Справа № 362/1244/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/266/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 12.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
12 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,,

законного представника

підозрюваного: ОСОБА_9 ,

перекладача: ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження № 0001543 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області майора поліції ОСОБА_12 та до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний західу вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням у Київському СІЗО №13 Державної пенітенціарної служби України у м. Києві та Київській області, в межах строку досудового розслідування, а саме до 26 травня 2017 року включно,

В С Т А Н О В И Л А:
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 01 жовтня 2015 року близько 21 години він, разом з іншим неповнолітніми ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, домовились вчинити хуліганські дії, а саме побити будь-кого з громадян, що не мають постійного місця проживання, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб та показати свою зневагу до суспільства та існуючих правил поведінки.

Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 прибули до будинку по АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_15 , де поряд з приміщенням погребу побачили раніше їм не знайомого громадянина ОСОБА_16 , який спав на настилі з речей на землі.

Діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 вчинили хуліганські дії, що супроводжувалися особливою зухвалістю та виразились в тому, що підійшовши до ОСОБА_16 , завдали йому численних ударів ногами по голові та тулубу.

Так, ОСОБА_7 наніс потерпілому 6-7 сильних ударів ногою по голові, а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 умисно, декілька ударів ногами по різних частинах тулуба та кінцівках.

Після цього ОСОБА_7 , умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, оглянув кишені одягу потерпілого, та в присутності ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які не були обізнані про його злочинні наміри, відкрито викрав мобільний телефон марки «Нокіа».

В результаті отриманих ударів по голові, ОСОБА_16 була спричинена закрита черепно-мозкова травма та забій головного мозку, від чого він помер.
02 жовтня, 15 жовтня та 16 жовтня 2015 року відомості про вказані кримінальні правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за спільним номером 0001543 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 186 КК України.

16 жовтня 2015 року ОСОБА_7 було заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 186 КК України.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

09 листопада 2015 року постановою слідчого СВ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_17 , погодженого з прокурором Васильківської міжрайонної прокуратури Київської області юристом 3 класу ОСОБА_18 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_7 та досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001543, зупинено.

25 квітня 2017 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26 квітня 2017 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_12 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року вказане клопотання було задоволено та ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 травня 2017 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що в своїй сукупності надані в судовому засіданні докази та дані про особу підозрюваного, зокрема, його вікові та психологічні особливості, той факт, що він є громадянином іншої держави, який схильний до самовільного залишення свого місця проживання, тривалий час (з жовтня 2015 року) перебував у розшуку за інкримінуємі йому злочини, в тому числі, тяжкий, та наявність обґрунтованої підозри щодо нього, свідчать, що клопотання про застосування неповнолітньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, та інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою змінити, застосувавши щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала, на його думку, є необґрунтованою та незаконною. Зазначає, що органами досудового розслідування не встановлено жодних доказів того, що ОСОБА_7 має намір ухилитися від слідства та суду, або в будь-який інший спосіб буде перешкоджати встановленню істини по справі. Захисник вказує, що при застосуванні запобіжного заходу суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, має постійне місце проживання, де проживає зі своїми батьками, за місцем проживання компрометуючі дані на нього відсутні. Апелянт зазначає, що ОСОБА_7 жодного разу не викликався для проведення з ним процесуальних дій; до кримінальної відповідальності не притягувався, раніше не судимий. На думку апелянта, доводи про те, що підозрюваний може ухилятися від слідства та суду та буде перешкоджати встановленню істини по справі, продовжуючи злочинну діяльність, ґрунтуються тільки на особистій думці та припущеннях слідства, а сама лише тяжкість вчиненого злочину не може бути беззаперечною підставою для застосування та залишення підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На думку захисника, оскільки суд першої інстанції не навів достатніх мотивів прийнятого рішення, оскаржувана ухвала є незаконною.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного та його законного представника в підтримку поданої апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти поданої апеляційної скарги та просила залишити ухвалу слідчого судді без змін; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом першої інстанції враховано наявність обґрунтованої підозри, підтвердженої матеріалами провадження, щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 186 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Окрім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296 та ч.1 ст.186 КК України.

Відповідно до ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених КПК України. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно оцінено ризики, зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Зокрема, що стосується ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, то в матеріалах провадження наявна копія ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року, відповідно до якої надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 з метою приводу в судове засідання /а.п.14-15/.

Окрім того, ОСОБА_7 , відповідно до постанови від 09 листопада 2015 року, був оголошений в розшук у зв`язку з тим, що з метою уникнення відповідальності він переховувався від органів досудового розслідування /а.п.16/.

Вказане свідчить про нестійку поведінку підозрюваного та обґрунтованість зазначених у клопотанні слідчого ризиків щодо ОСОБА_7 .

Захисник в апеляційній скарзі посилається на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, компрометуючі його матеріали за місцем проживання відсутні. Дані обставини були взяті до уваги судом першої інстанції, і при обранні запобіжного заходу щодо нього, відповідно до вимог ст.492 КПК України, було враховано його вікові та психологічні особливості, рід занять та інші відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України.

Вказівка захисника не на, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, сама по собі не може розцінюватися як безумовна підстава застосування домашнього арешту, оскільки вказані обставини оцінюються в сукупності з іншими факторами. При цьому колегія суддів враховує, що підозрюваний є громадянином іншої держави, де перебував тривалий час з жовтня 2015 року, постійного місця проживання на території України не має, а вказана у м. Василькові адреса, є тимчасовою.

Таким чином, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 суд першої інстанції повно й всебічно дослідив необхідні дані та дійшов законного й обґрунтованого висновку про неможливість обрання іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

Оскільки, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини, у зв`язку з чим, той факт, що ОСОБА_7 не призначено розмір застави, є цілком обгрунтованим.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
З огляду на наведене колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422, 492 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_12 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 26 травня 2017 року, включно залишити без зміни.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :

____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4