справа №176/1320/17
провадження №1-в/176/291/17
УХВАЛА
Іменем України
16 серпня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду, у режимі відеоконференції, клопотання про умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України, яке надійшло від засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, засудженого вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

за участю прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , представника державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_3 звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі. Своє клопотання мотивує тим, що він відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом, а тому має право на умовно-дострокове звільнення. Крім того, просив звернути увагу на те, що він з 16 жовтня 2015 року був працевлаштований на виробництві установи, за період відбування покарання закінчив професійно-технічне училище та отримав спеціальність електрозварювальника, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення».

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав своє клопотання із зазначених в ньому підстав.

Представник державної установи «Жовтоводська виправна колонія №26» ОСОБА_5 заперечував у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 вказуючи на те, що останній став на шлях виправлення проте на теперішній час не до кінця довів своє остаточне виправлення. Також зазначив, що ОСОБА_3 не підтримує зв`язки з рідними і в нього втрачені соціально-корисні зв`язки.

Прокурор Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_4 підтримав клопотання засудженого ОСОБА_3 .

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , вважає, що у задоволені клопотання останнього слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_3 , останній засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року, засудженому ОСОБА_3 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 01 квітня 2015 року по 30 вересня 2015 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Злочин вчинений ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307 КК України є умисним та відносяться до категорії тяжких злочинів. При цьому, на даний час він відбув більше 2/3 строку покарання, а тому має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Водночас, згідно роз`яснень п.п. 2, 17 постанови №2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Із наявної у матеріалах особової справи характеристики на засудженого ОСОБА_3 судом встановлено, що останній за період відбування покарання в державній установі «Жовтоводська виправна колонія №26» характеризується добре, однак встановлені правила поведінки та розпорядку дня все же порушував.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_3 мав одне стягнення 02 грудня 2015 року був поміщений на сім діб до ДІЗО за порушення локалізації, яке зняте достроково заохоченням від 31 травня 2016 року за сумлінне ставлення до праці під час опалювального сезону в 2015-2016 роках та за зразкову поведінку і виконання робіт з благоустрою установи. Крім того, 01 вересня 2016 року ОСОБА_3 отримав заохочення у виді подяки за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до праці за підсумками роботи у 2-у кварталі 2016 року.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що за час відбування покарання в державній установі «Жовтоводська виправна колонія №26» в поведінці засудженого ОСОБА_3 відбулися позитивні зміни, що дійсно може свідчити про його намагання стати на шлях виправлення.

Разом з тим, наявність у засудженого лише двох заохочень за весь час відбування покарання, враховуючи те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких, на теперішній час не доводить його повного виправлення, що є обов`язковою підставою для умовно-дострокового звільнення.

Одночас, суд звертаю увагу на те, що вказані заохочення були застосована до засудженого ОСОБА_3 лише протягом 2016 року, що також ставить під сумнів його виправлення.

Суд вважає за необхідне зазначити те, що сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку тощо, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Крім того, із дослідженої характеристики на засудженого ОСОБА_3 , вбачається, що останній на теперішній час не підтримує зв`язки з рідними і в нього втрачені соціально-корисні зв`язки. Будь-яких доказів які б спростовували дану інформацію засудженим в судовому засіданні не надано і судом не встановлено. Водночас, враховуючи те, що ОСОБА_3 відбуває покарання за вчинення злочину пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, суд вважає, що відсутність у останнього сталих соціально-корисних зв`язків не зможе гарантувати того, що він не почне знову вчиняти кримінальні правопорушення.

За викладених оставин, суд приходить до неупередженого та об`єктивного переконання, що засуджений ОСОБА_3 хоч і має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокового звільнення, проте не довів суду, що він заслуговує на таке звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України та відповідно до ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області,шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1