АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія ч.4 ст. 187 КК України ОТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002505 за апеляційною скаргою прокурора відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 25 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Даштафа Марнеульського району Республіки Грузія, азербайджанця, громадянина Грузії, який тимчасово проживає АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України повернуто прокурору для усунення протягом розумного строку недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали суду.

Приймаючи таке рішення суд зазначив про порушення права на захист ОСОБА_9 , оскільки під час досудового розслідування обвинувачений не зміг ознайомитися з пред`явленим йому обвинуваченням та усіма матеріалами досудового розслідування через відсутність перекладів цих документів на його рідну, азербайджанську, мову та через відсутність на досудовому розслідуванні перекладача азербайджанської мови.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України направити до суду першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що в матеріалах кримінального провадження немає підтверджень того, що ОСОБА_9 просив залучити перекладача на азербайджанську мову та ці дії обвинуваченого слід розцінювати як затягування розгляду з метою уникнення відповідальності.
Вважає прокурор, що гарантією дотримання прав осіб, які не володіють державною мовою судочинства, є те, що вони повідомляються про підозру у вчиненому злочині державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вони достатньо володіють для розуміння суті підозри у вчиненні злочину, тому при врученні пам`ятки про права та обов`язки підозрюваного, під час оголошення підозри ОСОБА_9 власноручно зазначив своє прохання мати перекладача з української на російську мову. Це ж він зазначив і під час його допиту як підозрюваного в присутності свого захисника. Дане прохання ОСОБА_9 було виконано та 2.11.2015 слідчим своєю постановою залучено перекладача учителя російської мови і літератури ОСОБА_10 , який був присутнім під час досудового розслідування і судового розгляду та здійснював переклади документів. Свої показання обвинувачений також давав на російській мові, що свідчить про те, що останній у достатній мірі володіє російською мовою та вміє читати документи на російській мові.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просить апеляційну скаргу задовольнити з підстав у ній наведених, пояснення захисника обвинуваченого, який просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Забезпечення обвинуваченому права на захист, згідно зі ст. 129 Конституції України, є основною засадою судочинства, а відповідно до ст. 7 КПК України віднесено до загальних засад кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, а саме українською мовою право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною мовою або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно положень п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватись рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватись послугами перекладача за рахунок держави.
Пунктами 1 та 2 частини 3 статті 42 КПК України передбачено, що обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують; бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення.
Тому при проведенні досудового розслідування підозрюваному який не володіє чи недостатньо володіє державною мовою, слідчий чи прокурор повинен враховувати правові позиції Європейського суду з прав людини відповідно до положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини ( «Камасинський проти Австрії», «Лудике, Белкасем і Коч проти ФРН») зазначає, що пункт 3 (е) ст. 6 Конвенції означає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, хто не розуміє мову, яка використовується в суді або не розмовляє нею, має право на отримання безоплатної допомоги перекладача, що здійснює письмовий і усний переклад усіх тих документів чи заяв у провадженні проти нього, розуміти які йому необхідно або які потрібно оголосити на суді мовою, що там використовується, для того, щоб здійснити своє право на справедливий судовий розгляд. При чому право, викладене в пункті 3 (е) статті 6 Конвенції застосовується не лише до усних виступів на судовому розгляді, а й до документальних матеріалів та досудового провадження.

Судом встановлено, що обвинувачений є уродженцем с. Даштафа Марнеульського району Республіки Грузія, азербайджанцем, громадянином Грузії, спілкується російською мовою, але вільне нею не володіє, українську розуміє погано.

Під час досудового розслідування користувався послугами перекладача з української на російську мову, у той час ОСОБА_9 просив забезпечити йому перекладача на азербайджанську мову. Повідомлення про підозру органами досудового розслідування також йому було вручено лише на російській мові.

Таким чином, сам факт не володіння ОСОБА_9 державною мовою, та часткове володіння російською мовою, а також те, що його рідною мовою є азербайджанська, мав свідчити про необхідність, залучення перекладача саме на азербайджанську мову для участі у кримінальному провадженні у відповідності до ст. 68 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, та вказана дія гарантує право на захист своїх законних інтересів під час судового розгляду провадження підозрюваним.

З огляду на вказане, враховуючи вимоги ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що не вручення обвинуваченому ОСОБА_9 , перекладеного на азербайджанську мову обвинувального акту, свідчить про неналежне виконання вимог ст. 293 КПК України, що в свою чергу дає підстави вважати обвинувальний акт таким, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що є передбаченою законом підставою для його повернення прокурору.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що під час досудового розслідування процесуальні дії та рішення проведені і прийняті без перекладача, свідчать про ознайомлення обвинуваченого в неповній мірі зі змістом як матеріалів провадження, так і обвинуваченням в цілому, оскільки української чи російської мови в необхідному для реалізації своїх прав обсязі, на якій їх було складено, обвинувачений не розуміє. Отже, на думку колегії суддів виявлені недоліки унеможливлюють призначення судового розгляду.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів згідна з висновками суду першої інстанції, що органом досудового розслідування порушено право обвинуваченого на захист, яке може бути усунуте лише у результаті виконання прокурором приписів ст. 29, п. 18 ч. 1 ст. 42, ст. 68 КПК України. Тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і через це апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 25 січня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків без змін.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4