Справа № 523/4481/17
Провадження №1-кп/523/441/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2017 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження №0000591 за обвинуваченням

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, українця, маючого неповну середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 не маючого судимості,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ст.185 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:
08.02.2017 року приблизно 18 години 20 хвилин, біль точний час у ході слідства встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з невстановленою особою (матеріали досудового слідства виділено в окреме провадження за №0001370 від 20.03.2017р.) шляхом пошкодження огорожі у вигляді «сітки-рабиці», проникли до охоронюваної земельної ділянки за адресую АДРЕСА_2 , на якій розташована недобудована будівля у вигляді будинку. Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , разом з невстановленою особою (матеріали досудового слідства виділено в окреме провадження за №0001370 від 20.03.2017р.) проникли до приміщення вказаної будівлі, де умисно з корисливих мотивів викрали металеву трубу довжиною 3,6 метри вартістю 1400 грн., яка знаходилася в приміщенні недобудованої будівлі. Після чого ОСОБА_4 спільно з невстановленою особою (матеріали досудового слідства виділено в окреме провадження за №0001370 від 20.03.2017р.) з метою заволодіння чужим майном, вийшли із приміщення будівлі, та в подальшому підійшовши до огорожі вищевказаної земельної ділянки з металевою трубою перенесли через неї, однак довести свій злочинний намір до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, в зв`язку з тим, що були затримані охороною, на території земельної ділянки.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно 08.02.2017 року у вечірній період часу, випивши 100 г алкогольних напоїв, перебував на вул. Керчинській в м.Одесі, разом з малознайомим йому хлопцем, зайшли до охоронюваної земельної ділянки на якій розташована недобудована будівля у вигляді будинку, звідки викрали металеву трубу, але винести її не змогли, оскільки були затримані охороною.

В той же час обвинувачений зазначив, що кається у скоєному ним кримінальному правопорушенні, шкодує про вчинене. Також вказав, що у нього відсутні будь-які родичі, проживає один, не офіційно працює.
Так як, ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, та надані стороною обвинувачення матеріали в судовому засіданні, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за ознаками закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у приміщення, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

До обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні злочину і сприяння в його розкритті, позитивну характеристику.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом також враховуються думка потерпілого ОСОБА_5 , який звернувся до суду з заявою про розгляд даного кримінального провадження за його відсутністю, вказавши, що міру покарання залишає на розгляд суду, цивільний позов не заявляв.

Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання судом також враховується, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я, сімейний стан, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим застосувати до нього дію ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

У той же час, відповідно до вимог ст.76 ч.1 п.1, 2 КК України, з метою контролю за поведінкою засудженого для встановлення факту його виправлення, суд вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання або роботи.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч. 2, ст 185 ч.3 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст.ст.75, 76 ч.1 п.п.1, 2 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1