Справа № 357/368/16-к
У Х В А Л А
11 лютого 2016 року Слідчий cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторони кримінального провадження скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника скаржників адвоката ОСОБА_5 , прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , слідчого ОСОБА_7 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження від 28.12.2015 року у кримінальному провадженні №0002717 від 06.05.2013 р., -

В С Т А Н О В И В:
18.01.2016 р. до Білоцерківського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження від 28.12.2015 р. у кримінальному провадженні №0002717 від 06.05.2013 р., винесену слідчим ОСОБА_7 , вважаючи її незаконною та необґрунтованою.

В судовому засіданні скаржники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_5 скаргу підтримали і просили оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

Слідча ОСОБА_7 у судовому засіданні просила у задоволенні скарги відмовити, вважає винесену постанову обґрунтованою і законною.

Прокурор ОСОБА_6 проти задоволення скарги також заперечує, вважає оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження законною та винесеною із врахуванням всіх обставин справи.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що 05.05.2013 р. до Білоцерківського МВ надійшли заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_3 з приводу заподіяння їм тілесних ушкоджень невідомими особами (а.с.39-40). ОСОБА_3 при цьому повідомив, що зазначені особи забрали у нього водолазне спорядження, належне його батьку (а.с.40). 06.06.2013 р. дане повідомлення було внесено до ЄРДР за №0002717 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України(а.с.3).

Крім того, 24.05.2013 р. до Білоцерківського МВ надійшла заява ОСОБА_3 з приводу незаконного заволодіння 05.05.2013 р. в с. Матюші на березі р. Роставиця його підводним спорядженням в обмін на гроші у сумі 5 тис.грн.

24.05.2013 р. дане повідомлення було внесено до ЄРДР за № 0003382 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.189 КК України (а.с.18).

30.01.2015 р. прокуратурою Білоцерківського району кримінальне провадження №0002717 від 06.05.2013 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та кримінальне провадження №0003382 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.189 КК України об`єднано в одне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР під №0002717 від 06.05.2013 р.(а.с.32-33)

28.02.2015 р. склад кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст.189 КК України перекваліфіковано на ст.356 КК України (а.с.35-36).

Згідно висновку судово-медичного експерта №116 від 10 травня 2013 р. «при судово-медичній експертизі ОСОБА_8 знайдено наступне ушкодження: садно на правій брові. Описане ушкодження заподіяне тупим предметом можливо в строк та за обставин вказаних у постанові та обстежуваним та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Не виключена можливість виникнення тілесного ушкодження у потерпілого внаслідок нанесення ударів руками, ногами (а.с.174)

Згідно висновку судово-медичного експерта №409/д від 21 січня 2014 р. «при судово-медичній експертизі по медичних документах на ім`я ОСОБА_3 , 1990 року народження, знайдені наступні ушкодження: струс головного мозку. Описане ушкодження заподіяне тупими предметами( в тому числі руками, ногами або іншим предметом), можливо в строк та при обставинах указаними в постанові. Дане ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виникнення тілесного ушкодження у потерпілого в результаті падіння його з висоти власного зросту малоймовірно» (а.с.176)

Будучи допитані як потерпілі ОСОБА_8 (а.с.73-76), ОСОБА_3 (а.с.59-62) та ОСОБА_4 (а.с.66-67) ствердили, що тілесні ушкодження спричинив саме ОСОБА_9 , він же і забрав належне ОСОБА_4 водолазне спорядження.

Вказані обставини ствердив свідки ОСОБА_10 (а.с.78-82), ОСОБА_11 (а.с.150-151), ОСОБА_12 (а.с.156-157).

Факт вилучення спорядження з зазначенням його переліку в присутності ОСОБА_9 відображено і в копії опису-оцінки до протоколу про адміністративне правопорушення №00235 від 05.05.2013 р. (а.с.115-116)

В подальшому 18.10.2013 р. частину речей було виявлено та вилучено за адресою АДРЕСА_1 . 10.02.2014 р. речі були оглянуті та 22.12.2014 р. повернуті потерпілому ОСОБА_4 (а.с.121130)

Під час проведення досудового розслідування слідчим неодноразово виносилися постанови про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_9 складу злочину, які скасовувалися слідчими суддями за скаргами потерпілих, в зв`язку з необхідністю усунення суперечностей, встановлених при проведенні слідства.

Слідчим ОСОБА_7 28.12.2015 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №0002717 від 06.05.2013 р., в якій вона в обґрунтування висновку про відсутність у діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ст. 125 ч.1, та 356 КК України посилається на покази очевидців події (в т.ч. і на покази ОСОБА_11 ) про те, що ніяких видимих тілесних ушкоджень у потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_3 на місці події не було. Крім того, як вказує слідчий, з показів ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вбачається, що акваланг був знайдений ними поблизу річки, де нікого не було, і його забрали з метою встановлення власника. Крім того, вартість спорядження (15330 грн.) менша, ніж розмір мінімальної шкоди за санкцією ст.356 КК України (57350 грн.), а тому в діях ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ст.356 КК України.

Потерпілий ОСОБА_3 категорично стверджує, що тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_16 і саме останній забрав у нього спорядження та вимагав кошти в сумі 5000 грн. за повернення останнього.

Про наведені обставини стверджував і потерпілий ОСОБА_8 .

Слідчим в постанові зазначено, що свідок ОСОБА_11 ствердив, що нікому тілесні ушкодження заподіяні не були, однак вказане спростовується його ж показами під час допиту 13.02.2014 р.

Покази свідка ОСОБА_17 від 16.10.2014 р. про те, що він бачив у ОСОБА_3 та ОСОБА_8 тілесні ушкодження, також слідчим не взяті до уваги.

Розбіжностям у показах свідків слідчим оцінка не дана.

З постанови не зрозуміло, чому покази потерпілих, які стверджуються медичними висновками та первинними показами свідків, не відповідають, на думку слідчого, дійсності та не беруться до уваги.

Також не з`ясовані і розбіжності у показах очевидців події щодо обставин, за яких ОСОБА_9 чи інші особи, заволоділи майном ОСОБА_4 .

Отже, враховуючи все вище викладене приходжу до висновку про те, що оскаржувана постанова є передчасною, винесеною без з`ясування вказаних суперечностей, а тому підлягає скасуванню.

Згідно ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 303-313 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження від 28.12.2015 року у кримінальному провадженні №0002717 від 06.05.2013 р. задовільнити.

Скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 28.12.2015 р. у кримінальному провадженні №0002717 від 06.05.2013 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1