Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/8418/15-к
Провадження №1-кп/523/147/16
І м е н е м У к р а ї н и
16.12.2016 року м. Одеса
ОСОБА_22 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Головачівка Джамбульського району Джамбульської області Республіки Казахстан, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні дві неповнолітні дитини, не працевлаштованого, засудженого вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 вересня 2012 року за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого від відбування покарання, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, з іспитовим строком 3 роки, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,
Таємні викрадення продуктів харчування, вчинені повторно.
ОСОБА_22 , будучи судимим за ч.2 ст.186 КК України та маючи матеріальні труднощі, з корисливих спонукань та умислом на таємне заволодіння продуктами харчування, в кожному випадку окремо, вчинив наступні дії.
В період часу з 14 години 09 хвилин до 14 години 18 хвилин 6 березня 2015 року, перебуваючи в торгівельній залі розташованого в м. Одесі по вул. Героїв Сталінграду, 98-Б магазину «Сільпо», сховав під одягом свиняче м`ясо (биток), вагою 1560 г, вартістю 138,04 грн., та м`ясний фарш, вагою 926 г, вартістю 50,92 грн., а всього належних ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» продуктів харчування загальною вартістю 188,96 грн., які безоплатно виніс із магазину, але розпорядитися ними не зумів, оскільки був затриманий з цим майном при виході начальником охорони ОСОБА_23 .
В період часу з 13 години 29 хвилин до 13 години 34 хвилини 23 березня 2015 року, перебуваючи в торгівельній залі розташованого в м. Одесі по вул. Затонського, 32 супермаркету «Таврія Плюс», сховав під одягом належне ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» свиняче м`ясо, вагою 2155 г, вартістю 176,71 грн., яке безоплатно виніс із супермаркету, після чого розпорядився ним на власний розсуд.
В період часу з 17 години 52 хвилин до 18 години 00 хвилин 5 травня 2015 року, перебуваючи в торгівельній залі розташованого в м. Одесі по пр-кту Добровольського, 123 супермаркету «Таврія В», сховав під одягом 10 курячих голеній, вагою 1200 г, вартістю 38,38 грн. та 2 рибини копченої скумбрії, вагою 772 г, вартістю 92,54 грн., а всього належних ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» продуктів харчування загальною вартістю 130,92 грн., які безоплатно виніс із супермаркету, після чого розпорядився ними на власний розсуд.
Заволодіння грошима ОСОБА_10 шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.
Близько 20 години 00 хвилин 17 березня 2015 року ОСОБА_22 , перебуваючи в приміщенні розташованого в м. Одесі на Десантному бульварі,8 бару «Еспаньйола», зловживаючи довірою раніше знайомого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив тому неправдиві відомості про можливість відшукання та повернення раніше викрадених у потерпілого невстановленими особами мобільних телефонів і комп`ютерного планшету. При цьому ОСОБА_22 не мав реальної можливості виконати взяте на себе зобов`язання та бажав присвоїти гроші потерпілого.
ОСОБА_10 , будучи впевненим, що ОСОБА_22 поверне йому викрадене майно, дав тому 100 доларів США, що дорівнювали 2225 грн. згідно офіційного курсу НБУ.
ОСОБА_22 викрадене майно ОСОБА_10 не повернув, а передані йому гроші витратив на власні потреби.
Умисні легкі тілесні ушкодження, спричиненні ОСОБА_9 .
Близько 17 години 00 хвилин 1 квітня 2015 року ОСОБА_22 , перебуваючи в приміщенні загальної кухні, розташованої на 5-му поверсі будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, під час обопільної сварки з колишньої дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи умисел на спричинення шкоди її здоров`ю, з мотивів особистої неприязні наніс їй три удари кулаком своєї правої руки по її лівому плечовому суглобу, лівому плечу та лівому передпліччю, після чого своєю правою рукою схопив праву руку потерпілої в районі нижньої третини передпліччя та почав її стискати, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців в області лівого плечового суглобу, лівого плеча, правого та лівого передпліч, які як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень.
О 21 годині 30 хвилин 23 травня 2015 року ОСОБА_22 , перебуваючи в кімнаті АДРЕСА_3 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, під час раптово виниклого з ОСОБА_9 конфлікту, маючи умисел на спричинення шкоди її здоров`ю, з мотивів особистої неприязні почав стискати своїми руками передпліччя та плечі потерпілої, після чого наніс їй декілька ударів кулаком своєї правої руки в область лівого плеча останньої особи, а також, схопивши зі столу скляну пляшку з-під пива, наніс нею один удар по правій кисті потерпілої, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців тулубу, шість синців лівого плеча, два синця правого передпліччя, гематоми м`яких тканин правої кисті, які як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_22 у вчиненні вищезазначених діянь підтверджується сукупністю наступних доказів.
Таємні викрадення продуктів харчування, вчинені повторно.
На початку судового розгляду обвинувачений вину у вчиненні крадіжок продуктів не визнавав, пояснюючи, що він не є особою, зображеною на відеозаписах з камер відео спостереження в моменти вчинення таких дій.
Після фактичного дослідження відеозаписів в судовому засіданні від 14 грудня 2016 року обвинувачений свою вину у вчинених діяннях визнав в повному обсязі та показав, що будучи не працевлаштованою особою та маючи матеріальні труднощі, він здійснював крадіжки продуктів харчування в трьох вмінених йому епізодах, виносячи приховані пакунки з продуктами в кармані одягненої на ньому шкіряної куртки через вхідний прохід до торгівельної зали, тобто мінуючи каси. В першому із випадків при виході із магазину «Сільпо» його було затримано охороною, в інших випадках він приносив викрадені продукти додому.
Свідок ОСОБА_23 в суді показав, що будучи начальником охорони розташованого в м. Одесі по вул. Героїв Сталінграду, 98-Б магазину «Сільпо», він відслідковував через камери відео спостереження ОСОБА_22 , як особу, яка на протязі останніх півроку здійснювала неодноразові викрадення вагового товару. В одному із випадків, напередодні 8 березня 2015 року свідок разом з іншими охоронцями особисто затримав ОСОБА_22 після виходу останнього із торгівельної зали через вхід і при цьому у того виявилися неоплачені пакунки із м`ясом. Після зазначеного на місце події було викликано міліцію.
Як вбачається з протоколів прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 12 травня 2015 року, 15 квітня 2015 року та 7 травня 2015 року, в кожному окремо, представники торгівельних організацій повідомляли про виявлені факти крадіжок продуктів харчування з приміщень магазинів та просили орган внутрішніх справ притягнути до відповідальності причетну до цих дій невстановлену особу.
Перелік та вартість викраденого майна підтверджена довідками ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» від 6 березня 2015 року на суму 188,96 грн., ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» від 23 березня 2015 року на суму 176,71 грн., від 7 травня 2015 року на суму 130,92 грн.
В кожному із перелічених випадків представники торгівельних організацій добровільно видавали диски із відеозаписами стаціонарно встановлених камер зовнішнього відео спостереження, які долучалися до провадження в якості речових доказів.
Безпосереднім переглядом в суді змісту відеозаписів встановлено, що ОСОБА_22 в кожному випадку приховував пакети з ваговим товаром в одягненій на ньому куртці, після чого залишав торгівельні зали без оплати товару на касі. 6 березня 2015 року після виходу із зали магазину «Сільпо» ОСОБА_22 затримує свідок ОСОБА_23 , після чого обвинувачений повертається в супроводі охоронців до приміщення магазину.
Сукупність вищезазначених доказів дозволяє суду дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_22 у вчиненні наступного.
6 березня 2015 року при перебуванні в розташованому в АДРЕСА_4 магазину «Сільпо», повторної крадіжки належних ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» продуктів харчування, загальною вартістю 188,96 грн., при якій ОСОБА_22 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідним для доведення крадіжки до кінця, оскільки був затриманий при виході із викраденим майном начальником охорони ОСОБА_23 . Зазначені дії ОСОБА_22 підлягають перекваліфікації із вміненої органом досудового розслідування ч.2 ст.185 КК України на ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
23 березня 2015 року при перебуванні в розташованому в АДРЕСА_5 супермаркету «Таврія Плюс», повторної крадіжки належних ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» продуктів харчування, вартістю 176,71 грн., якими розпорядився на власний розсуд, яку суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
5 травня 2015 року при перебуванні в розташованому в м. Одесі по пр-кту Добровольського, 123 супермаркету «Таврія В», повторної крадіжки належних ПП «ТАВРІЯ ПЛЮС» продуктів харчування, загальною вартістю 130,92 грн., якими розпорядився на власний розсуд, яку суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Заволодіння грошима ОСОБА_10 шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.
Обвинувачений вину у вчиненому не визнав та показав, що знає неконкретизовану ним людину, яка має вплив на осіб, що вчиняють грабежі в районі їх сумісного із потерпілим ОСОБА_10 проживання. З метою сприяння останній особі в поверненні викраденого у неї майна він отримав від ОСОБА_10 в якості подяки 100 доларів США, які фактично витратив на купівлю ліків, продуктів харчування, а частину віддав колишній дружині. Обвинувачений визнає, що до теперішнього часу викрадене у потерпілого майно тому так і не було повернуто, а гроші відразу повернути він не мав можливості.
Незважаючи на отримані показання вина обвинуваченого у вчиненому підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпілий ОСОБА_10 в суді показав, що на початку 2015 року в нього невідомі особи забрали рюкзак з коштовним майном. Через деякий час він, перебуваючи разом із раніше знайомим ОСОБА_22 в барі «Еспаньйола», розповів тому про цю подію. ОСОБА_22 повідомив йому, що зможе допомогти з поверненням викраденого майна, на що потерпілий добровільно передав йому в якості винагороди 100 доларів США. Протягом наступних тижнів він неодноразово безрезультатно телефонував ОСОБА_22 з приводу необхідності виконання обіцяного або повернення грошей, після чого вимушений був звернутися в міліцію. В даний час ОСОБА_22 повернув йому лише гроші.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15 квітня 2015 року ОСОБА_10 просить орган внутрішніх справ прийняти міри до чоловіка на ім`я ОСОБА_24 , який 17 березня 2015 року під приводом повернення раніше викрадених планшету два двох мобільних телефонів, заволодів грошима в сумі 2400 грн.
Відповідно до змісту письмової заяви про зізнання ОСОБА_22 15 квітня 2015 року добровільно повідомляє керівнику органу внутрішніх справ, що 17 березня 2015 року від знайомого на ім`я ОСОБА_25 він дізнався про пограбування останнього, після чого обвинувачений біля бару повідомив тому, що для повернення цих речей йому необхідно передати 100 доларів США, що останній виконав. ОСОБА_22 пообіцяв потерпілому передзвонити через декілька днів, але викрадені речі він не відшукав, а гроші витратив.
Згідно висновку службового розслідування від 11 вересня 2015 року будь-яких неправомірних дій з боку співробітників Сувороського РВ ОМУ ГУМВС України ГУМВС України в Одеській області під час провадження досудового розслідування стосовно ОСОБА_22 не встановлено.
Суд критично ставиться до невизнавальних в суді показань ОСОБА_22 та розцінює їх як форму захисту від пред`явленого обвинувачення, спрямовану на уникнення відповідальності за вчинене, оскільки ОСОБА_22 , будучи особою з низьким рівнем соціальних зв`язків, об`єктивно не мав будь-яких можливостей для розшуку викраденого у ОСОБА_10 майна, посилався на неконкретизовану тобто вигадану особу, недобросовісно використав особливі довірчі стосунки, що склалися між ним та раніше знайомим ОСОБА_10 , після чого відразу ж розпорядився переданими грошима та фактично припинив контактувати з потерпілим, а гроші вимушений був віддати через значний проміжок часу лише під загрозою судового переслідування.
Сукупність вищезазначених доказів дозволяє суду дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_22 у вчиненні 17 березня 2015 року в приміщенні розташованого в м. Одесі на Десантному бульварі,8 бару «Еспаньйола» шахрайського заволодіння шляхом зловживання довірою належних ОСОБА_10 100 доларів США, що дорівнювали 2225 грн. згідно офіційного курсу НБУ, які останній передав обвинуваченому під умову повернення раніше викраденого невстановленими особами майна. При цьому ОСОБА_22 в момент заволодіння грошима, не маючи реальної можливості виконати взяте на себе зобов`язання, мав на меті присвоїти ці гроші, що фактично здійснив. Зазначені дії ОСОБА_22 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Умисні легкі тілесні ушкодження, спричиненні ОСОБА_9 .
Обвинувачений вину у вчиненому не визнав та показав, що його колишня дружина, будучи обізнаною про наявність у нього умовного засудження, маючи на меті досягти реального відбуття ним покарання у виді позбавлення волі та звільнення житлової площі на користь старшої доньки, протягом тривалого часу збирала щодо нього компрометуючі матеріали, безпричинно провокувала конфлікти, фіксуючи вигадані факти її побиття шляхом повідомлень до органу внутрішніх справ. При цьому обвинувачений категорично заперечує вчинення 1 квітня 2015 року та 23 травня 2015 року будь-яких дій насильницького характеру по відношенню до ОСОБА_9 та наполягає, що навпаки вона йому наносила побої.
Незважаючи на отримані показання вина обвинуваченого у вчиненому підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпіла ОСОБА_9 в суді показала, що протягом тривалого часу потерпає від численних конфліктів та побоїв з боку колишнього чоловіка, з яким вона розірвала шлюб три роки назад.
1 квітня 2015 року на кухні в будинку за місцем їх проживання ОСОБА_22 під час чергового словесного конфлікту став наносити їй удари кулаками в праве та ліве передпліччя, після чого став з силою стискати руками верхню частину її тулубу, нібито душити. Ці дії ним було припинено у зв`язку з несподіваним прибуттям до гуртожитку співробітників міліції.
23 травня 2015 року в кімнаті №37 того ж будинку між нею та ОСОБА_22 виник конфлікт з приводу подальшого місця проживання обвинуваченого, під час якого той став наносити удари кулаками по плечам та рукам, а завершив побиття ударом скляною пляшкою з під пива по правій кисті.
В кожному із вищезазначених випадків потерпіла зверталася не лише до правоохоронців, а й до травмпунктів, де надавалася первинна медична допомога та фіксувалися отримані тілесні ушкодження.
Потерпіла категорично заперечує будь-які власні провокаційні дії, а також самостійне спричинення тілесних ушкоджень шляхом самокалічення.
Вищезазначені показання в частині механізму спричинення ОСОБА_22 потерпілій тілесних ушкоджень ОСОБА_9 повністю підтвердила при проведенні з нею, в присутності понятих та за участю судово-медичного експерта, із застосуванням відеозапису, слідчих експериментів, що доводиться змістом відповідних протоколів та переглянутих в суді відеозаписів ходу цих слідчих дій.
Донька потерпілої ОСОБА_26 , будучи допитано в суді в якості свідка, показала, що не була безпосереднім очевидцем спричинення її матері 1 квітня та 23 травня 2015 року тілесних ушкоджень, проте дізналася від матері, що видимі на руках та тулубі останньої синці та припухлості були спричиненні внаслідок її побиття обвинуваченим.
Свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , кожний окремо, в суді показали, що, будучи сусідами чи обслуговуючим персоналом будинку за місцем проживання колишнього подружжя Отт, вони дізнавалися про численні конфлікти, які виникали в цій сім`ї, що супроводжувалися викликами міліції. При цьому окремі з цих свідків вважали ініціатором конфліктів обвинуваченого, якого характеризують як дуже емоційну, запальну особу.
Як вбачається з протоколів прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 2 квітня 2015 року та 23 травня 2015 року, в кожному окремо, ОСОБА_9 повідомляла орган внутрішніх справ про її побиття колишнім чоловіком.
В другому випадку потерпіла добровільно надала слідчому 4 фотографічні зображення, безпосереднім переглядом яких в суді було встановлено наявність видимих синців на лівій та правій руках, а також припухлість м`яких тканин на правій кисті руки.
Як вбачається з висновків судово-медичних експертиз від 10 квітня 2015 року №700 та від 14 травня 2015 року №1030 у ОСОБА_9 виявлено по одному синцю в області лівого плечового суглобу, лівого плеча, правого та лівого передпліч, які як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень. Зазначені ушкодження могли бути спричинені 1 квітня 2015 року в результаті нанесення ударів кистями рук, зжатими в кулаки, що відповідає механізму, на який вказувала ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту 8 травня 2015 року. З урахуванням характеру, множинності та різної локалізації всіх ушкоджень можливо виключити можливість їх отримання внаслідок падіння. За кількістю ушкоджень можливо судити, що дія травмуючої сили на тіло ОСОБА_9 була не менше чотирьох разів. З урахуванням морфологічних ознак усіх ушкоджень неможливо виключити, що ці ушкодження могли виникнути в єдиний період часу.
Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи від 26 червня 2015 року №1230 у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців тулубу, шість синців лівого плеча, що утворилися не виключено від нанесення ударів руками, два синця правого передпліччя, що утворилися в наслідок вдавлення пальцями, та гематоми м`яких тканин правої кисті, що утворилася від удару скляною пляшкою, які як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень. Виходячи із морфологічних ознак ці ушкодження могли бути спричинені 23 травня 2015 року. Виключається їх отримання в результаті падіння. За кількістю ушкоджень можливо судити, що дія травмуючої сили на тіло ОСОБА_9 була не менше дев`яти разів.
Згідно інформаційних даних органу внутрішніх справ стосовно ОСОБА_22 протягом 2012 - 2015 років надходило 12 звернень громадян з приводу його причетності до сімейних сварок чи отримання іншими особами тілесних ушкоджень.
Суд критично ставиться до невизнавальних в суді показань ОСОБА_22 та розцінює їх як форму захисту від пред`явленого обвинувачення, спрямовану на уникнення відповідальності за вчинене, оскільки ОСОБА_22 , будучи особою, що негативно характеризується за місцем свого проживання та в силу особливостей власного характеру допускав випадки застосування насильства до колишньої дружини, результатом яких стало отримання останньої особою двічі легких тілесних ушкоджень, що об`єктивно обґрунтовано як висновками судово-медичного експерта, так і показаннями ОСОБА_9 .
Незважаючи на відсутність очевидців подій, що відбулися 1 квітня та 23 травня 2015 року, показання інших допитаних в суді свідків в цілому узгоджуються з вище переліченими доказами та непрямо підтверджують спроможність спричинення ОСОБА_9 виявлених тілесних ушкоджень саме з вини обвинуваченого.
Сукупність вищезазначених доказів дозволяє суду дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_22 у вчиненні наступного.
1 квітня 2015 року в приміщенні загальної кухні, розташованої на 5-му поверсі будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, під час обопільної сварки з колишньої дружиною ОСОБА_9 , маючи умисел на спричинення шкоди її здоров`ю, з мотивів особистої неприязні обвинувачений наніс їй три удари кулаком своєї правої руки по її лівому плечовому суглобу, лівому плечу та лівому передпліччю, після чого своєю правою рукою схопив праву руку потерпілої в районі нижньої третини передпліччя та почав її стискати, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців в області лівого плечового суглобу, лівого плеча, правого та лівого передпліч, які як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень.
23 травня 2015 року в кімнаті АДРЕСА_3 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, під час раптово виниклого з ОСОБА_9 конфлікту, маючи умисел на спричинення шкоди її здоров`ю, з мотивів особистої неприязні обвинувачений почав стискати своїми руками передпліччя та плечі потерпілої, після чого наніс їй три удари кулаком своєї правої руки в область лівого плеча останньої особи, а також, схопивши зі столу скляну пляшку з-під пива, наніс нею один удар по правій кисті потерпілої, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синців тулубу, шість синців лівого плеча, два синця правого передпліччя, гематоми м`яких тканин правої кисті, які як у сукупності, так і окремо, мали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше шести днів, і за цим критерієм віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень.
Зазначені дії ОСОБА_22 суд, в кожному окремому випадку, з урахуванням фактично вміненого обсягу обвинувачення, кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Призначення ОСОБА_22 кримінального покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували призначене йому покарання.
Суд не може визнати в якості першої обставини з`явлення ОСОБА_22 із зізнанням чи добровільне відшкодування заподіяної ОСОБА_10 шкоди, оскільки обвинувачений лише частково визнав свою вину, а повернення грошей потерпілому відбулося не через добровільні наміри ОСОБА_22 , а з фактичною метою отримання від останнього клопотання про відмову від обвинувачення.
Суд враховує дані про ОСОБА_22 , як про особу, що є судимою, офіційно працевлаштованою, яка негативно характеризується за місцем свого проживання. Суд також звертає увагу, що ОСОБА_22 , незважаючи на наявність іспитового строку та затримання з викраденим майном «на гарячому» 6 березня 2015 року, жодних висновків для себе не зробив та продовжив, щонайменше двічі, аналогічну злочинну діяльність.
Суд також враховує і те, що ОСОБА_22 , маючи обов`язок з утримання двох власних неповнолітніх дітей, допустив виникнення заборгованості із сплати аліментів.
На користь обвинуваченого суд враховує наявність у нього хронічного захворювання, а також надання ним допомоги матері, ОСОБА_32 , 1929 р.н., яка має статус ветерана учасника війни.
Разом з тим, з врахуванням факту засудження ОСОБА_22 у 2012 році за ч.2 ст.186 КК України, положень ч.3 ст.78 КК України, а також роз`яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в частині неприпустимості повторного звільнення засудженого від відбуття покарання з випробуванням, якщо цією особою було вчинено новий злочин під час іспитового строку, суд вважає, що дана обставина не дозволяє застосувати до обвинуваченого після призначення остаточного покарання положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України, та обумовлює необхідність подальшої ізоляції ОСОБА_22 і поміщення до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_22 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України, призначивши покарання:
-за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин;
-за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та 6 (шість) місяців;
-за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_22 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та 6 (шість) місяців.
На підставі ст.71 цього ж Кодексу до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 вересня 2012 року та призначити ОСОБА_22 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_22 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні в період з 2 лютого 2016 року до моменту постановлення вироку, тобто 16 грудня 2016 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.
Застосований до ОСОБА_22 запобіжний захід залишити попередній - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_22 рахувати з 2 лютого 2016 року.
Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів диски із відеозаписами зберігати в матеріалах судового провадження.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_22 в той же строк з моменту вручення його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.

Головуючий ОСОБА_1