АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №629/3158/16-к Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1152/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185, ч. ст.152, ч.2 ст.153 КК України
УХВАЛА
Іменем України
25 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.12.2016р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сахновщина, Сахновщинського району,Харківської області, громадянин України, з професійно технічною освітою, непрацюючий, неодружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 24.02.2003р. Лозівським районним судом Харківської області за ст.153 ч.2, ст.152 ч.3, ст.186 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі;
- 03.08.2011р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.297 ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 09.03.2016р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.297 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з випробувальним терміном 3роки;
засуджений за: - ч.2ст.185 КК України до 3(трьох)років позбавлення волі;
-ч.2 ст.152 КК України до 7 (семи)років позбавлення волі;
-ч.2 ст.153 КК України до 5 ( п`яти) років позбавлення волі.
Згідно ч.1ст.70 КК України, за сукупністю скоєних злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 7(сім )років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09.03.2016р. у вигляді 1(одного) року позбавлення волі, і остаточно призначено до відбуття 8(вісім) років позбавлення волі.
Цим же рішенням суду вирішена доля процесуальних витрат та речових доказів у порядку передбаченому ст.ст.124, 100 КПК України.
Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_8 , 14.06.2016р. близько опівночі, перебуваючи разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та знаходячись в квартирі, яка належить ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 разом вживали алкогольні напої.
В ході вживання алкогольних напоїв, в приміщенні квартири потерпілої у ОСОБА_8 виник умисел на крадіжку мобільного телефону, який лежав на бильці дивану у вітальні. Після чого, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне заволодіння майном, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав китайську копію мобільного телефону «Samsung» моделі «Galaху 9850», вартістю 895грн., в якому була встановлена карта пам`яті «Тranscend micro SD, об`ємом 2 Gb, вартістю 40грн який належить ОСОБА_9 , поклавши вищевказаний мобільний телефон до кишені, та покинув приміщення зазначеної квартири, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того,14.09.2016р. о 23год. 40хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на ділянці місцевості в міському парку «Перемоги» по проспекту Перемоги, в м. Лозова, Харківської області, разом з малознайомою йому ОСОБА_11 , де разом з нею вживали спиртні напої. ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_11 вступити з ним в статеві відносини природнім способом, але отримав на це відмову. Після цього, у ОСОБА_8 виник умисел на зґвалтування ОСОБА_11 .. Діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , застосувавши фізичне насилля з метою подолати опір потерпілої ОСОБА_11 наніс останній удар рукою в область обличчя, штовхнув її та повалив на землю. Після цього, він почав знімати з ОСОБА_11 одяг та при цьому наніс ще кілька ударів рукою по обличчю та стиснув руками її шию, при цьому завдавши ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на спинці носу в центрі і зліва, садно на слизовій оболонці верхньої губи справа, дільниці внутрішньо шкіряних крововиливів по передній поверхні шиї в середній третині та нижній третині з переходом на бокові поверхні, садно в правій підщелепній області, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, закритий перелом кісток носу без зміщення, який за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, внаслідок чого ОСОБА_11 втратила свідомість, повторно, користуючись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_11 задовольнив свою статеву пристрасть з нею природнім способом, тобто зґвалтував.
Крім того, пізніше після того, як зґвалтував ОСОБА_11 , подолавши волю потерпілої до надання опору та користуючись її безпорадним станом, у ОСОБА_8 , виник умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_8 , користуючись безпорадним станом потерпілої ОСОБА_11 , задовольнив свою статеву пристрасть з нею неприроднім способом.
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 намагався покинути місце події, але був затриманий співробітниками поліції.
В поданій апеляції, в редакції змінених доводів, обвинувачений просить пом`якшити призначене йому покарання..
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони захисту, яка підтримала апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вироку (т.1 а.с.90-93) фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати ці обставини.

Оскільки ОСОБА_8 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно то суд першої інстанції вірно кваліфікував ці його дії за ч.1 ст.289 КК України, як і ґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, з використанням безпорадного стану потерпілої, вчинене повторно за ч.2 ст.152 КК України та задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, з використанням безпорадного стану потерпілої, вчинене повторно за ч.2 ст.153 КК України.
Звідси, колегія суддів перевіряючи вирок суду лише в частині призначення покарання виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів; особистість обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, скоїв злочин в період іспитового строку, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2002р. перебуває на обліку у лікарі нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю, за місцем проживання характеризується формально. Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнав щире каяття, а вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив обставинами, які обтяжують покарання.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції справедливо, на думку колегії суддів, прийшов до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
Разом з цим, матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_8 до цього неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів. При цьому він вже реально відбував покарання у виді позбавлення волі і як свідчать обставини справи не став на шлях виправлення.
Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція обвинуваченого не підлягає задоволенню, оскільки призначене судом першої інстанції покарання не можна визнати явно несправедливим в наслідок суворості.
Крім того, призначивши покарання із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України суд не допустив жодного порушення яке б було підставою для зміни судового рішення.
Керуючись ст.ст. 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21.12.2016р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення, крім вже зарахованого судом, з 21.12.2016р. по 25.05.2017р. в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні розбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, у той же строк з дня отримання копії.

Головуючий

Судді