УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся представник гр. ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна.

На обґрунтування клопотання заявник зазначила, що згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.05.2017 у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 147 26 накладений арешт на грошові кошти у сумі 120 тис. грн., що вилучені 26.04.2017 під час обшуку в офісному приміщенні ТОВ «Тріал Вуд Солюшинс» за адресою м. Київ, вул. Мечнікова, 9.

Оскільки власник майна не був присутнім під час розгляду клопотання про накладення арешту, він має право звернутися з клопотанням про скасування вказаного заходу забезпечення.

Посилаючись на те, що вилучені кошти не мають відношення до кримінального провадження, представник гр. ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 просила арешт скасувати, зазначаючи, що вказані грошові кошти є заробітною платою її довірителя. Також представник просила врахувати, що дозвіл на проведення обшуку не передбачав відшукання та вилучення грошових коштів.

У судовому засіданні представник підтримала заявлене клопотання, просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Слідчий Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, наполягаючи на тому, що арешт накладений обґрунтовано, на день розгляду клопотання не відпала потреба у його скасуванні.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника власника майна, заперечення слідчого, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

У силу ст. 131, 132 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення. При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК однією з підстав для накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів.
У такому разі згідно з ч. 3 ст.170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК, тобто одержане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Факт того, що слідчий суддя, ухвалюючи 04.05.2017 рішення про задоволення клопотання слідчого, застосував ініційований стороною обвинувачення захід забезпечення (справа №761/14757/17, провадження №1-кс/761/9339/2017), свідчить про встановлення ним складових, які дозволили прийняти позитивне для слідчого рішення. Зокрема, слідчим суддею зазначено, що є достатні підстави вважати, що піддані арешту кошти у сумі 1 211 800 грн., 7 400 грн., 20 160 дол. США набуті у результаті кримінального правопорушення.

Представник власника майна, звертаючись з клопотанням про скасування арешту, не спростував висновків слідчого судді, не довів відсутність обставин, з наявністю яких стаття 132 КПК пов`язує можливість накладення арешту.

Слідчий суддя, вирішуючи питання, чи має майно, щодо якого ініціювалося накладення арешту, речовим доказом, фактично зазначив, що воно має ознаки, передбачені ст. 98 КПК, оскільки до речових доказів кримінально-процесуальний закон відносить цінності, набуті кримінально протиправним шляхом.

Доводи слідчого, наведені під час розгляду клопотання про скасування арешту, є переконливими, підтверджують, що піддані арешту готівкові кошти могли бути отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

Попри зазначене, ініціатором клопотання не наведено достатніх доводів на підтвердження поданого клопотання.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією представника власника майна щодо порушення рішенням про накладення арешту права власності гр. ОСОБА_5 .

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності гр. ОСОБА_5 відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 132, 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту грошових коштів у сумі 120 тис. грн., застосованого у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 147 26, який накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.05.2017 (справа №761/14757/17, провадження 1-кс/761/9339/2017) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1