№ 522/6667/17
№ 1-«кс»/522/6794/17

УХВАЛА
Іменем України
19 квітня 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю слідчого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Крім того, приватному нотаріусу Дніпровського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7 була надана заява про скасування реєстрації іпотек у зв`язку з нібито виконанням ТОВ «Люнакс» боргових зобов`язань перед ПОВ «Серфінг Системс ЛП». Вказані заяви були підписані громадянином ОСОБА_8 , який не має жодного відношення до ПОВ «Серфінг Системс ЛП» та ТОВ «Люнакс» станом на теперішній час не виконало боргових зобов`язань перед ПОВ «Серфінг Системс ЛП».
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав повністю, посилаючись на викладене в ньому, просив задовольнити.
Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя надходить до наступних висновків.
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Враховуючи що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що :
- нежитлові приміщення загальною площею 61,8 кв.м. розташовані за адресою: АДРЕСА_6 ;
- нежитлові приміщення загальною площею 26,6 кв.м. та 17,8 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_8 ;
- нежитлові приміщення загальною площею 527,8 кв.м. розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ;
- нежитлові приміщення загальною площею 18,8 кв.м. та 216,5 кв.м. розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;
- нежитлові приміщення загальною площею 48 кв.м. розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ;
- нежитлові приміщення загальною площею 137,7 кв.м., розташовані за адресою:
відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема є обєктом кримінально протиправних дій та (або) зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, тобто є доказом злочину, та можють бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з огляду на конкретні обставини справи, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики відчуження вказаного майна.
Також слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на майно, шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаного майна, а саме:
- нежитлові приміщення загальною площею 61,8 кв.м. розташовані за адресою: АДРЕСА_6 ;
- нежитлові приміщення загальною площею 26,6 кв.м. та 17,8 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_8 ;
- нежитлові приміщення загальною площею 527,8 кв.м. розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ;
- нежитлові приміщення загальною площею 18,8 кв.м. та 216,5 кв.м. розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;
- нежитлові приміщення загальною площею 48 кв.м. розташовані за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, смт. Олександрівка, вул. перемоги, 2-С;
- нежитлові приміщення загальною площею 137,7 кв.м., розташовані за адресою:
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя