АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/140/17 Справа № 691/967/16-к Категорія: ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.12.2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2015 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 10 днів,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст. 162 КК України на 2 роки обмеження волі; ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.12.2013 року та остаточно призначено ОСОБА_7 до відбування покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у термін відбуття покарання строк перебування його під вартою з 30.06.2016 року.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речового доказу,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 30.06.2016 року близько 14 години 30 хвилин перебуваючи в АДРЕСА_2 , маючи намір на проникнення до житла, порушуючи ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована ЗУ № 475/97-ВР від 17.07.1997 року та ст. 30 Конституції України, якими закріплено права людини на недоторканість житла, зайшов до подвір`я будинковолодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_9 та переконавшись, що в будинку нікого нема, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на проникнення до житла, діючи умисно, протиправно, скориставшись тим, що вхідні двері до будинку не зачинені, за відсутності визначених законом підстав, таємно проник до середини будинку, де почав обшукувати кімнати та в цей час був виявлений власницею будинку ОСОБА_9 , чим порушив конституційне право останньої на недоторканість житла.

Він же, 30.06.2016 року близько 15 години 30 хвилин, знаходячись в АДРЕСА_2 , зайшовши до подвір`я будинковолодіння АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_10 , де з ним проживає його дружина ОСОБА_11 та син ОСОБА_12 і, не переконавшись, що в будинку нікого не має, повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, проник до середини будинку, де намагався викрасти речі ОСОБА_11 на загальну суму 463 грн. 63 коп., які поклав до кишені, однак не довів свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був виявлений на місці вчинення злочину ОСОБА_11 та її сином ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені фактичні обставини справи і правильність кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку суду першої інстанції через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок надмірної суворості, просить постановити новий, більш м`який вирок, з урахуванням пом`якшуючих його покарання обставин, зокрема щирого каяття, визнання вини у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність будь-яких претензій матеріального чи морального харктеру щодо нього з боку потерпілих.

Крім того, порушує питання про зарахування йому, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 30.06.2016 року по день проголошення рішення судом апеляційної інстанції включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 в підтримку поданої апеляційної скарги в повному обсязі та наявність підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, міркування прокурора про законність, обґрунтованість судового рішення та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оцінених відповідно до ст. 94 КПК України та ніким не оспорюється.

Процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції дотримана в повному обсязі.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 судом за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла та за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, є правильною і в колегії суддів сумнівів не викликає.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України в повній мірі врахував тяжкість вчинених ним злочинів, данні про його особу, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, вік останнього, те, що він не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючий, раніше судимий, злочини вчинив в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 10 днів, за відсутності обставин, що його пом`якшують та обтяжують і обгрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статтей КК України, а остаточне - за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, на підставі ст. 70 КК України.

При цьому, судом обгрунтовано, на виконання ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.12.2013 року і остаточно призначено ОСОБА_7 до відбування 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

При таких обставинах суд правильно прийшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_7 в умовах ізоляції від суспільства при призначенні покарання у виді реального позбавлення волі, а тому доводи останнього про призначення більш м`якого покарання, ніж призначив суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин в провадженні та особи винного, є необгрунтованими, а тому підлягають відхиленню, оскільки наведені апелянтом в апеляційній скарзі обставини в повній мірі були враховані судом при винесенні вироку і не слугують підставами для призначення більш м`якого покарання внаслідок його розмірності вчиненому.

Поряд з цим, відповідно до ч.5 ст.72 КК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення в умовах слідчого ізолятора з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, за період з 27.10.2016 року по 08.02.2017 року включно, тобто на день набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 404, п.1 ч.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 26 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 27.10.2016 року по 08.02.2017 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення її копії.

Головуючий :

Судді :