Справа № 369/5007/17
Провадження № 1-кс/369/1239/17
УХВАЛА
Іменем України
15.05.2017 року м. Київ
Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого Києво-Святошинського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002770, від 13.05.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся слідчий Києво-Святошинського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_4 з даним клопотанням мотивуючи його тим, що 12.05.2017 близько 23 год. 50 хв. ОСОБА_5 маючи прямий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, перебуваючи неподалік житлового будинку АДРЕСА_1 , побачив раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_6 . Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 підійшов до останнього та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, шляхом нанесення останньому численних ударів руками і ногами в область обличчя, в результаті чого він впав на землю, чим заподіяв останньому згідно довідки № 3267 виданої Центральною районною лікарнею Києво-Святошинського району наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму, забій грудної клітини, перелом кісток носу, множинні гематоми та садна голови.
В цей час користуючись безпорадністю потерпілого, ОСОБА_5 відкрито заволодів його мобільним телефоном марки «Леново Р-780» синього кольору, з сім-картою оператора марки «Лайф», який знаходився в правій кишені куртки та пачкою цигарок марки «LM Loft-6», які знаходились в лівій кишені куртки, які для потерпілого ОСОБА_6 матеріальної цінності не становлять.
Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гурджаані, Грузія, грузин, громадянин Грузії, із вищою освітою, офіційно не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимий.
У ході проведення огляду місця події від 13.05.2017 за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_5 вилучено мобільний телефон «Lenovo P780», ІМЕІ: НОМЕР_1 , без сім-карток операторів мобільного зв`язку, який належить потерпілому ОСОБА_6 .
Вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та має статус тимчасово вилученого майна.
Тому слідчий просив накласти арешт на мобільний телефон «Lenovo P780», ІМЕІ: НОМЕР_1 , без сім-карток операторів мобільного зв`язку, який належить потерпілому ОСОБА_6 .
В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, та просила суд задовольнити його в повному обсязі.

Клопотань, щодо фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування від учасників не надходило.

Враховуючи припис ст. 107 КПК України, суд вважає за можливе розглянути вказане клопотання без фіксації технічними засобами.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення, оскільки є достатні підстави вважати, що вказаний у клопотанні мобільний телефон відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 та ст.167 КПК України, є речовим доказом по справі, та існує можливість використання даного майна як доказів у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон «Lenovo P780», ІМЕІ: НОМЕР_1 , без сім-карток операторів мобільного зв`язку, який належить потерпілому ОСОБА_6 .

Ухвала виконується органами досудового розслідування негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1