АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , представника потерпілих ОСОБА_11 , на вирок Подільського районного суду м. Києва від 29.06.2016 щодо ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк одинадцять років.

До набрання вироком законної сили запобіжним заходом ОСОБА_10 залишено тримання під вартою.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_10 в ніч з 11 на 12.11.14 за адресою: АДРЕСА_2 , у дворі вказаного будинку у стані алкогольного сп`яніння після сумісного розпиття алкогольних напоїв з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , під час конфлікту з ОСОБА_14 , який виник раптово на ґрунті неприязних відносин між ними, з метою умисного позбавлення життя умисно завдав один удар ножем ОСОБА_14 в ділянку грудей, в результаті чого спричинив потерпілому поранення, від якого ОСОБА_14 помер. Згідно даних висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 смерть настала від проникаючого колото-різаного поранення грудей і живота з ушкодженням печінки та розвитком крововтрати і шоку.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 порушує питання про зміну вироку Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить застосувати положення ст. 69 КУпАП, врахувавши пом`якшучу обставину - сприяння слідству. Вважає, що вирок суду постановлений без повного з`ясування всіх обставин справи, які мають істотне значення для вирішення справи; суд дав невірну оцінку показанням свідка ОСОБА_15 , які мають розбіжності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 порушує питання про зміну вироку Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року, повторне дослідження обставин, встановлених під час досудового розслідування. Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги покази свідка ОСОБА_15 та віктимність поведінки потерпілого; не спростована та неперевірена версія ОСОБА_10 щодо необережного вбивства при уявній обороні та відсутності умислу на вбивство.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 порушує питання про зміну вироку Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року, повторне дослідження обставин, встановлених під час досудового розслідування. Вважає, що судом першої інстанції залишені поза увагою показання обвинуваченого щодо необережного вбивства, віктивність поведінки потерпілого ОСОБА_14 ; порушені вимоги кримінально-процесуального закону, оскільки в мотивувальній частині вироку суд не повно виклав обставини справи, які вказували б про направленість умислу на вчинення умисного вбивства; жодним чином суд не мотивував своє рішення стосовно задоволення цивільних позовів.

В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_11 порушує питання про скасування вироку Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року та ухвалення нового вироку, яким ОСОБА_10 призначити покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років. Вважає, що вирок є явно несправедливим через м`якість призначеного покарання, оскільки не враховані негативні соціальні характеристики особи обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 , які підтримали вимоги поданих апеляційних скарг та заперечували проти апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_11 ; пояснення прокурора та представника потерпілих ОСОБА_11 , які заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисників; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого; вивчивши матеріали кримінального провадження; перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.
Так, винність ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, встановлених судом, повністю підтверджується сукупністю доказів, безпосередньо дослідженими судом під час судового розгляду і яким суд дав належну оцінку у сукупності, зокрема: свідок ОСОБА_15 очевидець події дав показання про те, що 12.11.2014 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_10 після розпиття спиртних напоїв виник словесний конфлікт, через незначний привід, під час якого ОСОБА_14 повалив ОСОБА_10 на землю, почав бити, замахнувся над ОСОБА_10 невеликим ножем, який він перехопив та забрав його у ОСОБА_14 . Він розборонив ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , конфлікт між ними припинився, і ОСОБА_10 пішов додому.Через 10 хвилин повернувся до них, тримаючи у руці кухонний ніж великих розмірів, та, погрожуючи ножем, бігав за ОСОБА_14 , між ними продовжувалася словесна перепалка, однак бійки вже не було. У подальшому ОСОБА_10 заспокоївшись, пішов у напрямку свого будинку, а ОСОБА_14 продовжував лаятись в адресу ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_10 повернувся, наблизився до ОСОБА_14 цілеспрямовано наніс сильний удар ножем у ділянку грудей ОСОБА_14 і пішов з місця вчинення злочину. ОСОБА_15 зазначив, що у момент нанесення цього удару фізичного нападу ОСОБА_14 на ОСОБА_10 не вчиняв і будь-якої загрози не представляв. Він викликав швидку медичну допомогу. У подальшому йому стало відомо, що ОСОБА_14 помер у кареті швидкої медичної допомоги, а ОСОБА_10 затримали.

свідок ОСОБА_16 - лікар швидкої медичної допомоги, дала показання про те, що надала пораненому першу невідкладну медичну допомогу та, з огляду на складність стану ОСОБА_14 , прийняла рішення госпіталізувати пораненого. Під час транспортування ОСОБА_14 помер, бригада своєчасно приїхала на виклик, згідно встановлених нормативів для викликів. На її переконання, шансів вижити ОСОБА_14 не мав.

Дані показання свідків узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_17 , потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 у своїй сукупності об`єктивно підтверджуються: даними протоколів огляду місць події від 12.11.14, фототаблицею до них та схемами; даними висновку експерта №3220, згідно у ОСОБА_14 виявлено одне колото-різане проникаюче поранення грудей і живота з ушкодженням печінки. Ушкодження має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Колото-різане поранення у ОСОБА_14 утворилось від дії гострого колюче-ріжучого предмету, типу клинка ножа. Смерть ОСОБА_14 настала від проникаючого колото-різаного поранення грудей і живота з ушкодженням печінки та розвитком крововтрати і шоку; даними акту судово-медичного дослідження клаптя шкіри від трупа ОСОБА_14 №448-мк, згідно якого при дослідженні клаптя шкіри з ділянки 7-го міжреберя грудної клітки з правого боку від трупу ОСОБА_14 виявлено одну колото-різану рану, яка утворилася від дії плескатого гострого колюче-ріжучого предмету, типу клинка ножа; даними протоколу слідчого експерименту від 18.11.2014 року з додатками, у яких зафіксовано, як ОСОБА_10 на місцевості демонструє і підтверджує, що саме він наніс ОСОБА_14 один удар ножем; даними висновку експерта №3156, згідно якого у ОСОБА_10 виявлені легкі тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я); даними висновку судово-психіатричного експерта №1031 від 04.12.2014 р.; даними карти виклику швидкої медичної допомоги №190 від 12.11.2014 року про те, що 12.11.2014 р. бригадою центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва здійснено виїзд на АДРЕСА_2 , де на вулиці виявлено ОСОБА_14 з колото-різаною раною грудної клітки, якібезпосередньо досліджені судом під час судового розгляду і яким суд дав належну оцінку у сукупності, а томудоводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про те, що умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_14 у ОСОБА_10 не було, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам з точки зору їх достатності та допустимості, навів достатнє обґрунтування для їх прийняття, визнав такими, що узгоджуються в сукупності з іншими доказами та свідчать про вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 злочину за встановлених судом обставин.

З огляду на доведеність винуватості вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Посилання захисників та обвинуваченого на те, що мало місце необережне вбивство при уявній обороні є не обґрунтованими, оскільки судом встановлено, що після завершення конфлікту між ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , обвинувачений пішов додому та через деякий час повернувся з ножем, продовжив конфлікт та цілеспрямовано наніс удар ножем ОСОБА_14 у ділянку грудей, залишивши місце події.

Враховуючи фактичні обставини справи, відсутність на момент заподіяння тілесних ушкоджень реальної загрози життю та здоров`ю ОСОБА_10 та його сімї, тяжкість заподіяних ним потерпілому тілесних ушкоджень свідчать про наявність умислу на вбивство.

Крім того, твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що з боку потерпілого була реальна загроза його життю та здоров`ю, а також його сімї під час розгляду справи у суді свого підтвердження не знайшли, а тому апеляційні скарги обвинуваченого та його захисників у цій частині є необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів уважає доводи обвинуваченого та його захисників про недоведеність винності ОСОБА_10 у вчиненні ним умисного вбивства за встановлених судом обставин такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, оскільки суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі докази кримінального провадження в їх сукупності, визнав їх належними та допустимими та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, належним чином вмотивувавши своє рішення.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_10 покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України, справедливе за своїм видом та розміром, яке, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому підстав для призначення більш тяжкого покарання, як про це просить представник потерпілих, та застосування положень ст. 69 КК України, як про е просить обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Цивільний позов вирішено з дотриманням норм Цивільного кодексу України і колегія суддів вважає рішення суду у цій частині законним і обґрунтованим.

Також, колегія суддів вважає за необхідне у порядку ст. 404 КПК України на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою з 12.11.2014 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали б прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_10 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційні скарги обвинуваченого його захисників та представника потерпілих ОСОБА_11 задоволенню не підлягають.
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників адвокатів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , представника потерпілих ОСОБА_11 , на вирок Подільського районного суду м. Києва від 29.06.2016 щодо ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року щодо ОСОБА_10 - без змін.
У порядку ст. 404 КПК України на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_10 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою з 12.11.2014 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

_______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1791/2016 Категорія: ч.1 ст. 115 КК України
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_21
Доповідач: ОСОБА_1