Справа № 544/374/17
1-кп/544/74/2017 Номер рядка звіту 41
У Х В А Л А
12 червня 2017 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду м.Пирятин кримінальне провадження за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.317 КК України,
в с т а н о в и в:
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до завершення судового розгляду є вимушеною необхідністю, яка зумовлена забезпеченням виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, запобіганню спробам останнього переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілого та свідків. При цьому менш суворі запобіжні заходи, порівняно з триманням під вартою, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, наведених у клопотанні, та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків. Підставою для продовження застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кількох тяжких злочинів, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора та просили змінити ОСОБА_4 раніше обраний запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт, про що заявили усне клопотання.
Розглянувши дані клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Частиною першою статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У частині другій статті 331 КПК України зазначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Установлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.317 КК України.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2017 року підозрюваному ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2017 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було продовжено на 60 днів.
На даний час розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого не завершено, провадження знаходиться на стадії допиту свідків, у зв`язку з чим виникла необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а також тяжкість покарання у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я і те, що він не працює, не одружений, вчинив злочини з корисливих мотивів, таким чином будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, тому суд дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Крім того, дотримуючись вимог ст.184 КПК України щодо обґрунтування неможливості запобігання зазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, судом установлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання від шести до десяти років позбавлення волі, суд приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, не встановлені особи, яких суд може визнати такими, що заслуговують довіри, для застосування щодо обвинуваченого особистої поруки, а також обвинувачений не працює та не має джерела доходу, тому до нього не може бути застосований запобіжний захід у вигляді застави.
У зв`язку з чим суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.
Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про зміну запобіжного заходу суд зазначає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки подано з порушенням форми та порядку його подання.
Керуючись ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Березова Рудка Пирятинського району Полтавської області, громадянину України, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 годин 30 хвилин 10 серпня 2017 року.
Копію ухвали вручити ОСОБА_4 , його захиснику, прокурору та направити до Полтавської установи виконання покарань (слідчого ізолятора) в Полтавській області після її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1