Категорія: запобіжний захід Доповідач: Міліщук С. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2013 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Міліщука С.Л.,

суддів Фідрі О.М., Хлапук Л.І.,

при секретарі Бубало О.О.,

з участю прокурора Свириденко З.В.,

захисника Руденко - ОСОБА_1,

законного представника ОСОБА_2,

підозрюваного ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 02 грудня 2013 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого,

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2013 року старший слідчий СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3, який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 02 грудня 2013 року в задоволенні клопотання було відмовлено та застосовано щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці - до 17.00 год. 30.01.2014 року із забороною останньому залишати житло за місцем проживання у певний період доби, зокрема, відповідно до графіку уроків:

- у дні, коли навчання закінчується о 12.00 год. з 12.30 год. до 07.30 год.;

- у дні, коли навчання закінчується о 14.00 год. з 14.30 год. до 07.30 год.;

- а у вихідні дні цілодобово.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ні слідчим, ні прокурором не доведено підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому, прийшов до висновку про можливість застосування більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Вказує, що суддя в своїй ухвалі не обґрунтував, яким чином застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зможе запобігти ризику вчинити інший злочин, про наявність якого було вказано у клопотанні, а також не врахував, що раніше обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді передання його під нагляд матері в рамках іншого кримінального провадження не зміг запобігти вчиненню підозрюваним нового злочину.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав останню та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, законного представника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без зміни, пояснення слідчого, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176 178, 492 КПК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може застосовуватись до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Дані вимоги закону при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_3 слідчим суддею були дотримані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 29 листопада 2013 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в клопотанні не наведено, а тому, слідчим суддею обґрунтовано зроблено висновок про те, що прокурор та слідчий не довели про недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які конкретні дані, які б свідчили про наміри ОСОБА_3 ухилятись чи переховуватись від органів досудового розслідування, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, або вчинити новий злочин.

Слідчий суддя, обираючи запобіжний захід ОСОБА_3, врахував тяжкість злочинів, в яких він підозрюється, а також характеризуючі дані про особу останнього, а саме, що він є неповнолітнім, навчається у вечірній школі, має постійне місце проживання, де мешкає разом з матірю.

За таких обставин, апеляційний суд вважає цілком обґрунтованим застосування до ОСОБА_3 саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт із забороною залишати житло за місцем проживання у певний період доби, у будні дні відповідно до графіку уроків, а у вихідні дні цілодобово, який зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обовязків.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді й зміни запобіжного заходу підозрюваному з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, а тому, керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 02 грудня 2013 року щодо ОСОБА_3 без зміни.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: