Номер провадження: 11-сс/785/79/17
Номер справи місцевого суду: 501/3071/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати по кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6

з участю прокурора: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2016 року, якою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000758 від 05.11.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч.1 КК України повернуто прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Одеської області для усунення недоліків,

ВСТАНОВИЛА:
Як вказано в обвинувальному акті, ОСОБА_9 обвинувачуються за ст.366 ч.1 КК України у тому, що перебуваючи на посаді слідчого СВ Ізмаїльського МВ з обслуговування м. Ізмаїла та Ізмаїльського району ГУ МВС України в Одеській області, маючи спеціальне звання старший лейтенант міліції, ОСОБА_9 26.12.2013 р. прийняв до свого провадження матеріали за фактом дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 24.12.2004 р. в м. Ізмаїл, Одеської області по вул. Нахімова 371, де водій ОСОБА_10 на автомобілі «Вольво» номерний знак НОМЕР_1 скоїв наїзд на гр. ОСОБА_11 внаслідок чого остання загинула на місці. Після чого водій ОСОБА_10 з місця пригоди зник та почав переховуватись.

18.04.2015 р. незаконно та безпідставно, керуючись п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, в своєму службовому кабінеті, розташованому в м. Ізмаїлі по вул. Радянської міліції, 27, склав та виніс постанову про закриття кримінального провадження №0003893, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення. В постанові про закриття справи ОСОБА_9 вказав завідомо неправдиві відомості та послався на висновок судової авто-технічної експертизи №615 від 08.06.2006 р., відповідно до якої на думку ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не мав технічної можливості запобігти наїзду, а причиною ДТП визнано неналежне виконання правил дорожнього руху пішоходом ОСОБА_11 , та вказав що в діях ОСОБА_10 відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ст.286 ч.2 КК України. В той час відповідно до судової авто-технічної експертизи №615 від 08.06.2006 р. при виконанні водієм ОСОБА_10 вимог правил дорожнього руху, водій мав би технічну можливість попередити наїзд на пішохода.

Того ж дня 18.04.2015 р. ОСОБА_9 під власним логіком та паролем вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про закриття кримінального провадження № 0003893 відповідно до п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України.

29.04.2015 р. ОСОБА_9 склав та підписав листа на ім`я начальника Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області про направлення ним постанови про закриття вказаного кримінального провадження для незаконного та безпідставного зняття з розшуку підозрюваного ОСОБА_10 разом з копією постанови про закриття провадження.

04.05.2015 р. на підставі постанови про закриття справи співробітниками сектору карного розшуку Ізмаїльського МВ ОСОБА_10 знято з розшуку.

14.07.2015 р. Ізмаїльською міжрайонною прокуратурою Одеської області під час розгляду скарги потерпілого ОСОБА_12 постанову слідчого ОСОБА_9 про закриття справи скасовано.

В той же день ОСОБА_9 приховуючи вчинення ним вказаного службового підроблення у своєму службовому кабінеті склав та виніс іншу постанову від 18.04.2015 р. про закриття кримінального провадження №0003893 відповідно до п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, де підставою для закриття справи вказав, що ОСОБА_11 переходила проїжджу частину дороги в невстановленому місці, і тому в діях ОСОБА_10 не вбачається складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Після цього, ОСОБА_9 вилучив з матеріалів провадження постанову про закриття справи яку він дійсно склав 18.04.2015 р. та замінив її іншою постановою про закриття кримінального провадження яку він склав та підписав 14.07.2015 року.

В апеляційній скарзі прокурор вказав, що обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування відповідають вимогам законодавства, викладені в ухвалі суду обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту. При цьому зазначає, що в обвинувальному акті зазначено про внесення ОСОБА_9 неправдивих відомостей як до складеної ним 18.04.2015 року постанови про закриття кримінального провадження, так і до складеної ним постанови 14.07.2015 року, яку датовано також 18.04.2015 року про причини ДТП. Видача службовою особою завідомо неправдивих документів, як кваліфікуюча ознака інкримінованого злочину полягає в тому, що, як зазначено в обвинувальному акті, слідчий ОСОБА_9 скерував винесену ним постанову про закриття кримінального провадження з неправдивими в ній даними на адресу начальника Ізмаїльського МВ ГУ МВС України в Одеській області. Оскільки обвинувачений двічі вносив неправдиві відомості до одного і того ж офіційного документу, то в обвинувальному акті вказано у множині кваліфікуючу ознаку «офіційні документи». Анкетні дані потерпілого зазначені в обвинувальному акті в повному обсязі. Твердження суду про те, що фізична особа не може бути потерпілою від злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, прокурор вважає хибними, оскільки факультативним додатковим об`єктом цього складу злочину можуть бути також права та свободи людини і громадянина, а неправомірними діями слідчого ОСОБА_13 , пов`язаними із закриттям на підставі направдивих відомостей кримінального провадження за фактом загибелі в ДТП ОСОБА_11 завдано шкоди інтересам її чоловіка ОСОБА_12 . Також дії слідчого про визнання ОСОБА_12 потерпілим прокурор вважає такими, що відповідають вимогам діючого закону, в зв`язку з чим просить скасувати ухвалу суду призначити новий судовий розгляд у суді 1 інстанції.

Вислухавши доповідача, прокурора про скасування ухвали суду і повернення кримінального провадження до суду першої інстанції для розгляду, обвинуваченого і його захисника, які вважали, що ухвала законна та обґрунтована, вивчивши доводи апеляції та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Доводи ухвали суду першої інстанції про те, що фактичні обставини кримінального провадження та формулювання обвинувачення викладені неповно, неконкретно, є необґрунтованими, оскільки в обвинувальному акті викладені встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_9 , вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на відповідну статтю КК України, формулювання обвинувачення із зазначенням об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкту та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також зазначені кваліфікуючі ознаки складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, оскільки ОСОБА_9 двічі вносив неправдиві відомості до одного і того ж офіційного документу та надіслав копію зазначеної постанови начальнику Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області для незаконного та безпідставного зняття з розшуку підозрюваного ОСОБА_10 .

Посилання суду на норми міжнародного права і практику ЄСПЛ на обґрунтування, начебто, неконкретності пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення є надуманими, адже при викладенні в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації інкримінованого злочину та формулювання обвинувачення слідчий і прокурор дотримались вимог закону.
Також обвинувальний акт містить всі передбачені п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України анкетні відомості потерпілого ОСОБА_12 (а.п.2).
Крім того, факультативним додатковим об`єктом складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України можуть бути також права та свободи людини і громадянина. Відповідно до обвинувального акту неправомірними діями слідчого ОСОБА_9 , пов`язаними із закриттям, на підставі неправдивих відомостей, кримінального провадження за фактом загибелі ОСОБА_11 внаслідок ДТП, завдано моральну шкоду ОСОБА_12 , який є її чоловіком, який до того ж, отримав пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого і був допитаний в якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, дії слідчого про визнання ОСОБА_12 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні відповідають вимогам діючого кримінального процесуального законодавства.
За таких обставин апеляція прокурора підлягає задоволенню, а зазначена ухвала суду підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_14 задовольнити, ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2016 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_9 скасувати, повернути вказаний обвинувальний акт до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду
Одеської області ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5