ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 556/1398/16-к
Рядок статзвіту № 34

16.06.2017 року. Володимирецький районний суд Рівненської області

під головуванням судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець кримінальне провадження №0000082 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубівка, Володимирецького району та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, військовозобов`язаного, не працює, не судимого,

за ч.2 ст. 286, ч. 1ст.135 КК України,-

в с т а н о в и в:

15 травня 2016 року, приблизно о 23 год. 15 хв., ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог підпункту «б» п.2.3, пунктів 12.2, 12.3, 12.4, 19.3 Правил дорожнього руху України, рухаючись по вул.. Соборній в с. Дубівка Володимироецького району в напрямку смт. Володимирець Рівненської області, зі швидкістю 70 км/год., яка перевищує максимально допустиму швидкість на даній ділянці дороги, поблизу бетонної опори лінії електропередач №33/14, проявив неуважність до дорожньої обстановки, будучи засліпленим дальнім світлом фар зустрічного транспортного засобу, не змінюючи напрямку руху, не зупинився, а продовжив рух, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, при цьому маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду у вигляді неповнолітнього пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася проїзною частиною дороги попереду у попутньому напрямку відносно руху вищевказаного транспортного засобу, не вжив заходів для своєчасного зменшення швидкості аж до повної зупинки автомобіля, внаслідок чого здійнив наїзд на останню, хоча мав технічну можливість його уникнути.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події.

Порушення ОСОБА_6 вимог пунктів 12.2, 12.3, 12.4 та 19.3 Правил дорожнього руху України, що вимагають від водія у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, що швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, а у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, рухатись транспортним засобом у населених пунктах із швидкістю не більше 60 км/год., та у разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, зменшити швидкість до такої, якаб не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію, знаходяться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Після скоєння наїзду на пішохода, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що в результаті наїзду автомобілем на ОСОБА_8 , остання перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, проявляючи неповагу до прав людини на життя та безпеку, маючи змогу надати потерпілій допомогу, не надав пішоходу ОСОБА_9 першу медичну допомогу та свідомо залишив її без допомоги і зник з місця події, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду і наявність потерпілих до жодного державного органу.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а також завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину та обставини скоєння злочину визнав.

Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати, збитки потерпілій відшкодував.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила що 15.05.2016 року вони з родиною були в кафе «Клен», що в с. Дубівка, святкували день народження сина. Біля кафе бачила і обвинуваченого, який відпочивав на вулиці з іншими чоловіками. Вечером дочка ОСОБА_10 з ОСОБА_11 пішли провести подругу. Це було до 23 години. Через деякий проміжок часу їй зателефонувала сестра і повідомила, що дочку ОСОБА_10 збив автомобіль. Коли приїхали на місце події, дочка була мертва. ОСОБА_11 сказала, що ОСОБА_10 збив автомобілем обвинувачений, і втік.

На даний час ОСОБА_6 добровільно відшкодував завдані моральні і матеріальні збитки, а тому вважає за можливе призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, виключити з обвинувачення вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_12 ствердила, що 15.05.2016 року, з 19 год. до 22 год., вона була в барі в с. Дубівка, св`яткували день народження брата ОСОБА_13 . На вулиці темніло, коли вони вирішили прогулятися. В момент ДТП ОСОБА_14 йшла з краю проїзної частини. ОСОБА_11 почула звук автомобіля, обернулася, і відійшла на узбіччя. ОСОБА_15 напрямок руху не міняла. Звуків гальмування транспортного засобу не чула. Різко відбувся удар, тіло ОСОБА_10 відкинуло на праве узбіччя по ходу руху, у напрямку смт. Володимирець, ОСОБА_11 зачепило зеркалом машини. Обвинувачений, коли збив ОСОБА_10 , проїхав певну відстань, розвернувся і повернувся на місце події. Вийшов з машини, однак до них не підходив, потім сів і поїхав. Вона ж зателефонувала і викликала швидку допомогу. Ірина лежала на спині, була без свідомості. В момент ДТП будь-якого іншого транспорту не було, ОСОБА_10 йшла по дорозі, біля тротуару.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що обвинувачений є його рідним братом. 15.05.2016 року останній приїхав в с. Дубівка, вони відпочивали в кафе «Клен». Приблизно о 23 год. обвинувачений привіз його додому і поїхав. А коли через декілька хвилин повернувся, сказав, що збив дитину і чекає міліцію.

Крім визнання своєї вини самим обвинуваченим, показів потерпілої, свідків, винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, стверджується також:

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.05.2016 р. по вул. Колгоспній в с. Дубівка Володимирецького району; протоколом огляду місця події від 16.05. 2016 р. автомобіля, марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ході якого виявлені пошкодження передньої правої частини автомобіля, правої частини вітрового скла; протоколом огляду місця події від 16.05.2016 року ділянка вул. Колгоспної в с. Дубівка, встановлена конкретна видимість пішохода в світлі фар автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка становить 60 м.; протоколом огляду місця події від 20.05.2016 року одягу ОСОБА_8 , на кофті наявні пошкодження.

Згідно висновку експерта №70 від 15.06.2016 р., при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 встановлені такі травматичні зміни:

-Політравма: закрита черепно-мозкова травма, крововиливи під оболонки мозку, забій мозку, тупа травма грудної клітки та тулубу, забій легень, обширна заочеревна гематома, забійна рана верхнього віка, синці повік лівого ока, садна обличчя, тулубу та кінцівок;

-Морфологічні властивості ушкоджень вказують, що всі травматичні зміни у потерпілої, утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті, можливо, під час дорожньо-транспортної пригоди внаслідок наїзду автомобіля, в термін вказаний в постанові, перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті і згідно п.2.1.3. «правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень первинне контактування тіла ОСОБА_8 з транспортним засобом, вірогідно, відбулося лівою задньо-боковою поверхнею тулуба, коли потерпіла знаходилася у вертикальному положенні.

Слідів переїзду або волочіння тіла потерпілої немає.

Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок вказаної політравми, вірогідно, на місці виявлення її трупа.

І відповідно висновку комісійної судово- медичної експертизи №46 від 24.06.2016 р., між заподіяними при ДТП тілесними ушкодженнями і настанням смерті ОСОБА_8 існує прямий причинний зв`язок.

Виходячи з особливостей ушкоджень, зокрема виду черепно-мозкової травми, відсутність переломів черепа і травмування життєво-важливих органів та магістральних судин, в сукупності, дають підстави судово-медичній експертній комісії висловитись про те, що за умови своєчасної госпіталізації потерпілої у лікувальний заклад та подальшому наданні своєчасної кваліфікованої спеціалізованої медичної допомоги, уникнення смертельного наслідку в даному випадку не виключається.

Як зазначено у висновку судово-медичної експертизи речових доказів №103-мк від 27.05.2016 року, на тканині куртки ОСОБА_8 виявлені наступні пошкодження:

-Ділянки з поверхневою утертістю та розривами тканини, розташовані на задній поверхні капюшона по середині та у верхній третині задньої поверхні правого рукава.

На тканині брюк ОСОБА_8 виявлені наступні пошкодження:

-Ділянки з поверхневою утертістю та розривами тканини, розташовані навколо заднього вертикального шва у верхній третині та на правій задній кишені зліва.

Дані пошкодження тканини виникли внаслідок ковзаючої травматичної дії з дуже значною силою з твердим тупим предметом (предметами) на зразок доріжнього покриття та є характерними для виникнення під час фаз ДТП.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.05.2016 року, де обвинувачений ОСОБА_6 розповів та показав на місці про обставини за яких відбувся наїзд автомобіля під його керуванням на пішохода ОСОБА_8 .

Протоколами проведення слідчого експерименту від 23.05.2016 року, 25.05.2016 року, де свідок ОСОБА_12 розповіла та показала на місці про обставини за яких відбувся наїзд автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 на потерпілу ОСОБА_8 .

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи №3.1-311/16 від 1.06.2016 р. на момент проведення експертного дослідження робоча гальмівна система, система рульового керування автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилася в працездатному стані. Права фара ближнього дальнього світла системи зовнішнього освітлення автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилася в стані повної відмови, а ліва фара ближнього-дальнього світла системи зовнішнього освітлення автомобіля знаходилась в технічно несправному, однак працездатному стані.

Несправності в правій фарі ближнього-дальнього світла системи зовнішнього освітлення автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , які заключаються у просторовому зміщенні відносно місця конструктивного кріплення, розбитті розсіювача та руйнуванні корпусу виникли під час дорожньо-транспортної пригоди. Несправність лівої фари ближнього-дального світла автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яка заключається у пошкодженні розсіювача, виникла перед ДТП.

І як зазначено у висновку інженерно-транспортної експертизи №3.1-310/16 від 15.06.2016 р., контактування автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 з перешкодою (пішоходом) відбулося передньою правою частиною транспортного засобу (права частина переднього бампера, копоту, права передня фара, правий покажчик повороту) на відстані близько 15….53 см. від правої габаритної точки кузова, на рівні правої передньої фари, з подальшим переміщенням перешкоди вздовж поздовжньої осі автомобіля та контактуванням з правою частиною вітрового (лобового) скла та правим дзеркалом заднього виду.

Наїзд автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_8 відбувся в поперечному напрямку вірогідно на проїзній частині вул.. Колгоспної с. Дубівка Володимирецького району Рівненської області, поблизу правого краю проїзної частини, в поздовжньому напрямку, на ділянці зі сторони с. Кідри в напрямку смт. Володимирець, що передувала розташуванню зафіксованих у протоколі огляду від 16.05.2016 р. та схемі до нього куртки та початку ділянки з осипом скла та пластмаси.

Відповідно заключення судово-трасологічної експертизи №1.2-638/16 від 27.06.2016 р., уламки полімерного матеріалу чорного кольору, вилучені на місці дорожньо-транспортної пригоди 16.05.2017 р. на вул.. Колгоспній в с. Дубівка та декоративний захист під правою фарою автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до розділення ймовірно складали одне ціле. Демонтований з корпусу правої фари автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 уламок прозорого скла та уламки, вилучені в ході огляду місця події, до розділення ймовірно складали одне ціле. Уламки полімерного скла, вилучені в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.05.2017 р. та полімерне скло переднього правого повороту автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 до розділення ймовірно складали одне ціле.

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи №3.1-379/16 від 17.06.2016 р. , при видимості дороги в напрямку руху 35,2 (54,5) м. швидкість руху автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 не повинна перевищувати 59,5 (77,3) км/год, відповідно на ближньому, дальньому світлі фар, однак оскільки рух транспортного засобу відбувався в межах населеного пункту, де діє обмеження до 60 км/год, то в даній дорожній обстановці швидкість автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 не повинна перевищувати 59,5….60 км/год.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до вимог п.п. 2.3 (б), 12.2, 12.3, 12.4, 19.1 (а), 19.3 Правил дорожнього руху України.

При русі автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 з вказаною у вихідних даних швидкістю 70,0 км/год на ближньому світлі фар у водія ОСОБА_6 не було технічної можливості уникнути наїзду на попутнього пішохода ОСОБА_9 , однак при русі з фактичною швидкістю на дальньому та при виборі допустимої швидкості руху за умовами видимості та в межах населеного пункту водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 , застосовуючи екстрене гальмування знизити швидкість руху керованого ним транспортного засобу до швидкості руху пішохода.

В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , з технічної точки зору вбачається невідповідність вимогам п.п. 12.2, 12.3, 12.4, 19.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з скоєнням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також судом були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення в підтвердження винуватості ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні:

-Протокол огляду місця події від 13.06.2016 року;

-Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння , або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.05.2016 р.;

-Постанову про призначення судово-токсикологічної експертизи від 14.06.2016 року;

-Висновок експерта №491 від 23.06.2016 р.;

-Висновок експерта №633 від 24.06.2016 року.

Як визначив Європейський суд з прав людини (справа Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04), суд при оціненні доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумними сумнівом» і «така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

У відповідності до ст.. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів с показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Суд, згідно ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Частиною 3. Ст.. 17 КПК України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Статтею 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.

Згідно ч.1,2 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу, або з порушенням його суттєвих умов.

Згідно роз`ясень, що містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» слід мати на увазі, що згідно зі ст.. 62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також доказах, одержаних незаконним шляхом.
Крім того, згідно Рішення Конституційного суду України від 20.10.2011 року (справа №1-31/2011): «Визнання допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть бути тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства …».
Як вбачається з Протоколу огляду місця події від 13.06.2016 року, слідчий СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_17 , в рамках даного кримінального провадження, 13 червня 2016 року здійснив огляд приймального відділення КЗ «Володимирецька ЦРЛ». В результаті даної слідчої дії були вилучені зразки крові ОСОБА_6 для проведення експертизи, яка знаходилась в скляній пробірці.
Разом з тим, в п.п.21-25 Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №21 від 16 травня 2016 року, який також судом досліджувався, відсутні будь-які дані про досліджуване біологічне середовище; в графі 9 Журналу реєстрації медичних оглядів для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння відсутні записи про результати лабораторного обстеження з метою виявлення психоактивної речовини, і в графі 11 даного журналу підпис ОСОБА_6 , що ставить під сумнів походження скляних пробірок зі зразками крові відібраних за результатами проведення слідчим огляду приміщення приймального відділення КЗ «Володимирецька ЦРЛ» від 13 червня 2016 року, сам факт відібрання зразків крові в обвинуваченого, та належність саме йому даних зразків біологічного матеріалу.
Не є належним та допустимим доказом, і відповідно Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16 травня 2016 року, оскільки здобутий не в порядку КПК.
Так, статтею 245 КПК України встановлений порядок отримання зразків для експертизи.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 245 КПК України відібрання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст. 241 цього Кодексу.
У разі відмови добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд, за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому ст.ст.160-166 цього кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відібрання біологічних зразків примусово.
Згідно ст. 241 КПК України освідчення особи здійснюється на підставі постанови прокурора. Однак як встановлено в судовому засіданні постанова прокурора про освідчення ОСОБА_6 не виносилась, протокол про відібрання зразків крові добровільно не складався.
Крім того, як зазначено в ч.7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи вважаються тимчасово вилученим майном, однак слідчий, відповідно до вимог ч.2 ст. 159 , ч.1 ст. 167, 168 КПК України з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не звертався, що є згідно п.1 ч.2 ст. 87 КПК України істотним порушенням прав людини і основоположних свобод. І відповідно дані докази слід визнати недопустимими.
Недопустимими даказами є також Висновок експерта №951 від 23.06.2016 року та Висновок експерта №633 від 24.06.2016 року, оскільки вони винесені за результатами дослідження зразків крові, отриманих в незаконний спосіб та є похідними.
Відповідно до ст.. 86 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права. За загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейдера де Кастро проти Португалії від 09 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року, заява №16404/03), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканість житла.

Також Європейський суд з прав людини застосував у своїй практиці, зокрема в рішеннях у справах «Балицький проти України, від 3 листопада 2011 року, заява №12793/03», «Тейксейдера де Кастро проти Португалії, від 9 червня 1998 року», «Шабельника проти України, від 19 листопада 2009 року, заява №16404/03» різновид доктрини «плодів отруєного дерева»: коли визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими. Положення ч.1 статті 87 КПК України, повністю відповідають практиці Європейського суду з прав людини щодо допустимості доказів…»

При оцінці Постанови про призначення судово-токсикологічної експертизи від 14 червня 2016 року, на предмет її допустимості слід зазначити, що у вказаній Постанові слідчий зазначає, що відібрання зразків крові здійснювалось у відповідності до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року за №1452/735. Разом з тим, як зазначено в п.5 вказаної Інструкції дана Інструкція не поширюється на проведення судово-медичної та судово-психіатричної експертиз, що дає підстави для визнання даної Постанови про призначення експертизи недопустимим доказом, оскільки остання винесена з порушенням вимог КПК і в розумінні вимог ст. 84 КПК України не є доказом, в зв`язку з чим, згідно ч.2 ст. 86 КПК України на неї не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Крім того, допитаний в судовому засіданні в якості свідка слідчий ОСОБА_17 ствердив, що в ОСОБА_6 не відбирав зразків крові в порядку, встановленому КПК, постанова про освідчення ОСОБА_6 прокурором не виносилась. Пробірку зі зразками крові вилучив у результаті огляду в приймальному відділенні лікарні, її передав лікар. Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не поширюється на проведення судово-медичної експертизи.

Враховуючи вище викладене, надані стороною обвинувачення докази: Протокол огляду місця події від 13.06.2016 року; Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`яніння , або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.05.2016 р.; Постанову про призначення судово-токсикологічної експертизи від 14.06.2016 року; Висновок експерта №491 від 23.06.2016 р.; Висновок експерта №633 від 24.06.2016 року, суд визнає недопустимими. І відповідно - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, слід виключити із обвинувачення, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Таким чином, проаналізувавши і оцінивши всі дослідженні докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення повністю довела винуватість ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України і вірно кваліфікувала його дії.

При обранні міри покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання що вчинив тяжкий злочин, з необережності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував збитки, позитивно характеризується, є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 ), потерпілим від Чорнобильської катастрофи (категорія 3, посвідчення серії НОМЕР_3 ), хворіє. Потерпіла просить призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, а також не заперечує проти виключення із обвинувачення обтяжуючої обставини скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вище вказані обставини, тяжкість злочину, особу винного, думку потерпілої, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, з випробуванням, застосувавши ст.. 75 КК України.

Питання про речові докази, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України скасувати арешт майна, накладений згідно ухвали Рівненського міського суду від 3.06.2016 р.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів, згідно ст. 124 КПК України

Керуючисть ст.ст. 100, 124, 370 - 371, 373 - 374, 376, КПК України суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України і призначити покарання:

за 2 ст.286 КК України: п`ять років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки;

за ч.1 ст. 135 КК України: 1 рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з трьохрічним іспитовим строком .

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов?язки: періодично з?являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 6333,12 грн. витрат на залучення експертів.

Скасувати арешт на автомобіль марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений згідно ухвали Рівненського міського суду від 3.06.2016 року.

Речові докази: - куртку синього кольору, кофту оранжевого кольору, джинси синього кольору, балетки білого кольору повернути потерпілій ОСОБА_4 ;

-осип скла та пластмаси, сліди одорологічного походження знищити;

-автомобіль марки «PEUGEOT EXPERT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чохол з синтетичної тканини - повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, потерпілій, представнику потерпілої копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: