АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/818/17 Справа № 192/85/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000369 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 р. щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Ново-Гомельске, Бобринецького району Кіровоградської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

встановила:
Згідно з вироком Тригуб скоїв інкримінований злочин за наступних обставин.

30 травня 2014 року близько 03 год. 30 хвилин знаходячись на території Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, розташованої по вул. Шевченко, буд 8/А в с. Привільне, Солонянського району, Дніпропетровської області, незаконно проник до приміщення вказаної сільської ради, звідки викрав майно загальною вартістю 1099 грн., однак будучи поміченим місцевими мешканцями з причин, що не залежали від його волі, змушений був втекти з місця події, залишивши викрадене.

Дії обвинуваченого скоєні при вищенаведених обставинах судом кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

За даним законом Тригубу призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Обвинувачений не згоден з рішенням суду першої інстанції. В апеляції просить вирок скасувати та призначити більш м`яке покарання.

Не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій та доведеності вини, вважає, що призначене покарання є занадто суворим та таким, що не відповідає тяжкості скоєного та даним про його особу.

Вважає, що судом при призначенні покарання не враховано його вік, та скрутні життєві обставини.
Обвинувачений до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надавав.
Враховуючи, що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення процесуального становища обвинуваченого, участь останнього з огляду на вимог ст. 401 КПК є необов`язково.
Беручи до уваги позицію прокурора та представника потерпілого, які не заперечували проти розгляду справи без участі Тригуба, колегія прийшла до висновку про здійснення подальшого розгляду справи без участі обвинуваченого.
Заслухав суддю доповідача, вислухав думки прокурора та представника потерпілого про законність вироку суду та необґрунтованість доводів апеляції, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставив їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як видно з вироку, суд перевірив обґрунтованість пред`явленого Тригубу обвинувачення. Дав належну оцінку доказам по провадженню.

Висновки про винуватість ОСОБА_9 у скоєнні злочину, за який він засуджений, кваліфікація його дій, в апеляції не оспорюються, тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Як убачається з наданих матеріалів судове засідання в суді першої інстанції проведено у скороченому порядку, відповідно до вимог ст. 349 КПК, так з дотриманням норм процесуального закону, судом роз`яснено суть пред`явленого обвинувачення, наслідки розгляду у спрощеному порядку, з`ясовано позицію прокурора та ОСОБА_9 , який вину у скоєному визнав на підставі чого визначено вказаний обсяг досліджуваних доказів.
Під час апеляційного перегляду порушень вимог закону при розгляді справи в порядку ст.349 КПК не встановлено.
Обговорюючи доводи апеляції про невідповідність призначеного покарання даним про особу обвинуваченого, колегія знаходить їх обґрунтованими.
Колегія суддів звертає увагу, що суду при призначенні покарання необхідно було керуватись вимогами ст. ст. 50, 65 КК України.
Відповідно до вимог вказаних норм матеріального права, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначення покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 2 постанови № 7 Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» - висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку, суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Видно, що суд першої інстанції при обранні Тригубу виду та міри покарання виходив з вказаних вимог матеріального закону і роз`яснень постанови ПВС України.
Судом враховано характер, ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно до вимог ст. 12 КК є тяжким, особу обвинуваченого який не працевлаштований, характеризується негативно на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно до вимог ст. 66 КК до обставин, що пом`якшують покарання віднесено щире каяття обвинуваченого.
Сукупність вказаних даних привела суд першої інстанції до правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого з ізоляцією від суспільства.
Доводи обвинуваченого про м`якість призначеного покарання, колегія вважає необґрунтованими, оскільки останні спростовуються наданими матеріалами.
Колегія суддів звертає увагу, що обвинувачений раніше не однократно судимий за вчинення корисливих і тяжких злочинів про що свідчать довідки ОСК-Ф1 (а.п.36-37), за місцем проживання характеризується крайнє негативно (а.п.32).
Згідно характеристики Тригуб не працевлаштований, зловживає спиртними напоями, схильний до скоєння крадіжок, агресивно поводиться по відношенню до своєї співмешканки, сусідів, у зв`язку з чим до сільської ради надходили неодноразові усні скарги про протиправну поведінку останнього.
Беручи до уваги, що останній скоїв новий злочин, не працевлаштувався, продовжує зловживати спиртними напоями, про що обвинувачений не заперечував в суді першої інстанції, на думку колегії свідчить про те що останній на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив.
Згідно положень ч.3 ст. 68 КК за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини цього Кодексу.
З огляду на наведене колегія звертає увагу, що покарання призначене обвинуваченому не перевищує двох третин максимального строку та відповідає вимогам ст. 68 КК.
За таких обставин колегія не знаходить підстав для задоволення апеляції і призначення більш м`якого покарання чи застосуванням ст.69 КК.
Так, судом першої інстанції вірно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а визначене покарання є таким, що відповідає тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого.
Істотних порушень вимог КПК, які б слугували підставою для зміни чи скасування судового рішення під час апеляційного перегляду не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого - залишити без задоволення, а вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 р. щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку впродовж трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4