Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 17 січня 2017 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 8 липня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000038.
Вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 12 січня 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого
17 вересня 2012 року вироком Збаразького районного суду за ч. 1 ст. 289 КК до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Збаразького районного суду від 17.09.2012 року, і за сукупністю вироків ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та про речові докази.
Цим же вироком визнано винуватим ОСОБА_7 , судові рішення відносно якого у касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 8 липня 2016 року зазначений вирок суду відносно ОСОБА_6 залишений без зміни.
Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_5 .
У касаційній скарзі захисник, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вказує на невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України, стверджує про неналежну оцінку доказів в даному кримінальному провадженні, оскільки, на його думку, в матеріалах кримінального провадження немає жодного доказу, який би підтверджував умисел ОСОБА_6 на збут наркотичного засобу. Окрім того вважає, що відносно ОСОБА_6 було вчинено провокацію злочину працівниками правоохоронних органів.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 5 березня 2013 року, близько 17 год. 30 хв. на вул. Грушевського в м. Збараж Тернопільської області незаконно збув ОСОБА_9 (анкетні дані змінено) за гроші в сумі 280 грн. подрібнену речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено каннабісом (марихуаною), маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,97 г.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурор просить залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу захисника, без задоволення, як безпідставну.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 на підтримку поданої касаційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги та просив залишити судове рішення без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
З урахуванням вимог ст. 438 КПК України однобічність та неповнота досудового та судового розгляду не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції. Отже, касаційний суд при касаційному розгляді виходить із обставин провадження, встановлених судами.
При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК , та кваліфікацію його дій за даною нормою кримінального закону судами зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у судових рішеннях наведено докладні мотиви.
Так, в основу вироку за фактом збуту особливо небезпечного наркотичного засобу 5 березня 2013 року обґрунтовано покладено дані, встановлені із показань свідка ОСОБА_9 (анкетні дані змінено), про те, що він під контролем правоохоронних органів 5 березня 2013 року придбав у ОСОБА_6 за 280 грн. два паперових згортки із марихуаною. Одночасно свідок пояснив, що з ОСОБА_6 був знайомий та останній неодноразово пропонував купити у нього наркотичний засіб або знайти йому клієнта, якому можна збути наркотичний засіб. Про такі наміри ОСОБА_6 він подав заяву в міліцію і погодився купити наркотичний засіб у останнього під час оперативної закупки, проведеної працівниками міліції. 5 березня 2013 року він зателефонував до ОСОБА_6 та з метою купівлі наркотичного засобу домовився з ним про зустріч та приблизно о 17 годині цього ж дня при зустрічі, ОСОБА_6 , біля ресторану «Діамант», що по вулиці Грушевського у м. Збараж збув йому за 280 грн два паперові згортки із марихуаною. Надалі у районному відділі міліції, в присутності понятих, він видав працівникам міліції вказані паперові згортки.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджуються також даними, встановленими із аналізу сукупності зібраних у ході досудового розслідування письмових доказів, у тому числі постанови старшого прокурора Збаразького району від 5 березня 2013 року про проведення оперативної закупівлі, на підставі якої ОСОБА_9 проводилась оперативна закупівля наркотичного засобу у ОСОБА_6 , акту вручення грошових коштів для проведення оперативної закупівлі та огляду покупця, протоколу особистого огляду закупника ОСОБА_9 , висновків проведених експертиз, речових доказів та інших детально наведених у судових рішеннях доказах.
Свідок ОСОБА_10 показав, що на початку березня 2013 року в його присутності на вул. Грушевського в м. Збараж ОСОБА_6 збув незнайомому наркотичний засіб.
Висновки судів щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні збуту особливо небезпечного наркотичного засобу 5 березня 2013 року належним чином обґрунтовані та вмотивовані, а вирок суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України.
Крім того, колегія суддів зазначає, що доводи касаційної скарги про провокацію злочину правоохоронними органами та відсутність умислу на збут наркотичних засобів спростовуються і показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,які були понятими при видачі ОСОБА_9 придбаної у ОСОБА_6 речовини рослинного походження. Ці показання є послідовними і такими, що узгоджуються між собою, а також із іншими доказами по справі.
Так, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, судом було встановлено, що оперативна закупівля здійснювалась з метою отримання доказів злочинної діяльності ОСОБА_6 пов`язаної з незаконним оборотом наркотиків, інформація про вчинення якої була підтверджена при проведенні оперативно-розшукових заходів.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується всебічно дослідженими судом і детально викладеними у вироку доказами в їх сукупності.
Оцінка зібраних у провадженні доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності доказів та їх достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку.

Доводи касаційної скарги захисника про те, що ухвала апеляційної інстанції не містить вичерпних відповідей на доводи його апеляційної скарги, а також не зазначено підстав, з яких скаргу визнано необґрунтованою, є безпідставними.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в апеляційній скарзі захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 просив вирок місцевого суду змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 307 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки, на його думку, зібрані докази свідчать про те, що у ОСОБА_6 не було умислу на збут наркотичних засобів. Крім того, стверджував, що оперативна закупка проведена з порушенням норм кримінального процесуального кодексу та працівниками міліції було вчинено провокацію злочину.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_6 без змін, апеляційний суд послався на показання свідка ОСОБА_9 (анкетні дані змінено), згідно яким його знайомий ОСОБА_6 при зустрічах неодноразово наполягав придбати у нього наркотичний засіб. З показань вказаного свідка слідує, що пропозиція придбати наркотичний засіб виходила саме від ОСОБА_6 . До того ж, під час апеляційного розгляду провадження ОСОБА_6 визнав, що збув ОСОБА_9 накротичний засіб-канабіс та зазначив, що з особою, яка проходить по справі під прізвищем ОСОБА_9 знайомий давно і між ними добрі стосунки. Тобто підстав у ОСОБА_9 для обмови ОСОБА_6 не було.

Аналізуючи вказані докази у їх сукупності із іншими доказами по справі, апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи захисника про відсутність умислу у ОСОБА_6 на збут наркотичних засобів є необґрунтованими, з вказаними висновками погоджується і колегія суддів.

Крім того, предметом перевірки апеляційним судом були і посилання захисника на провокацію працівниками міліції вчинення збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, та будь-яких даних про наявність таких провокацій судом встановлено не було. Так, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 чітко встановлено, що працівники міліції, використовуючи негласного агента, діяли у межах закону, а оперативна закупка здійснювалась з метою отримання доказів злочинної діяльності засудженого, пов`язаної з незаконним обігом наркотиків.

З установлених судом даних не вбачається, що закупник умовляв чи іншим чином схиляв (провокував) засудженого на придбання та подальший збут йому наркотичного засобу. Так, з показань свідка ОСОБА_9 (анкетні дані змінені) вбачається, що пропозиція збуту наркотичних засобів виходила саме від ОСОБА_6 . Про відсутність такого тиску з боку ОСОБА_9 (анкетні дані змінені) та працівників міліції свідчать і дані протоколу, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи від 5 березня 2013 року, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Тернопільськї області від 5 березня 2013 року, яка розсекречена та долучена до матеріалів справи. З вказаного протоколу вбачається, що жодного тиску чи примусу з боку ОСОБА_9 (анкетні дані змінені, в протоколі позначений під буквою «Ч»-чоловік-продавець) наркотичного засобу не було.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодоОСОБА_6 , належним чином проаналізував усі доводи поданих на вирок місцевого суду апеляцій, на кожний з доводів, що в них містяться, дав вичерпну відповідь.
Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У ході перевірки матеріалів кримінального провадження істотних порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів, що могли б перешкодити ухвалити законний й обґрунтований вирок суду, колегією суддів не встановлено.

Доводи касаційної скарги та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої або апеляційної інстанцій при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення по справі.

Покарання засудженому призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження нових злочинів, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів

постановила:
Ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 8 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3