Справа № 164/122/17
п/с 1-кп/164/29/2017
Категорія: 5
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000479 від 1 грудня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: 25.12.2009 року Маневицьким районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 25.07.2014 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі було замінено на обмеження волі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 21.11.2014 року звільнений від відбування покарання у виді обмеження волі умовно-достроково на 2 роки 3 місяці 7 днів, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 30 листопада 2015 року, в період з 17 год. 30 хвилин до 17 год. 50 хвилин, в смт. Маневичі Волинської області, перебуваючи на подвір`ї житлового будинку по АДРЕСА_1 , за місцем постійного проживання, в стані алкогольного сп`яніння, виявивши поблизу приміщення літньої кухні ОСОБА_6 , під час суперечки з останньою, яка виникла на грунті особистих неприязнених відносин, умисно наніс ОСОБА_6 один удар ногою в область ніг, внаслідок чого вона, втративши рівновагу, впала на землю. Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 почав шарпати руками потерпілу за одяг, руки та шию, після чого умисно наніс 12-14 ударів руками та ногами в область голови, грудної клітки, шиї, лівої руки та лівої ноги, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки (перелом малогомілкової кістки в нижній третині її діафізу та множинний відламковий перелом дистальної метадіафізарної ділянки великогомілкової кістки із зміщенням відламків), закритого перелому середніх третин діафізів обох кісток лівого передпліччя, підшкірної гематоми правої половини потиличної ділянки волосистої частини голови, синців правої лобно-скроневої ділянки обличчя, підпідборідкової ділянки шиї, ділянок лівої ключиці і тіла грудини, правих кисті і гомілки, множинних осаднень шкіри обличчя, шиї і грудної клітки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 109 від 11 грудня 2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково, показавши, що 30.11.2015 року, в період з 17 год. 30 хвилин до 17 год. 50 хвилин, під час суперечки з матір`ю ОСОБА_6 , яка мала місце поблизу літньої кухні по вул. Миру (раніше вул. Енгельса), 20 в смт. Маневичі, він лише шарпав її за одяг. Заперечив, що наносив ОСОБА_6 удари руками та ногами в область голови, грудної клітки, шиї, лівої руки та лівої ноги. За яких обставин вона отримала виявлені на її тілі тілесні ушкодження, пояснити не може. В його присутності її ніхто не бив. Підтвердив, що на час вчинення злочину він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Просив його суворо не карати.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його винуватість у вчиненому підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні та встановленими під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що 30.11.2015 року, в період з 17 год. 30 хвилин до 17 год. 50 хвилин, поблизу літньої кухні по вул. Миру (раніше вул. Енгельса), 20 в смт. Маневичі, її син ОСОБА_4 наніс їй удари руками та ногами в область голови, грудної клітки, шиї, лівої руки та лівої ноги, спричинивши тілесні ушкодження. Інші особи їй будь-яких тілесних ушкоджень в цей день не спричиняли, ударів не наносили. В зв`язку з цим, вона перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Маневицької ЦРЛ з 30.11.2015 року по 25.12.2015 року. Будь-яких претензій до сина з приводу спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 не має, цивільний позов по кримінальному провадженню заявляти не буде, просила обвинуваченого суворо не карати.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 суду підтвердили, що 30.11.2015 року автомобілем „швидкої меддопомоги ОСОБА_6 було доставлено на приймальне відділення Маневицької ЦРЛ з тілесними ушкодженнями. З її слів виявлені у неї тілесні ушкодження на подвір`ї за місцем проживання їй спричинив син ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила, що 30.11.2015 року, в період з 17 год. 30 хвилин до 17 год. 50 хвилин, вона почула крики на подвір`ї за місцем проживання ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_9 прийшла на дане подвір`я, то побачила там ОСОБА_6 , яка сварилася з сином ОСОБА_4 . Після приходу ОСОБА_9 , яка попросила ОСОБА_4 зайти в будинок і не зачіпати матір, сварка між ними закінчилась. Чи були на тілі потерпілої тілесні ушкодження, вона не звернула уваги. ОСОБА_6 скаржилась, що їй дуже болить нога, вона не може самостійно йти. В зв`язку з цим, ОСОБА_9 викликала їй „швидку, по приїзду якої ОСОБА_6 госпіталізували в Маневицьку ЦРЛ.

Об`єктивність показань потерпілої та вказаних свідків підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом проведення слідчого експерименту від 20.01.2017 року (а.с. 61-62), яким підтверджується, що під час проведення цієї слідчої дії ОСОБА_4 на місці показав, як він 30.11.2015 року на подвір`ї по АДРЕСА_1 спричинив матері ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а також розповів про обставини вчиненого злочину; висновком судово-медичної експертизи № 109 від 11.12.2015 року, висновком додаткової судово-медичної експертизи № 2 від 6.01.2016 року (а.с. 10-12, 24-26), з яких встановлено, що ОСОБА_6 30.11.2015 року були спричинені ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток лівої гомілки (перелом малогомілкової кістки в нижній третині її діафізу та множинний відламковий перелом дистальної метадіафізарної ділянки великогомілкової кістки із зміщенням відламків), закритого перелому середніх третин діафізів обох кісток лівого передпліччя, підшкірної гематоми правої половини потиличної ділянки волосистої частини голови, синців правої лобно-скроневої ділянки обличчя, підпідборідкової ділянки шиї, ділянок лівої ключиці і тіла грудини, правих кисті і гомілки, множинних осаднень шкіри обличчя, шиї і грудної клітки, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Для утворення вказаних тілесних ушкоджень необхідно 12-14 травматичних контактів; заявою ОСОБА_4 від 12.10.2016 року про обставини вчинення кримінального правопорушення (а.с. 39); консультаційним висновком спеціаліста від 30.11.2015 року (а.с. 4), яким підтверджується, що ОСОБА_4 на час вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.11.2015 року (а.с. 5), згідно якого 30.11.2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання по АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння, спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді переломів лівої руки та лівої ноги; повідомленням Маневицької ЦРЛ від 30.11.2015 року (а.с. 3), з якого встановлено, що 30.11.2015 року о 18-й год. на стаціонарне лікування поступила ОСОБА_6 з діагнозом: відкритий перелом обох кісток лівої гомілки, закритий перелом обох кісток лівого передпліччя. Тілесні ушкодження отримала вдома по АДРЕСА_1 .
Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
В ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурором не заявлялись клопотання про зміну обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення, а тому суд при розгляді зазначеного кримінального провадження виходить із висунутогоОСОБА_4 обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні встановлено, що тілесні ушкодження у вигляді консолідованих переломів діафізів обох ключиць були отримані ОСОБА_6 не пізніше початку листопада 2015 року, відношення до тілесних ушкоджень, які були спричинені їй ОСОБА_4 30.11.2015 року, не мають, а тому підлягають виключенню з обвинувачення. Вказані обставини в частині давності спричинення цих тілесних ушкоджень підтвердив в судовому засіданні експерт ОСОБА_10 , а також вони підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 109 від 11.12.2015 року.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки спричинив ОСОБА_6 умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Разом з тим суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме: негативну характеристику за місцем проживання, що він ніде не працює, в минулому притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, є раніше судимий, вчинив умисний тяжкий злочин під час звільнення від відбування покарання у виді обмеження волі умовно-достроково за вчинення умисного тяжкого злочину.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить вчинення злочину повторно, вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, які викладені вище, а також те, що ОСОБА_4 є раніше судимий, в минулому притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, однак належних висновків для себе не зробив і вчинив умисний тяжкий злочин під час звільнення від відбування покарання у виді обмеження волі умовно-достроково за вчинення умисного тяжкого злочину, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та підвищену суспільну небезпечність, суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності. Остаточне покарання обвинуваченому визначити з урахуванням положень ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутого покарання за вироком Маневицького районного суду Волинської області від 25 грудня 2009 року.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 призначається покарання у виді позбавлення волі реально, міру запобіжного заходу відносно нього до вступу вироку в законну силу слід обрати у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Суд вважає, що цивільний позов прокурора Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 в інтересах держави в особі управління фінансів Маневицької райдержадміністрації, заявлений до обвинуваченого ОСОБА_4 , про відшкодування вартості лікування потерпілої ОСОБА_6 на загальну суму 6840 гривень 50 копійок, сума якого не оспорюється обвинуваченим ОСОБА_4 в судовому засіданні, підлягає до повного задоволення.

Матеріалами, приєднаними до позовної заяви, показаннями потерпілої ОСОБА_6 та матеріалами кримінального провадження доведено, що ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Маневицької ЦРЛ в період з 30.11.2015 року по 25.12.2015 року. На лікування потерпілої лікарнею були затрачено кошти на загальну суму 6840 гривень 50 копійок.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_4 , як винної особи, на користь районного бюджету Маневицького району, з якого фінансується Маневицька ЦРЛ, підлягає стягненню 6840 гривень 50 копійок у відшкодування витрат, затрачених на лікування потерпілої ОСОБА_6 у Маневицькій ЦРЛ.

Керуючись ст.ст. 110, 127-129, 369-371, 373-374, 395 КПК України, ст. 1206 ЦК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначивши покарання 5 (п`ять) років 3 (три) місяці позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до даного покарання невідбутого покарання за вироком Маневицького районного суду Волинської області від 25 грудня 2009 року остаточно визначити до відбування 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 10 травня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь районного бюджету Маневицького району Волинської області (р/р 0287 в ГУДКСУ у Волинській області, МФО 803014, код 24060300) 6840 (шість тисяч вісімсот сорок) гривень 50 копійок у відшкодування витрат, затрачених на лікування потерпілої ОСОБА_6 у Маневицькій центральній районній лікарні.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1