АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

представників ТОВ «Стейт Оіл» ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління прокуратури області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Черкаській області ОСОБА_7 про арешт майна,

в с т а н о в и л а :
Слідчий СУ ФР ГУ ДФС в Черкаській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотанням про арешт майна. Клопотання погоджено начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління прокуратури області ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України, відносно службових осіб ТОВ «Стейт Оіл» ().

Органами досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «Стейт Оіл» (, Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, буд. 25), які здійснюють роздрібну торгівлю пальним за допомогою АЗС, розташованих на території Черкаської області, шляхом не повного відображення в податковій звітності реальних обсягів реалізації пального кінцевому споживачу, в порушення вимог п. 216.9 ст. 216 та п. 217.1 ст. 217 Податкового кодексу України в період з 01.01.2016 по 30.09.2016 занизили податкове зобов`язання з акцизного податку, який сплачується до бюджетів Черкаської області, в сумі 4 млн. грн., що є ухиленням від сплати податків в особливо великих розмірах.

За даним фактом 22.11.2016р. внесено до ЄРДР відомості щодо кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 212 КК України.

ТОВ «Стейт-Оіл» входить до групи «БРСМ Нафта» і використовує АЗС за адресою: Черкаська обл., Смілянський район, с. Балаклея, вул. Леніна, буд. 164. Згідно з поданням слідчого, за адресою Черкаська обл., Смілянський район, с. Балаклея, вул. Леніна, 164, знаходиться автозаправна станція, за допомогою якої здійснюється зберігання та реалізація нафтопродуктів, які не відповідають ДСТУ.

22 листопада 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси наданий дозвіл на проведення обшуку території, виробничих, адміністративних, складських, офісних та інших приміщеннях, які знаходяться за адресою: Черкаська обл., Смілянський район, с. Балаклея, вул. Леніна, 164, з метою встановлення та вилучення документів, предметів, речей, які мають значення для встановлення істини по кримінальному провадженню, а саме: фінансово-господарських документів ТОВ «Стейт Оіл» () за період з 01.01.2016 по 30.09.2016 року, документів щодо проведення митного оформлення товарів, предметів, печаток та штампів, які можуть свідчити про вчинення злочину; незаповнених документів із відбитками печаток та штампів; інших документів, які свідчать про вчинення злочину, про осіб якими вчинено злочин та які причетні до вчинення злочину; незаконно виготовлених та не облікованих нафтопродуктів та альтернативних видів палива (бензину, дизельного палива, газового продукту, тощо), добавок, присадок; обладнання, яке використовується для незаконного виготовлення, зберігання та реалізації незаконно виготовлених та не облікованих нафтопродуктів та альтернативних видів палива, добавок, присадок, не облікованих грошових коштів, речей, цінностей та які здобуті злочинним шляхом.

24.11.2016р. складений протокол огляду вилучених в ході обшуку речей.

24.11.2016 слідчим ухвалено постанову про визнання речовими доказами речей, які були оглянуті в протоколі огляду речей від 24.11.2016р.

Постановою слідчого від 24 листопада 2016 року призначено у кримінальному провадженні № 0000062 судово-хімічну експертизу, проведення якої доручено експертам лабораторії ТОВ "Черкаси Нафта-2008" ().

Згідно з протоколом випробування № 222 співробітника випробувальної лабораторії ТОВ-«Черкаси - Нафта 2008» ОСОБА_10 від 28.11.2016 року нафтопродукти, а саме дизельне паливо, зразки якого відібрані по вул. Смілянська, 164/3, не відповідають вимогам ДСТУ 7688:2015 «Паливо дизельне Євро. Технічні умови».

28.11.2016 р. внесені відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 204 КК України по факту здійснення службовими особами "ТОВ "Стейт Оіл" незаконних дій, пов`язаних із незаконним придбанням з метою збуту, транспортуванням з метою збуту, зберіганням з цією метою, а також збут населенню за допомогою мережі АЗС, які розташовані на території Черкаської області незаконно виготовлених нафтопродуктів.

У клопотанні слідчий просив накласти арешт із забороною користування на автозаправну станцію за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «Рибторггруп» та перебуває в оренді ТОВ «Стейт-Оіл», нафтопродукти у резервуарах автозаправної станції за адресою: Черкаська обл., Смілянський р-н., с. Балаклея, вул. Леніна, буд. 164, фіскальний принтер «Марія-ЛТ-МТМ-ПОС», системний блок чорного кольору, зверху якого мається бирка з написом «Product Кеу»: J3RHJ-8PQX3-87HJ6-6WCXM-64MBK.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Черкаській області ОСОБА_7 про арешт майна.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що доводи слідчого про законність вилучення нафтопродуктів та обладнання на підставі ухвали судді про надання згоди на проведення обшуку необґрунтовані, зокрема що вилучені нафтопродукти є необліковані та відповідають вимогам ст. 98 КПК України щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України, оскільки на момент визнання вказаних речей речовими доказами відомості щодо кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 204 КК України не були внесені до ЄРДР, автозаправна станція не визнана речовим доказом по справі, в судовому засіданні було встановлено, що ТОВ "Стейт Оіл" згідно ЄДРПОУ здійснює господарську діяльність з реалізації нафтопродуктів, представником товариства надані товарно-транспортні накладні про придбання нафтопродуктів на підставі господарського договору.

Крім того, вказує слідчий суддя, в клопотанні не вказано обставин, які б могли свідчити про те, що службові особи ТОВ «Стей Оіл» можуть вчинити дії, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, по відношенню до речових доказів, а також не зазначено доказів наявності вказаних ризиків, тому слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не доведено необхідності накладення арешту на вказане в клопотанні майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, начальник відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління прокуратури області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.12.2016 та постановити нову, якою накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку території, виробничих, адміністративних, складських, офісних та інших приміщеннях, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: фіскальний принтер «Марія-ЛТ-МТМ-ПОС», системний блок чорного кольору, зверху якого мається бирка з написом «Product Кеу»: J3RHJ-8PQX3-87HJ6-6WCXM-64MBK, резервуар об`ємом 50 м3 з написом «ДП Євро», в якому мається рідини з запахом паливно-мастильних матеріалів на висоту 37 см, резервуар об`ємом 50 м3 з написом «92», в якому мається рідини з запахом паливно-мастильних матеріалів в кількості на висоту 53,8 см, резервуар об`ємом 50 м3 з написом «95 Premium», в якому мається рідини з запахом паливно-мастильних матеріалів на висоту 56, 1 см, резервуар об`ємом 50 м3 з написом «ДП», в якому мається рідини з запахом паливно-мастильних матеріалів на висоту 52, 8 см, резервуар об`ємом 50 мЗ з написом «95 Євро», в якому мається рідини з запахом паливно-мастильних матеріалів на висоту 98, 6 см, резервуар об`ємом 50 мЗ з написом «95», в якому мається рідини з запахом паливно-мастильних матеріалів на висоту 98 см, 8 автозаправних колонок з паливно-роздаточними кранами.

Вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а слідчим суддею зроблено лише формальне посилання на ст. ст. 170, 173 КПК України без їх інтерпретації відповідно до матеріалів цього кримінального провадження.

Твердження суду про відсутність у подальших діях службових осіб ТОВ «Стейт Оіл» ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, не відповідає матеріалам справи та доказам наданим слідчим та прокурором під час розгляду клопотання слідчого.

Указує, що твердження суду щодо необґрунтованості доводів слідчого про законність вилучення нафтопродуктів та обладнання на підставі ухвали судді про надання згоди на проведення обшуку не відповідають вимогам ч. 2 ст. 173 КК України, якою визначено обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна. До таких обставин законодавець не відносить обґрунтованість або необґрунтованість доводів слідчого щодо законності вилучення майна. Відсутність таких обставин серед тих, які має враховувати слідчий суддя, суд, обумовлена правовою природою інституту арешту майна у кримінальному провадженні. Зокрема, майном на яке може бути накладений арешт, може бути як вилучене слідчим майно, так і майно, яке перебуває у володінні та розпорядженні інших осіб.

Також, зазначає апелянт, слідчим суддею не враховано доводи слідчого та прокурора щодо наявності під час проведення обшуку достатніх підстав вважати виявлені нафтопродукти незаконно виготовленими через дефектність документів про їх походження, однак мотивів неврахування таких доводів у оскаржуваній ухвалі не наведено.

Крім того, твердження слідчого судді про те, що на момент визнання майна речовими доказами до ЄРДР не були внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства України, оскільки відповідно ч. 1 ст. 98 КПК України у межах предмету розслідування кримінального провадження № 00000062 автозаправна станція (як цілісний майновий комплекс, до складу якого входять і паливороздавальні колонки, резервуари), відповідні прилади обліку та комп`ютерна техніка є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, оскільки саме АЗС є об`єктом, на якому здійснюється реалізація підакцизних товарів поза обліком. Так само, АЗС та перелічені у клопотанні пристрої є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, за допомогою яких здійснюється зберігання з метою збуту та незаконний збут незаконно виготовлених підакцизних товарів. Безпосередньо нафтопродукти набуті кримінально протиправним шляхом унаслідок їх незаконного виготовлення та отримані ТОВ «Стейт Оіл» внаслідок вчинення кримінального правопорушення - придбання з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Тому, вказує прокурор, майно, з клопотанням про арешт якого звернувся до суду слідчий, повністю відповідає вимогам ст. 98 КПК України. Прийняття ж рішень про визнання будь-якого майна речовими доказами не передбачено чинним КПК України, а тому відсутність або наявність такого рішення не може слугувати підставою для прийняття судом рішення про арешт такого майна.

Крім того, необхідність накладення арешту на майно зумовлена існуванням обґрунтованих ризиків приховування, знищення або відчуження майна, яке є речовими доказами, службовими особами ТОВ «Стейт Оіл», правомірність діяльності яких поставлено під сумнів органом досудового слідства.

Про наявність таких ризиків свідчать і доводи представника ТОВ «Стейт Оіл» щодо неможливості накладення арешту через необхідність здійснення подальшого продажу виявлених під час обшуку нафтопродуктів. Таким чином, у сукупності з іншими доказами, які містяться у наданих слідчому судді матеріалах кримінального провадження, існує достатньо підстав вважати, що у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, службовими особами буде продовжено здійснення протиправної діяльності з зазначеним майном.

Крім цього, слідчим суддею жодним чином не спростовано наявні підстави для застосування до вилученого за результатами обшуку майна спеціальної конфіскації, відповідно до положень ст. 961 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній наведені.

Представники ТОВ «Стейт Оіл» у судовому засіданні заперечили проти апеляційної скарги прокурора та просили її відхилити.

Слідчий підтримав позицію прокурора.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України в реакції, яка діє з 29 лютого 2016 року, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

На думку колегії суддів доводи, викладені в клопотанні слідчого та апеляційній скарзі прокурора, про законність вилучення нафтопродуктів та обладнання на підставі ухвали судді про надання дозволу на проведення обшуку є необґрунтованими, зокрема, що вилучені нафтопродукти є не обліковані та відповідають вимогам ст. 98 КПК України щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України, оскільки на момент проведення обшуку відомості щодо кримінального правопорушення за ч.1 ст. 204 КК України не були внесені до ЄРДР, адже в апеляційній скарзі прокурор вказує, що відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 204 КК України внесені до ЄРДР 28.11.2016 року.

Тобто відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України працівниками ТОВ «Стейт Оіл», на час звернення слідчого з клопотанням про арешт майна ТОВ «Стейт Оіл», до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було, тому посилання прокурора на наявність в діях службових осіб вказаного підприємства ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, як на підставу для накладення арешту на майно, є безпідставним, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає рішення слідчого судді в межах поданого слідчим клопотання про арешт майна, а в ході розгляду слідчим суддею клопотання слідчого воно не змінювалося та не доповнювалося.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в арешті майна.

Підозра у кримінальному провадженні нікому не висунута, відтак неможливо співвіднести належність права власності на указане вище майно з перспективою його конфіскації як майна засудженої особи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, тому неможливо співвіднести належність права власності на це майно з суб`єктом, до якого можуть бути висунуті вимоги цивільно-правового характеру.

Необхідність арешту указаного вище майна з метою забезпечення його можливої спеціальної конфіскації у майбутньому також, виходячи зі змісту клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора, не виглядає очевидною, оскільки немає жодних обґрунтованих даних про те, що це майно має характер майна, походження якого не відоме чи викликає сумніви у законності такого походження, а також, що власник (законний володілець) майна знав про його незаконне походження та/або використання.

Указане вище майно згідно з клопотанням має бути арештоване тому, що воно визнане у кримінальному провадженні у якості речового доказу, й тому необхідно забезпечити його збереження.

При цьому у судовому засіданні було з`ясовано, що більшість виявленого під час обшуку майна залишилися на місці на відповідній заправній станції і передане на зберігання представникам ТОВ «Стейт Оіл», й лише деяке майно, яке можна було відокремити, вилучені і зберігаються в слідчому відділі ФР ГУ ДФС у Черкаській області.

Таким чином, якщо більшість майна перебуває на зберігання у представників ТОВ «Стейт Оіл», й немає даних про проблеми із їх збереженням, а інших підстав для необхідності арешту цього майна як речових доказів у клопотання не наводиться, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляції прокурора.

Крім цього, у клопотання про арешт майна не було вказано, яке саме майно (крім принтера і системного блока комп`ютера) треба арештувати. Вказано лише, що треба арештувати автозаправну станцію, нафтопродукти у резервуарах. Лише в апеляційній скарзі прокурор конкретизує, яке саме майно малося на увазі. Однак, і таке конкретизування є недостатнім, оскільки точного об`єму нафтопродуктів, які прокурор просить арештувати, так і не вказується (вказується лише рівень рідини у певному резервуарі). Тому й цих підстав ухвала слідчого судді про відмову в накладенні арешту є обґрунтованою.

Також на даний час, на думку колегії суддів, немає достатніх підстав вважати, що указані в клопотання нафтопродукти не відповідають необхідним державним стандартам, оскільки немає даних відповідних експертиз про це. Протокол випробувань у даному разі не може виступати достатнім доказом.

Керуючись ст.ст. 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ФР ГУ ДФС в Черкаській області ОСОБА_7 про арешт майна, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :