Справа № № 585/4766/16-к
Номер провадження 1-в/585/20/17
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
04 квітня 2017 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни заяву засудженого ОСОБА_5 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк та звільнення з місць позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить замінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, врахувати відбуту частину покарання, початок якого означений з 15.06.1995 року звільнити його з місця позбавлення волі. Клопотання обґрунтовує тим, що на час винесення судового рішення відповідальність за вбивство та за замах на вбивство була рівноцінною, що дозволило застосувати до нього покарання, відповідаючи ознакам, викладеним в Ухвалі Верховного Суду України від 18 квітня 2002 року «посібництво у готуванні умисного вбивства двох осіб». Законом України «Про внесення змін до деяких актів України щодо заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням», а саме у ст. 68 КК України визначено, що «довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується». Враховуючи зазначені зміни щодо пом`якшення міри покарання саме за статтю, яка суттєво вплинула на винесення судового рішення щодо нього, вважає, що повинен бути пом`якшений і загальний вирок, винесений щодо нього раніше. Розгляд справи просив проводити без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с.54).

Захисник ОСОБА_3 підтримав клопотання засудженого, оскільки позиція захисника не може розходитися з думкою підзахисного.

Прокурор заперечувала проти задоволення даного клопотання, оскільки ОСОБА_5 засуджений до довічного позбавлення волі саме за закінчений злочин.

Суд, вислухавши учасників процесу, приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого, виходячи з наступного.

Встановлено, що вироком Апеляційного суду м. Севастопіль від 14 серпня 2001 року ОСОБА_5 визнано винним і призначено покарання за п.п. «а», «е» ст. 93 КК України (1960 року) у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 1 ст. 17, п.п. «г», «ж» ст. 93 КК України (1960 року) 14 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 222 КК України (1960 року) 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.42 КК України (1960 року) за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю. На підставі ч. 3 ст.42 КК України (1960 року) за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_5 засуджується даним вироком і злочинів, за які він був засуджений вироком Харківського обласного суду від 14 березня 1996 року, (із змінами, внесеними ухвалою Верховного Суду України від 02 липня 1996 року, до 14 років 6 місяців позбавлення волі, шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим, остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна, з відбуванням покарання в тюрмі (а.с.3-41).

Ухвалою колегії суддів судової палати Верховного Суду України від 18 квітня 2002 року вирок Апеляційного суду м. Севастополя від 14 серпня 2001 року відносно ОСОБА_5 змінено: виключено з вироку вказівку суду на незаконне придбання ОСОБА_5 вогнепальної зброї; перекваліфіковано дії ОСОБА_5 зі ст. ст. 17 ч. 1, ст. 93 п.п. «г», «ж» КК України (1960 року) на ст. ст. 19 ч. 6, 17 ч. 1, ст. 93 п.п. «г», «ж» КК України (1960 року) та призначено йому покарання у виді 14 років позбавлення волі. На підставі ч.ч. 1 та 3 ст. 42 КК України (1960 року) за сукупністю злочинів, передбачених ст. 93 п.п. «а», «е», ст. 19 ч. 6, ст. 17 ч. 1, ст. 93 п.п. «г», «ж» та ст. 222 ч. 1 КК України (1960 року), призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна (а.с.42-43).

З наданих вироків вбачається, що ОСОБА_5 засуджений до довічного позбавлення волі за п.п. «а», «е» ст. 93 КК України (1960 р), тобто за закінчений злочин.

З 08 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України №1492-VIII, згідно якого ст.68 КК України доповнено ч.4 наступного змісту: Довічне позбавлення волі за вчинення готування до злочину та вчинення замаху на злочин не застосовується, крім випадків вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених у статтях 109-114-1, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, передбачених у статтях 437-439, частині першій статті 442 та статті 443 цього Кодексу», а до ч.2ст.64 КК України внесено зміни, згідно яких: Довічне позбавлення волі не застосовується до осіб, що вчинили злочини у віці до 18 років і до осіб у віці понад 65 років, а також до жінок, що були в стані вагітності під час вчинення злочину або на момент постановлення вироку, а також у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 68 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 3, 13, 14 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання, зокрема про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч.2ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання, оскільки засудженому ОСОБА_5 за посібництво у готуванні до злочину, передбаченого п.п. «г», «ж» ст. 93КК України (1960 р) призначено строковий вид покарання - 14 років позбавлення волі. Покарання у виді довічного позбавлення волі засудженому ОСОБА_5 призначено за вчинення злочину, передбаченого ст. ст. 93 п.п. «а», «е» КК України (1960 р.), тобто за закінчений злочин.

Керуючись ст. ст. 369-372, 392, 537, 539 КПК України, ст. ст. 4, 51, 74, 82 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк та звільнення з місць позбавлення волі, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали суду, засудженим - з дня отримання копії ухвали.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1