Номер провадження: 11-сс/785/616/17
Номер справи місцевого суду: 522/9000/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника власника майна ОСОБА_7

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.04.2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Одеської області ОСОБА_9 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000028 від 23.01.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Одеської області ОСОБА_9 про накладення арешту на автомобілі, зокрема на автомобіль Nissan Murano, н/к НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі від 18.04.2017 року захисник ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 , просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на автомобіль Nissan Murano, н/к НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу, якою в цій частині відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на те, що при накладенні арешту на автомобіль слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 за кримінальним провадження не є підозрюваною, обвинуваченою, особою, що несе цивільну відповідальність, до останньої не заявлено ніяких цивільних вимог, в зв`язку з чим відсутні підстави для накладення арешту на автомобіль ОСОБА_8 .

Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження слідчого судді посилаючись на те, що клопотання слідчого 30.04.2015 року було розглянуто без повідомлення та участі власника майна ОСОБА_8 . Після того, як ОСОБА_8 дізналася випадково про накладення арешту на автомобіль, то звернулася з клопотанням до Приморського районного суду м. Одеси про скасування судового рішення, за яким ухвалою від 06.03.2017 року провадження було закрите, в зв`язку з тим, що кримінальне провадження перебуває в Суворовському ВП ГМВП в Одеської області, після чого апелянти звернулися з даною апеляційною скаргою.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу та клопотання, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та клопотання, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги та клопотання, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 399 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, з підстав зазначених в клопотанні, так як вони знайшли підтвердження в матеріалах судових проваджень.

Згідно ст. 170 ч.ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Однак, апеляційний суд, дослідивши клопотання слідчого та матеріали провадження, вважає, що при складанні клопотання про арешт майна не були виконані зазначені вимоги кримінального процесуального закону, слідчий суддя не звернув уваги на ці обставини та виніс ухвалу, яка також не відповідає вимогам закону.

Так, в клопотанні слідчого зазначено, що 23.08.2007 року ОСОБА_10 , будучи директором ТОВ «Авторай», на підставі протоколу №1 зібрання засновників ТОВ «Авторай» від 29.06.2006, створеного та здійснюючого свою діяльність на підставі приватної форми власності, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки пов`язані з керівництвом та розпорядженням майном юридичної особи, діючи на підставі протоколу №6 загальних зборів уклав з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір про надання кредитної лінії з траншевим режимом кредитування №ОТ05/08/2007/840-К/576 та №ОТ05/08/2007/840-К/9 для закупівлі автомобілів по договору міжнародної купівлі-продажу товарів №30/7 від 30.07.2007, укладеного між ТОВ «Авторай» та компанією Protectmax (Великобританія), на загальну суму 3 000 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань по кредитним договорам №ОТ05/08/2007/840-К/576 від 23.08.2007 та №ОТ05/06/2008/840-К/9 від 17.06.2008 ТОВ «Авторай» на підставі п. 2.1.1., 2.1.2. укладених кредитних договорів надало ВАТ КБ «Надра» майнові права на автомобілі за договором міжнародної купівлі-продажу товарів №30/7 від 30.07.2007, укладеного між ТОВ «Авторай» та компанією Protectmax (Великобританія) на придбання автомобілів.

Крім того, у забезпечення виконання обов`язків ТОВ «Авторай» на підставі п. 2.1.2. кредитних договорів повинно було надати у заставу банку товари в обороті (профінансовані автомобілі) за балансовою вартістю.

В подальшому, на підставі п.п. 2.1.1., 2.1.2. кредитного договору №ОТ05/08/2007/840-К/576 та п.2.1.1. кредитного договору №ОТ05/06/2008/840-К/9, між директором ТОВ «Авторай» ОСОБА_10 та філіалом Одеського регіонального управління ВАТ КБ «Надра», в особі заступника начальника по корпоративним клієнтам ОСОБА_11 , були укладені договори застави майнових прав №05/05/2008-3/338-1 від 18.06.2008, №05/06/2008-3/363-3 від 02.07.2008, №05/06/2008-3/369-4 від 10.07.2008, №05/06/2008-3/381-5 від 16.07.2008, №05/09/2008-3/487-6 від 19.09.2008, №05/08/2008-3/408-54 від 08.08.2008, №05/08/2008-3/417-55 від 15.08.2008, №05/08/2008-3/447-57 від 29.08.2008, №05/09/2008-3/461-58 від 04.09.2008, №05/09/2008-3/481-59 від 17.09.2008, №05/07/2008-3/380-49 від 16.07.2008 та додаткові угоди до них, а також, після поставки компанією Protectmax (Великобританія) придбаних ТОВ «Авторай» автомобілів, договори застави товарів у обороті №05/10/2008-3/521-59Т від 30.10.2008, №05/10/2008-3/513-58Т від 13.10.2008, №05/09/2008-3/480-57Т від 16.09.2008, №05.11/2008-3/526-56Т від 27.11.2008, №05/10/2008-3/512-55Т від 13.10.2008, №05/10/2008-3/522-54Т від 30.10.2008, №05/07/2008-3/524-5Т від 28.10.2008, №05/10/2008-3/520-53Т від 28.10.2008, №05/10/2008-3/523-52Т від 30.10.2008, №05/09/2008-3/458/1-51Т від 17.09.2008, №05/08/2008-3/449/2-4 від 29.08.2008, №05/08/2008-3/418/1-3Т від 15.08.2008, №05/08/2008-3/417/1-4Т від 15.08.2008, №05/07/2008-3/397-50Т від 31.07.2008, №05/10/2008-3/511-49Т від 13.10.2008, №05/07/2008-3/398/1-2 від 31.07.2008.

Згідно вказаних договорів ТОВ «Авторай» надало в заставу ВАТ КБ «Надра» майнові права за договором міжнародної купівлі-продажу товарів №30/7 від 30.07.2007, а також надало ВАТ КБ «Надра» у заставу за договорами застави товарів у обороті 127 автомобілів (профінансовані автомобілі), які були придбані за договором міжнародної купівлі-продажу товарів №30/7 від 30.07.2007 укладеного між ТОВ «Авторай» та компанією Protectmax (Великобританія).

Також встановлено, що в подальшому, директор ТОВ «Авторай» ОСОБА_10 реалізував залогове майно, а саме 127 автомобілів, на які згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна накладено арешт.

Згідно висновку економічної експертизи від 22.05.2012 у зв`язку з порушенням умов кредитних договорів № ОТ05/08/2007/ 840-К/576 та ОТ05/06/2008/ 840- К/9 та договорів залога товарів в обороті, які були укладені до вказаних кредитних договорів, директор ТОВ «Авторай» ОСОБА_10 реалізував без погодження з ПАТ КБ «Надра» 127 автомобілів, які перебували в заставі, та своїми діями завдав збитків ПАТ КБ «Надра» на загальну суму 20 518 909, 54 гривні, яка 600 та більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становить особливо великий розмір.

До клопотання слідчого надані ксерокопії витягу ЄРДР за №0000028, інформаційного листа УДАІ ГУ МВС в Одеської області щодо власників транспортних засобів від 14.04.2015 року, а також витягів Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Так, 23.01.2015 року в ЄРДР були внесені відомості за №0000028 щодо незаконної реалізації протягом 2009 року директором ТОВ «Авторай» ОСОБА_10 заставного майна ТОВ КБ «Надра», у кількості 127 транспортних засобів, чим заподіянні збитки в особливо великому розмірі за ознаками ч. 5 ст. 191 КК України, після повернення Приморським районним судом м. Одеси кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_10 для проведення додаткового розслідування.

Однак, ніяких судових рішень за кримінальною справою, повернутою на додаткове розслідування, щодо вирішення питань про арешт майна або інших речових доказів, цивільних позовів, тощо до матеріалів справи не надано.

При розгляді апеляційної скарги прокурор зазначив, що підозра ОСОБА_10 до цього часу не пред`явлена, цивільних позовів не заявлено.

В клопотанні зазначений перелік автомобілів, на які має бути накладений арешт. Однак документів, які підтверджують право власності на майно, зокрема, час та підстави його придбання власниками, що впливає на вирішення питання про арешт майна, а також документів, які б підтверджували неправомірність придбання автомобілів власниками під час перебування конкретного автомобіля під заставою, заподіяння діями останніх шкоди юридичної особі ПАТ КБ «Надра», суду не надано.

Зазначені обставини не вбачаються з інформаційного листа УДАІ ГУ МВС в Одеської області щодо власників транспортних засобів від 14.04.2015 року, а також витягів Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В клопотанні слідчого зазначено підставою для накладення арешту 36 автомобілів те, що ці автомобілі є речовими доказами по кримінальній справі без надання жодних процесуальних документів.

В клопотанні слідчого зазначено метою для накладення арешту забезпечення можливого відшкодування завданими діями ОСОБА_10 збитків ПАТ КБ «Надра», а також забезпечення можливої конфіскації майна за вироком суду.

Таким чином, в ЄРДР внесені відомості щодо 127 автомобілів, в клопотанні ставиться питання щодо 36 автомобілів без будь-яких обставин. Також в клопотанні не мотивовано яким чином власники майна, зокрема ОСОБА_8 , несе відповідальність за дії ОСОБА_10 , та за яких правових підстав це майно можливо конфіскувати за вироком суду.

До клопотання не додано судових рішень, якими вирішено питання щодо незаконного придбання в 2007 році власниками арештованого майна.

На підставі наведеного, дослідивши клопотання та надані до нього матеріали провадження, пояснення учасників апеляційного розгляду, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання подано слідчому судді без додержання вимог ст. 171 КПК України.

Однак, слідчий суддя не виконав вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України та не повернув клопотання прокурору для усунення недоліків.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні клопотання про арешт майна слідчий суддя не з`ясував та не врахував того, що в клопотанні не зазначено та при судовому розгляді, який відбувся без повідомлення та участі в судовому засіданні власників майна, не доведено питань, передбачених ч. 2 ст. 173 КПК України, зокрема, правової підстави для арешту майна , можливості використання майна, як належного та допустимого доказу у кримінальному провадженні , а також не врахував розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для власників майна.

На підставі наведеного, згідно вимог ст. 407 ч. 3 КПК України, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна повернути прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні, та встановити строк 72 години з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду Одеської області для усунення його недоліків.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2,404,405,419,422 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИВ:
Поновити захиснику ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 , строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.04.2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Одеської області ОСОБА_9 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000028 від 23.01.2015 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Одеської області ОСОБА_9 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000028 від 23.01.2015 року, повернути прокурору процесуальному керівнику у даному кримінальному проваджені для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду Одеської області.
Ухвала апеляційного суду Одеської області є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_2