Провадження № 1-о/742/1/17
Єдиний унікальний № 742/5516/13-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки заяву прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_4 про перегляд вироку Прилуцького міськрайонного суду від 23.12.2013 року за нововияленими обставинами, - ВСТАНОВИВ:
Прокурор відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23.12.2013 року, яким засуджено ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 24 березня 2014 року вирок суду змінено в частині вирішення питання про цивільний позов та арештоване майно, в решті залишено без змін.
Заява мотивована тим, що 24.06.2013 року ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він керуючи автомобілем ВАЗ 217130 р.н. НОМЕР_1 порушив ПДР України в результаті чого здійснив наїзд на пасажирів автобусу «Богдан АА 401.62», внаслідок чого пасажири вказаного автобусу, які стояли на узбіччі отримали тілесні ушкодження. В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні також встановлено, що в результаті ДТП тілесні ушкодження отримала пасажирка автобусу «Богдан АА 401.62» ОСОБА_9 . Згідно висновку судово-медичної експертизи від 11.10.2013 року № 1096 у ОСОБА_9 мались тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з цим остання потерпілою у кримінальному провадженні не визнавалась. Під час судового розгляду ОСОБА_9 заявлялось клопотання про визнання її потерпілою, однак ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 06.12.2013 року у задоволенні клопотання відмовлено.
В судовому засіданні прокурор заяву підтримав повністю та наполягав на її задоволенні.
Засуджений ОСОБА_5 та його захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
вважають, що підстави для задоволення заяви відсутні, а тому просять суд заяву залишити без задоволення.
Представник ОСОБА_9 ОСОБА_8 підтримав заяву прокурора та при цьому зазначив, що вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2013 року необхідно скасувати і в частині призначення міри покарання з поставленням нового призначивши ОСОБА_5 покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінальної справи № 742/5516/13-к, суд приходить до наступного висновку.
Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 24 червня 2013 року засуджено ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Відповідно до симог ст.ст. 75,76 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного вироком суду покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік та покладено обов`язки з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію та повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання та роботи.
В матеріалах кримінального провадження 742/5516/13-к мається висновок судово-медичного експерта № 1096 від 7-11 жовтня 2013 року відповідно до якого комплекс тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_9 , відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
27.05.2014 за заявою ОСОБА_9 про те, що 24.06.2013 року вона отримала тілесні ушкодження внаслідок ДТП, внесено відомості до ЄРДР за № 0000621 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
31.07.2014 року на підставі постанови слідчого СВ Прилуцького МВ УМВС від 23.06.2014 року була проведена комісійна судово-медична експертиза № 147 відносно ОСОБА_9 , згідно висновку якої весь комплекс тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_9 відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Однак, нововиявленими обставинами, виходячи із вимог ст. 459 КПК України, визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Підстав для врахування положень ч. 5 ст. 461 КПК України не немає, оскільки проводилась комісійна судово-медична експертиза № 147 в період часу з 03 по 31 липня 2014 року, а тому на час ухвалення вироку 24 червня 2013 року висновок вказаної експертизи не існував і не міг бути відомим суду.
Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади"регламентовано, що судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.
З ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України слідує, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.
Вирок суду від 23.06.2013 року є чинним та виконаним.
Заява прокурора не містить належного обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, не містить новиявлених обставин, відомостей про обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, будь- яких інших обґрунтованих обставин, які, у контексті ст. 459 КПК України, є нововиявленими, тобто за своєю суттю являється сумнівною, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ігеlаnd v. the United Kingdom), п. 161, Sегіеs А заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту" (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Керуючись ст.467 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Залишити заяву прокурора відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_4 про перегляд вироку Прилуцького міськрайонного суду від 23.12.2013 року за нововияленими обставинами без задоволення.
Висновок експерта № 147 від 31 липня 2014 року відносно ОСОБА_9 , повернути слідчому відділі Прилуцького відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області за адресою: м. Прилуки вул. Котляревського 66.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1