Справа № 755/6333/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в с т а н о в и в :
До слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 та обґрунтоване тим, що майно вказане у клопотанні є предметом кримінального правопорушення та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
При цьому в рамках даного клопотання слідчим за погодженням з прокурором також подано клопотання про поновлення процесуального строку.
У судовому засіданні слідчий та прокурор, кожен окремо, клопотання підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.
В свою чергу, враховуючи положення ст. 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглядати дане клопотання у відсутність інших учасників процесу, тож дослідивши надане клопотання на відповідність КПК України кримінальне провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
У цій ситуації з клопотання слідує, що було проведено огляд 24.04.2017, а клопотання подано заявником 23.05.2017, що не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України.
При цьому розглядаючи клопотання заявника про поновлення процесуального строку, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
В клопотанні заявник посилається на те, що строк було пропущено оскільки: першого разу слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням про арешт майна в даному кримінальному провадженні 25.04.2017 шляхом направлення такого клопотання через ТОВ «Нова Пошта», при цьому 27.04.2017 слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва було постановлено ухвалу про повернення вказаного клопотання прокурору для усунення виявлених судом недоліків; вдруге слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна 05.05.2017 при зверненні з даним клопотання до суду було помилково обчислено строк а саме робочими днями а не годинами, що унеможливлювало виконання вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, в зв`язку з чим слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва було постановлено ухвалу про повернення вказаного клопотання прокурору для усунення виявлених судом недоліків. Тож в даному випадку слідчий просить поновити строки оскільки при зверненні з даним клопотання до суду було помилково обчислено строк а саме робочими днями а не годинами.
Згідно із ч. 7 ст. 115 КПК України при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Згідно із ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Враховуючи вищевикладене слідчий суддя не вбачає підстав для поновлення процесуального строку, оскільки причина пропущення такого строку, що зазначається слідчим, не може бути визнана поважною.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Статтею 171 вказаного Кодексу передбачено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу.
За таких умов слідчий суддя приходить до однозначного висновку, що дане клопотання не відповідає вимогам ст. 170, 171 КПК України, у зв`язку з чим у задоволенні останнього слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-2, 7-29, 131-132, 170-173, 309, 372-376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1