Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/2187/16-к
провадження № 1-кп/632/24/17

26 січня 2017 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2016 року близько сімнадцятою години неповнолітній ОСОБА_5 , маючи умисел на вчинення крадіжки, діючи із корисливих мотивів, разом з двома неповнолітніми особами, які не досягли віку з якого може наставати кримінальна відповідальність і відносно яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, витягнувши скло, через вікно проник у житловий будинок, що розташований на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 , звідки виніс алюмінієві карнизи загальною вагою 1, 585 кілограми, вартістю 31 гривня 70 копійок.

Продовжуючи реалізовувати свій умисел, неповнолітній ОСОБА_5 разом з двома неповнолітніми особами, які не досягли віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, збивши замок на вхідних дверях, проник до приміщення сараю, який знаходиться на території цього ж домоволодіння, звідки виніс алюмінієвий бідон об`ємом 40 літрів, вартістю 263 гривні.

Зазначене майно неповнолітній ОСОБА_5 , разом з двома неповнолітніми особами, які не досягли віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, помістив у мішки та виніс до саду, де воно було заховано.

Після цього, через незначний проміжок часу, неповнолітній ОСОБА_5 , разом з неповнолітніми особами, які не досягли віку з якого може наставати кримінальна відповідальність, намагався винести вказане вище майно, яке належить ОСОБА_4 , з території домоволодіння АДРЕСА_2 в інше місце, однак не зміг цього зробити, оскільки був затриманий потерпілим поблизу місця вчинення злочину, у зв`язку з чим не мав реальної можливості звернути викрадене на власну користь та розпорядитись ним на власний розсуд, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
ОСОБА_5 свою вину у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло та сховище, визнав повністю.

Про обставини вчиненого дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеному в описовій частині вироку. При цьому ОСОБА_5 показав, що будучи неповнолітнім, він 28 березня 2016 року у другій половині дня зустрівся з малолітніми ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , 2002 року народження. Останній запропонував присутнім вчинити крадіжку, на що всі, і він (обвинувачений) в тому числі, погодилися. Реалізуючи задумане, вони витягнувши скло, втрьох через вікно проникли в житловий будинок на території домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки він особисто виніс алюмінієві карнизи. Після цього збивши навісний замок на вхідних дверях, він разом з малолітніми ОСОБА_8 і ОСОБА_9 проник в сарай, який розташований на території вказаного домоволодіння, звідки виніс алюмінієвий бідон.

Викрадене майно було складене у мішки і заховане в кущі на подвір`ї. В той час, коли він намагався винести зазначене майно з території вказаного домоволодіння, був затриманий потерпілим ОСОБА_4 .

Окрім зізнання, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло та сховище, за обставин, викладених у цьому вироку, підтверджується сукупністю наступних, досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що йому належить домоволодіння АДРЕСА_2 .

28 березня 2016 року, близько сімнадцятої години, йому зателефонував ОСОБА_10 і повідомив, що декілька осіб проникли у житловий будинок, який знаходиться на території зазначеного домоволодіння, звідки вчиняють викрадення належного йому майна.

Прибувши одразу у вказане місце, знаходячись біля огорожі, він затримав неповнолітнього ОСОБА_5 та малолітніх ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які виходили з території належного йому домоволодіння і намагалися у мішках винести викрадене майно.

Зайшовши в будинок і сарай він виявив, що у вказаних приміщеннях відсутні алюмінієві карнизи і алюмінієвий бідон.

Висновком експерта № 2436 від 19 травня 2016 року підтверджується вартість майна, замах на крадіжку якого вчинив неповнолітній ОСОБА_5 .

Так, станом на 28 березня 2016 року, вартість одного кілограма брухту алюмінію складає 20 гривень.

Враховуючи наведений висновок експерта, суд доходить висновку, що вартість алюмінієвих карнизів загальною вагою 1, 585 кілограми, складає 31 гривню 70 копійок.

Вартість алюмінієвого бідону об`ємом 40 літрів на момент вчинення злочину, тобто станом на 28 березня 2016 року, складає 263 гривні.
На підтвердження того, що неповнолітній ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло та сховище за наведених вище обставин, стороною обвинувачення суду був наданий протокол проведення слідчого експерименту від 18 листопада 2016 року та фототаблиця до нього із яких вбачається, що вказана слідча дія була проведена слідчим у присутності понятих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , за участю неповнолітнього ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 та педагога ОСОБА_13 .

Вирішуючи питання про допустимість вказаного доказу, суд керується положеннями ст. ст. 86 і 87 КПК України.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухвалені судового рішення.

Стаття 87 КПК України передбачає, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, окрім іншого, порушення права особи на захист.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення злочину він не досяг вісімнадцяти років.
Частина 2 ст. 52 КПК України передбачає, що, крім іншого, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою.
21 вересня 2016 року на підставі постанови слідчого в якості захисника ОСОБА_5 був залучений адвокат ОСОБА_7 .
22 вересня 2016 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Однак 18 листопада 2016 року слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_5 був проведений без захисника адвоката ОСОБА_7 , що вбачається із змісту протоколу зазначеної слідчої дії та фототаблиці до нього.
Таким чином, суд визнає протокол проведення слідчого експерименту від 18 листопада 2016 року та фототаблицю до нього недопустимим доказом і не приймає його до уваги при постановлені даного вироку, оскільки було порушено право ОСОБА_5 на захист зазначена слідча дія була проведена без участі захисника у кримінальному провадженні, де його участь є обов`язковою.
Дослідивши та оцінивши представлені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і кваліфікує його дії, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло та сховище.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття обвинуваченого, те, що останній вчинив злочин, будучі неповнолітнім, активно сприяв його розкриттю.

Відповідно до висновку судово психіатричної експертизи № 844 від 17 листопада 2016 року, ОСОБА_5 в даний час ознак психозу не виявляє, виявляє легку розумову відсталість з поведінковими порушеннями. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії і керувати ними.

У період часу, до якого відносяться події інкримінованого обвинуваченому злочину, ОСОБА_5 знаходився у вищевказаному стані, поза будь якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, при цьому не міг в повній мірі усвідомлювати свої дії і керувати ними.

За своїм психічним станом ОСОБА_5 в даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до ст. 20 КПК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.
Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 вчинив злочин у стані обмеженої осудності, оскільки в період вчинення ним злочину не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи, що, згідно із висновком експертизи, ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, вказана обставина враховується судом при призначенні покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , окрім викладеного вище, суд враховує, що згідно ст. 12 КК України вчинений закінчений замах на тяжкий злочин, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, обставини, які пом`якшують покарання.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 народився та виховувався у повній багатодітній сім`ї, в задовільних морально - побутових умовах, є інвалідом дитинства, почав навчатися в 11 років, навчався на індивідуальній формі навчання на низькому рівні, перебуває на обліку у лікаря психіатра Первомайської ЦРЛ, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, а також те, що до скоєння злочину обвинувачений ні в чому ганебному помічений не був.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження нових злочинів, є позбавлення волі.

Разом з тим, наведені вище обставини, які пом`якшують покарання і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого та обмеженої осудності останнього, суд розцінює як виключні і на підставі ч. 1 ст. 69 КК України вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання нижче нижчої межі, встановленого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Приймаючи до уваги викладене, суд хоча і призначає ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, однак приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне, відповідно до ст. 75 КК України, з урахуванням положень ст. 104 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід відносно обвинувачених не обирався.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 351 гривня 84 копійки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з ОСОБА_5 на користь держави.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, і з застосуванням ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 351 гривня 84 копійки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази: алюмінієвий бідон і алюмінієві карнизи, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України повернути законному володільцю; ніж, відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України - знищити,

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1