АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/65/17 Справа № 200/243/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою ФОП ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 січня 2017 року, якою задоволено частково клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , про арешт майна, -

В с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 січня 2017 року, задоволено частково клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0004975 від 21 грудня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України та призупинено видаткові операції по рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий у ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (МФО 305749), що належить ФОП ОСОБА_8 , а також усіх платежів, що надходять на ці рахунки, в тому числі: призупинення видачі готівкових коштів за зазначеним рахунком, перерахування на кореспондентські рахунки, перерахування на інші поточні рахунки юридичних і фізичних осіб-суб`єктів господарської діяльності. Призупинено розрахунково-касові операції в видатковій частини по рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий у ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (МФО 305749), що належить ФОП ОСОБА_8 , крім операцій по платежах до бюджетів усіх рівнів, до державних цільових фондів та виплати заробітної плати.
Обґрунтовуючи свої висновки слідчий суддя, з посиланням на ст.170 КПК України та клопотання прокурора зазначив, що призупинення видаткових та розрахунково-касових операцій, а також усіх платежів, що надходять на ці рахунку, необхідне для забезпечення кримінального провадження з метою запобігання можливості спрямування грошових коштів, які розміщені на банківських рахунках, на фактичне фінансування незаконної підприємницької діяльності, пов`язаної з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, та отримання доходів від вказаної протиправної діяльності.

Не погоджуючись з рішенням, прийнятим слідчим суддею, ФОП ОСОБА_8 подана апеляційна скарга в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 січня 2017 року.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_8 , вважає вищезазначену ухвалу необґрунтованою та незаконною з наступних підстав, а саме:

-слідчий суддя постановив оскаржувану ухвалу від 10.01.2017 року на припущеннях прокурора, які ґрунтуються лише на ствердженнях заявника директора ДП «ІІЦ», без належної оцінки обставин по справі та доказів проведення відповідних слідчих дій, оскільки він, свої зобов`язання щодо виконання робіт по демонтажу металевих конструкцій, як виконавець, виконав належним чином з дотримання всіх необхідних вимог. Зазначає, що дані припущення спростовуються розпорядженнями Голови державної адміністрації від 29.03.2013 року №Р-208/0/3-13 та від 15.08.2014 року №Р-469/0/3-14 і наказом Управління інфраструктури Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 10.04.2015 року №13 «Про організацію та проведення примусового демонтажу рекламних засобів»;

-надуманість висновків з боку прокурора, викладених в клопотанні та незаконність рішення збоку слідчого судді підтверджується рішеннями господарських судів трьох інстанцій, якими було визнано дійсність договору підряду від 01.10.2015 року та стягнута з ДП «ІІЦ» заборгованість по договору на користь ФОП ОСОБА_8 . Вважає, що заяви нинішнього керівництва ДП «ІІЦ» щодо відкриття кримінального провадження є доказами того, що підприємство робить це з метою невиконання узятих на себе обов`язків за договором.

Крім цього звертає увагу на те, що у вказаному кримінальному провадженні на момент застосування заходу забезпечення кримінального процесу у вигляді призупинення видаткових операцій, йому не повідомлялась підозра та по відношенню до нього цивільний позов не заявлявся.

Також вказує на те, що на момент застосування заходів забезпечення на його рахунку не було коштів, перерахованих на виконання зобов`язань ДП «ІІЦ» за договором підряду, а заборговані кошти знаходяться на рахунку виконавчої служби. У зв`язку з чим вважає застосування заходу забезпечення слідчим суддею є передчасним та незаконним, оскільки він не забезпечує кримінальний процес, а заважає нормальної підприємницької діяльності суб`єкта господарювання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників процесу, дослідивши надані судом першої інстанції та прокурором матеріали, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Апеляційним переглядом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань /а.с.п.5/ від 21 грудня 2016 року в ЄРДР були внесені відомості з зазначенням того, що невстановлена особа знаходячись в невстановленому місці підробила документи.

10 січня 2017 року прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням, про зупинення видаткових операцій по рахунку № НОМЕР_1 відкритий у ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (МФО 305749), що належить ФОП ОСОБА_8 (код ІПН НОМЕР_2 ), а також усіх платежів, що надходять на ці рахунки, в тому числі: призупинення видачі готівкових коштів за зазначеним рахунком, перерахування на кореспондентські рахунки, перерахування на інші поточні рахунки юридичних і фізичних осіб-суб`єктів господарської діяльності; зупинення розрахунково-касових операції в видатковій частині за рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий у ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (МФО 305749), що належить ФОП ОСОБА_8 , крім операцій по платежах до бюджетів усіх рівнів, до державних цільових фондів та виплати заробітної плати.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94 КПК України, ст.132 КПК України, ст.173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі- Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, в тому числі, є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п.1) ч.2 ст.171 КПК України арешт майна допускається в тому числі з метою збереження речових доказів, при цьому, згідно вимог ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Однак зазначених вимог закону прокурор, який вніс клопотання та слідчий суддя, який розглядав зазначене клопотання - не дотрималися, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення.

Відповідно до ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном тощо.

Подане прокурором клопотання про зупинення видаткових операцій по рахункам не відповідає вимогам ст.171 КПК України, оскільки відповідно до вказаної статті подається клопотання про арешт майна, що слідчий суддя суду першої інстанції залишив поза увагою та не дав цьому належної оцінки. Діючий КПК не містить взагалі такого поняття як «клопотання про зупинення видаткових операцій по рахункам».

Подаючи клопотання до суду першої інстанції прокурором, не зазначені зокрема: підстави для накладення арешту на майно, відповідно до положень статті 170 КПК України, а є посилання лише на мету забезпечення кримінального провадження та запобігання можливості спрямування грошових коштів, які розміщені на банківських рахунках на фактичне фінансування незаконної підприємницької діяльності, пов`язаної з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом і отримання від вказаної протиправної діяльності, яка не передбачена ч.2 ст.170 КПК України.

При цьому не зрозуміло чому саме вказана мета зазначена в клопотанні прокурора, особливо з урахуванням того факту що клопотання ним подавалося в рамках кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.358 КК України, яка передбачає відповідальність за підроблення документів, печаток і штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток та штампів.

В матеріалах судового провадження, якими прокурор обґрунтовував своє клопотання, міститься витяг з ЄРДР станом на 21.12.2016 року, в якому зазначена правова кваліфікація по кримінальному провадженню за ч.1 ст.358 КК України.

Посилання прокурора на мету забезпечення можливої конфіскації або спеціальної конфіскації майна безпідставні, оскільки санкцією ч.1 ст.358 КК України це не передбачено.

Також слідчий суддя, як і сам прокурор не взяли до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з викладеного та враховуючи те, що при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна прокурором та слідчим суддею були порушені зазначені вище норми кримінального процесуального закону, колегія суддів, з огляду на вимоги ст.370 КПК України, ч.3 ст.407 КПК України вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 січня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора про - скасуванню, з постановленням, на підставі п.2) ч.3 ст.407 КПК України нової ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою зазначене вище клопотання від 10 січня 2017 року слід повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , з метою усунення недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, протягом семи десяти двох годин з моменту отримання ухвали.

Керуючись ст.170 КПК України, ст.173 КПК України, ч.3 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_8 задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 січня 2017 року, якою задоволено частково клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 , про арешт майна- скасувати та постановити нову, якою клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: