печерський районний суд міста києва
Справа № 757/43/17-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянув матеріали провадження за клопотанням представника власника майна ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 09 грудня 2015 року в рамках виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги, який надійшов від компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина за номером 822 AR35427/16, у кримінальній справі№ 9aGs802Js35087/16,-

В С Т А Н О В И В :
У Головному слідчому управлінні Національної поліції України на виконанні перебуває запит компетентних органів Федеративної Республіки Німеччини за номером 822 AR35427/16 про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі за фактом комп`ютерного обману, відмиванням грошей та приховуванням майна здобутого злочинним шляхом.
Прокуратурою міста Фердена (Аллер) ведеться слідство за обвинуваченням учасника міжнародної злочинної організації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених положенням §§129, 129 b Кримінального кодексу Німеччини.
В рамках виконання зазначеного запиту накладено арешт на автомобіль «Skoda» «Octavia A5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримала з викладених в ньому підстав, просила його задовольнити.
Слідчий/прокурор в судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду провадження повідомлялись належним чином.
Згідно частини 1 статті 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання дійшов наступних висновків.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Таким чином, виходячи з наведених положень статті 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням осіб, визначених частиною першої цієї статті.
В судовому засіданні встановлено, що у Головному слідчому управлінні Національної поліції України на виконанні перебуває запит компетентних органів Федеративної Республіки Німеччини за номером 822 AR35427/16 про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі за фактом комп`ютерного обману, відмиванням грошей та приховуванням майна здобутого злочинним шляхом.
Прокуратурою міста Фердена (Аллер) ведеться слідство за обвинуваченням учасника міжнародної злочинної організації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених положенням §§129, 129 b Кримінального кодексу Німеччини.
В рамках виконання зазначеного запиту накладено арешт на автомобіль «Skoda» «Octavia A5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При судовому розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати питання наявності правових підстав для накладення арешту та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження (ст. ст. 171, 173 КПК України).
Так, відповідно до статті 170 КПК України, в редакції станом на час розгляду даного клопотання, арешт може бути накладено: на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України; на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини 1 статті 96-2 КК України; на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у вигляді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
При накладенні арешту на автомоібль, слідчий суддя, з огляду на дані досудового розслідування в кримінальному провадженні, виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були підстави для висновку, що він відповідає критеріям, визначеним у частини 2 статті 167 КПК України, тобто транспортний засіб є таким, що набутий кримінально-протиправним шляхом в результаті вчинених кримінальних правопорушень, передбачених §§112 абз. 2 № 3 Кримінального порядку Німеччини, що відповідає кваліфікації злочинів, передбачених ст. 190, ст. 209 КК України.
Проте, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, слідчий та/або прокурор в судове засідання не з`явився та не надав суду доказів на підтвердження того, що вказаний транспортний засіб був отриманий у власність злочинним шляхом, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто на даний час відповідне майно, на яке накладено арешт, не відповідає критеріям статті 96-2 КК України.
Окрім того, відповідно до ухвали суду, підставою для накладання арешту на автомобіль є висновок суду про набуття відповідного автомобіля кримінально-протиправним шляхом упродовж 2013-2015 роках в результаті вчинення кримінального правопорушення, проте, відповідно до договору купівлі-продажу автомобіля №409 від 18.11.2011 року, останній був придбаний ще до існування злочинної організації, тобто дане твердження слідства спростовано власником майна..
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Як встановлено пунктом 2 частини 1 статті 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, а наданими матеріалами доведено відсутність підстав для арешту автомобіля, а також ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити подане клопотання та скасувати арешт, накладений на автомобіль «Skoda» «Octavia A5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
За таких обставин, керуючись ст.ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання представника власника майна ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 09 грудня 2015 року в рамках виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги, який надійшов від компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина за номером 822 AR35427/16, у кримінальній справі№ 9aGs802Js35087/16 задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2016 року, а саме на на автомобіль «Skoda» «Octavia A5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1