 двадцятьма чотирма саморобними вибуховими пристроями типу «ручна граната»; об`єкт №4 пластичною вибуховою речовиною на основі гексогену масою 469,9 грамів; об`єкт № 5 електродетонатором типу ЕДР-р. Групи об`єктів №1-3 виготовлені саморобним способом та відносяться до категорії боєприпасів. Об`єкт №4 виготовлений промисловим способом та відноситься до категорії вибухових речовин. Об`єкт №5 виготовлений промисловим способом та відноситься до категорії боєприпасів. Предмети надані на дослідження придатні для виробництва вибуху;

- висновком експерта №70/26/23-39/256 від 02.03.2015 року, відповідно якого предмети, вилучені за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_6 , являються двома саморобними вибуховими пристроями по типу «вибуховий пакет». Предмети надані на дослідження виготовлені саморобним способом, відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для вибуху;

- висновком експерта №70/23-199 від 20.02.2015 року, відповідно якого надана на дослідження речовина сірого кольору з металевим блиском масою 391,28 г містить: аміачну селітру (нітрат амонію), алюміній, залізо, цинк компоненти, характері для саморобних вибухових речовин системи «окисник-відновник»;

- протоколом дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 16.02.2015 року в ході проведення якого були зафіксовані телефоні розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в яких останні домовляються між собою та особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, про дестабілізацію в м. Новомосковську Дніпропетровської області, та в інших населених пунктах Дніпропетровської області, а також узгоджують план своїх дій;

- поясненнями експерта ОСОБА_33 про те, що експертизи проводились комплексно, не підписання ним висновків експертиз, було технічною помилкою, другий оригінал експертиз зберігається в канцелярії експертної установи. Ним проводився технічний аналіз вибухової речовини, було встановлено, що це окисник-відновник. Висновок печаткою засвідчує керівник відділу;

- поясненнями експерта ОСОБА_34 про те, що не підписання ОСОБА_35 висновків експертиз, було технічною помилкою, другий оригінал експертиз зберігається в канцелярії експертної установи, в другому оригіналі експертизи є підпис ОСОБА_36 . Повідомив, що він лише підписав акт знищення гранати, складав даний акт інший експерт, даний акт стосується експертного дослідження;

- поясненнями експерта ОСОБА_37 про те, що технічною помилкою було не підписання ОСОБА_35 висновків експертиз, другий оригінал експертиз зберігається в канцелярії, в другому оригіналі експертизи є підпис ОСОБА_36 .

Аналізуючи матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до висновку, що доводи наведені в апеляційних скаргах обвинувачених та захисників надумані, та такі що спростовуються матеріалами кримінального провадження, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду і яким суд першої інстанції дав належну оцінку. Отже враховуючи викладене колегія суддів вважає, посилання в апеляційних скаргах обвинувачених та захисників на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними, оскільки із матеріалів справи істотних суперечностей, які б впливали на правильність встановлення фактичних обставин провадження при скоєнні злочину, у висновках суду не вбачається. Та обставина, що суд по-іншому оцінив докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченими та захисниками, не свідчить про необ`єктивність суду.

Аналізуючи позицію обвинувачених та захисників співставляючи її з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також з показами свідків та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинувачених саме у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів робить висновок про те, що вищезазначені покази та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є такими, що доповнюють одне одного, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованому висновку, що вина обвинувачених доведена об`єктивними доказами, дав їм належну оцінку та правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Щодо доводів стосовно порушення права на захист обвинувачених то повністю спростовуються наявними у матеріалах справи.

Так колегія суддів апеляційного суду не може погодитись із стороною захисту про порушення права на захист обвинувачених, щодо не надання можливості відмовитись від дачі показань, посилаючись на те, що їм було повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України ОСОБА_7 за день, а ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в день прийняття рішення про завершення досудового розслідування, оскільки під час судового розгляду суд не досліджував протоколи допиту ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 та які в свою чергу, скористались правом не свідчити відносно себе та відмовились давати показання з приводу пред`явленого обвинувачення.

Також колегія суддів апеляційного суду, не може погодитись із стороною захисту про недопустимість як доказу відомостей, які отримані та зафіксовані в протоколі слідчого експерименту з участю ОСОБА_7 від 29.01.2015 року, з огляду на те, що під час його проведення він написав розписку про погодження на проведення зазначеної слідчої дії без участі захисника, саме коли слідчим вже було прийнято рішення про об`єднання в одне декількох кримінальних проваджень, серед яких було провадження по внесеним в ЄРДР обставинам вчинення особливо тяжкого злочину, під час провадження по якому, з огляду на вимог ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою.

Так дійсно відповідно до вимог ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. Але обов`язкова участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного, а як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 29.01.2015 року ОСОБА_7 не було повідомлено про підозру у вчинені особливо тяжкого злочину, а тому порушень з боку сторони обвинувачення в даному випадку колегією не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на відсутність підпису понятого ОСОБА_38 на додатку до протоколу огляду від 30.01.2015 року та встановлює цим порушення вимог ч. 3 ст. 105 КПК України, але разом з тим на думку колегії це не є тим порушенням, яке може вплинути на загальну оцінку відомостей які зазначені в протоколі огляду від 30.01.2015 року та відображені в додатку до нього.

Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 27.02.2015 року, ухвала суду від 17.02.2015 року та додаток до протоколу, а також компакт-диск, визначені захистом як недопустимі докази, не були прийняті колегією суддів як докази сторони обвинувачення по обставинах описаних вище, тому суд не дає оцінку обставинам, щодо розбіжностей у викладених в зазначених матеріалах відомостях, на які посилалась сторона захисту.

Не погоджується також колегія суддів із твердженням сторони захисту про недопустимість як доказів - протоколів пред`явлення особи для впізнання ОСОБА_18 від 10.02.2015 року та ОСОБА_32 , з огляду не те, що ОСОБА_18 на досудовому слідстві упізнав ОСОБА_6 , а під час судового розгляду повідомив, що не впізнає серед обвинувачених ОСОБА_6 , а ОСОБА_39 , взагалі відмовилась давати показання, як член сім`ї на підставі ст. 63 Конституції України. Так ст. 228 КПК України регулюється порядок проведення такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання, що немає нічого спільного із статтею 95 КПК України, якою визначено поняття показання, що вказують на неможливість порівняння зазначених понять як єдине, оскільки вони різні за смислом та підлягають різній оцінки з огляду на їх тлумачення визначене КПК України.

Протокол проведення слідчого експерименту від 10.02.2015 року з участю ОСОБА_18 , колегія суддів також не може визнати недопустимим доказом, як того вимагає сторона захисту, обґрунтовуючи вимогу тим, що зазначена слідча дія була проведена із ОСОБА_18 не як зі свідком, а як із підозрюваним, процесуальний статус якого має суттєві відмінності, та що найменш попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Так під час судового розгляду ОСОБА_18 до початку допиту було попереджено про кримінальну відповідальність, в тому числі і за завідомо неправдиві показання, і допитаний в статусі свідка, ОСОБА_18 свідчив про обставини викладені в обвинувальному акті, які викривали злочинні наміри обвинувачених. Крім того, прямої заборони використання в якості доказу, відомостей, які зафіксовані в протоколі слідчого експерименту із підозрюваним, статус якого в подальшому було змінено на свідка чинний КПК України не містить, а навпаки має пряму заборону використання в якості доказу відомостей отриманих на досудовому розслідування від свідка, статус якого було змінено на підозрюваного/обвинуваченого.

Отже, колегія суддів звертає увагу на деякі процесуальні порушення допущені стороною обвинувачення під час досудового розслідування, на які посилалась сторона захисту, і які протирічать верховенству права, хоча вони не обов`язково перетворюють доказ на незаконний, а лише виставляють легітимність процедури в негативному світлі.

Таким чином, досудове розслідування було проведено з дотриманням усіх процедур, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, підстав вважати, що судом обо огранами досудового розслідування було порушено право на захист обвинувачених, немає

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Колегія суддів вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні ним:

- незаконного придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу за ч. 1 ст. 263 КК України;

- готування до вчинення терористичного акта, тобто вчинення вибуху, підпалу та інших дій, які створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини або заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, впливу на прийняття рішень чи вчинення або не вчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів або привернення уваги громадськості до певних політичних чи інших поглядів винного (терориста), вчинені за попередньою змовою групою осіб за ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_9 , колегія суддів апеляційного суду враховує те, що він не судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно. Відомостей про перебування на його утриманні матері пенсійного віку не надано.

Обставин, які обтяжують та обставин, які пом`якшують покарання колегією суддів не встановлено.

Зазначені обставини вказують на неможливість призначення ОСОБА_9 максимально суворого покарання та відсутністю підстав для застосування додаткового виду покарання конфіскації майна.

Разом з тим, колегією суддів враховується те, що ОСОБА_9 вчинив злочин, віднесений законом до категорії тяжких, а також вчинив готування до злочину віднесеного законом до категорії особливо тяжких та зазначеного у розділі злочинів проти громадської безпеки, вину в яких не визнав, що вказує на відсутність підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України. Тому, керуючись ст. 50 КК України, виходячи з поняття покарання та його цілей, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання виключно у виді позбавлення волі, в рамках санкції ч. 1 ст. 263 КК України та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, а також визначити остаточне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

Колегія суддів вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним:

- незаконного придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу за ч. 1 ст. 263 КК України;

- готування до вчинення терористичного акта, тобто вчинення вибуху, підпалу та інших дій, які створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини або заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, впливу на прийняття рішень чи вчинення або не вчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів або привернення уваги громадськості до певних політичних чи інших поглядів винного (терориста), вчинені за попередньою змовою групою осіб за ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 , колегія суддів враховує те, що він не судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно. Страждає на захворювання цукровий діабет.

Обставин, які обтяжують та обставин, які пом`якшують покарання колегією суддів не встановлено.

Зазначені обставини вказують на неможливість призначення ОСОБА_7 максимально суворого покарання та відсутністю підстав для застосування додаткового виду покарання конфіскації майна.

Разом з тим, колегією суддів враховується те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, віднесений законом до категорії тяжких, а також вчинив готування до злочину віднесеного законом до категорії особливо тяжких та зазначеного у розділі злочинів проти громадської безпеки, вину в яких не визнав, що вказує на відсутність підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України. Тому, керуючись ст. 50 КК України, виходячи з поняття покарання та його цілей, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання виключно у виді позбавлення волі, в рамках санкції ч. 1 ст. 263 КК України та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, а також визначити остаточне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

Колегія суддів вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним:

- незаконного придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу за ч. 1 ст. 263 КК України;

- готування до вчинення терористичного акта, тобто вчинення вибуху, підпалу та інших дій, які створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини або заподіяння значної майнової шкоди чи настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, впливу на прийняття рішень чи вчинення або не вчинення дій органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, службовими особами цих органів або привернення уваги громадськості до певних політичних чи інших поглядів винного (терориста), вчинені за попередньою змовою групою осіб за ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_6 , колегія суддів враховує те, що він немає судимості, за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження. Підтверджень знаходження на утриманні у ОСОБА_6 ОСОБА_40 , 2009 року народження суду не надано.

Обставин, які обтяжують та обставин, які пом`якшують покарання колегією суддів не встановлено.

Зазначені обставини вказують на неможливість призначення ОСОБА_6 максимально суворого покарання та відсутністю підстав для застосування додаткового виду покарання конфіскації майна.

Разом з тим, колегією суддів враховується те, що ОСОБА_6 вчинив злочин, віднесений законом до категорії тяжких, а також вчинив готування до злочину віднесеного законом до категорії особливо тяжких та зазначеного у розділі злочинів проти громадської безпеки, вину в яких не визнав, що вказує на відсутність підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України. Тому, керуючись ст. 50 КК України, виходячи з поняття покарання та його цілей, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання виключно у виді позбавлення волі, в рамках санкції ч. 1 ст. 263 КК України та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, а також визначити остаточне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає слушними доводи сторони захисту та прокурора стосовно того, що обвинувачені вчинили готування до терористичного акту та до них повинно бути застосовано положення ч. 2 ст. 68 КК України.

Відповідно до якої за вчинення готування до злочину строк або розмір покарання не може перевищувати половини максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, предбаченого санкцїєю статті (санкцією частини статті). Особливої частини цього кодексу.

За ч. 2 ст. 258 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років, отже виходячи з наведеного покарання обвинуваченим не може перевищувати 6 років позбавлення волі.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде відповідати вимогам кримінального закону, а також необхідним і достатнім для досягнення цілей призначення покарання.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_9 18 грудня 2014 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_9 термін перебування під вартою у строк відбуття покарання з 18 грудня 2014 року по 22 березня 2017 року включно.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_7 18 грудня 2014 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_7 термін перебування під вартою у строк відбуття покарання з 18 грудня 2014 року по 22 березня 2017 року включно

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_6 18 грудня 2014 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Керуючись ч. 5 ст. 72 КК України колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 термін перебування під вартою у строк відбуття покарання з 18 грудня 2014 року по 22 березня 2017 року включно

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 413, 420, 421 КПК України, колегія суддів судової палати,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції; адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 ; адвоката ОСОБА_10 ; обвинуваченого ОСОБА_6 ; адвоката ОСОБА_11 ; обвинуваченого ОСОБА_26 задовольнити частково.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2016 року в частині призначеного ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_41 покарання змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України до покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 18 грудня 2014 року по 22 березня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вважати засудженим ОСОБА_42 за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України до покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 18 грудня 2014 року по 22 березня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України до покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 18 грудня 2014 року по 22 березня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4