АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/225/17 Справа № 204/651/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

заявника (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року про повернення скарги,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року було повернуто заявнику ОСОБА_6 скаргу на бездіяльність співробітників Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що, як вбачається з поданої скарги, ОСОБА_6 за своїм процесуальним статусом є заявником та користується виключно процесуальними правами, передбаченими ст. 60 КПК України. Також суд зазначив, що заявником під час досудового розслідування може бути оскаржено виключно бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, будь-якими іншими правами щодо оскарження дій або бездіяльності слідчого або прокурора заявник не наділений, тим більше повноваженнями щодо звернення зі скаргою на не визнання потерпілими, а також, на думку суду, не доречними є і посилання ОСОБА_6 на ст. 220 КПК України з приводу не вирішення його клопотань, оскільки заявник не віднесений до переліку осіб, визначених даною статтею КПК. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що дана скарга підлягає поверненню з підстав того, що її подала особа, яка не мала на це права.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу якою задовольнити його вимоги, викладені в скарзі на бездіяльність співробітників Індустріального відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що ухвала суду є незаконною, винесеною з порушенням норм кримінального процесуального права. Судовий розгляд проведено без його участі, без повідомлення його про слухання справи, хоча він заявляв клопотання про проведення відеоконференції. Зазначає, що 30.12.2016 року слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 було постановлено ухвалу про зобов`язання внесення до ЄРДР відомостей, викладених в заяві ОСОБА_6 05.01.2017 року співробітниками Індустріального відділення поліції було виконано дане рішення суду, зазначені відомості були внесені до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження. У зв`язку з чим не згоден з ухвалою суду, оскільки є і заявником, і особою, яка скоїла кримінальне правопорушення та подала заяву про вчинення злочину ним та іншими особами відносно суддів Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, вважає, що за ст. 3 КПК він є учасником кримінального провадження і на нього розповсюджуються вимоги ст.ст.2-7 КПК України без обмежень, а отже він має право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК, тим більше, що суд неправильно застосував зазначену норму закону, пославшись на п.1 ч.2 ст. 303 КПК , який взагалі відсутній у даній статті. Крім того, апелянт вказує на те, що суд не застосував обов`язкову норму Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Заслухавши суддю-доповідача, думку заявника, який підтримав свою апеляцію та просив задовольнити її в повному обсязі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що дана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за вищевказаною скаргою, оскільки бездіяльність, зазначена в ній, підлягає оскарженню відповідно до ст. 303 КПК України, а особа, яка оскаржує цю бездіяльність, є такою, що не має права подавати скаргу, а тому вона підлягає поверненню згідно п.1 ч.2 ст. 303 КПК України.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів не може погодитись з таких підстав.

Частиною 2 ст. 304 КПК України визначений вичерпний перелік обставин, які можуть служити підставою для повернення скарги, поданої в порядку ч.1 ст.303 цього Кодексу. До числа таких обставин вказаний закон відносить і випадок подання відповідної скарги до суду особою, яка не має права подавати цю скаргу.

Статтею 303 КПК України, у частини другої якої відсутні пункти взагалі, визначено перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження, а отже суд першої інстанції безпідставно та незаконно послався на п.1 ч.2 ст. 303 КПК України, повертаючи скаргу заявнику.

Апеляційним переглядом встановлено, що мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив про те, що з аналізу ст. 60 КПК України та ст. 303КПК України у їх взаємозв`язку вбачається, що заявником може бути оскаржена виключно бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя цим безпідставно обмежив ОСОБА_6 в його правах та доступі до правосуддя, чим порушив вимоги ст. 21 КПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав та свобод людини, що мало наслідком постановлення в даному випадку неправомірного рішення про повернення скарги заявнику.

За таких обставин, висновки слідчого судді не можна визнати обгрунтованими та вмотивованими.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входить вказане порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог ч. 1 ст. 7 КПК України, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки повернення скарги особі, яка її подала, з тих підстав, які наведені в оскаржуваній ухвалі, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, під час якого слідчий суддя повинен розглянути дану скаргу по суті з постановленням за результатами судового розгляду законного та обґрунтованого рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4