Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/211/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.04.2017 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000329 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах на вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кубанки, Комінтернівського району, Одеської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працює, неодружений, зареєстрований АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-30 липня 1990 року Комінтернівського районного суду Одеської області від за ч. 3 ст. 81 КК УРСР (1960 року) до позбавлення волі на строк три роки;

-8 квітня 1991 року Ленінського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 141 КК УРСР (1960 року) до позбавлення волі на строк три роки; вироком Суворовського районного суду Одеської області від 20 лютого 1996 року за ч. 1 ст. 215-3, ч. 3 ст. 142 КК УРСР (1960 року) до позбавлення волі на строк вісім років;

-15 листопада 2004 року Комінтернівського районного суду Одеської області від за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк п`ятнадцять років.

-28 квітня 2016 року звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку із фактичним відбуттям покарання.

засуджено за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вироком суду обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 29 квітня 2016 року близько 20.00 години йшов по вул. Соборності України у м. Долинській Кіровоградської області та побачив ОСОБА_9 .

Наздогнавши потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваений один раз кулаком вдарив його в обличчя. У подальшому ОСОБА_6 повалив ОСОБА_9 на землю, почав його душити та відкрито викрав з кишень мобільний телефон марки «Nokia 320» вартістю 1795 грн з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» вартістю 20 грн та сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 грн, мобільний телефон марки «Nokia Asha» вартістю 540 грн з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 грн, а також грошові кошти у розмірі 5202 грн. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 56 від 4 травня 2016 року ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця на правій скроневій ділянці та синця на передній боковій поверхні шиї справа у середній третині, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 7597 грн.

В апеляціях:

- захисник-адвокат ОСОБА_7 просить вирок районного суду щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження щодо нього за ч.2 ст.186 КК України закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України. Запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду. В іншій частині вирок районного суду залишити без зміни. Свої вимоги мотивує тим, що під час досудового слідства та під час судового розгляду обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України не визнав та відмовився згідно ст..63 Конституції України давати показання по суті висунутого йому обвинувачення. На досудовому слідстві відразу після затримання працівниками поліції він пояснював, що мобільний телефон йому особисто віддав потерпілий, а кошти в сумі 250 грн. були його особисті. Крім того, допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 пояснили суду, що 29.04.2016 р. потерпілий ОСОБА_9 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та вони не бачили чи викрадав ОСОБА_6 у потерпілого ОСОБА_9 два мобільні телефони та кошти у сумі 5202 грн., а також не бачили чи виймав чи не виймав обвинувачений з кишень потерпілого вказане майно. Потерпілий зазначав, що перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння та взагалі не пам`ятає, що відбувалось, де він був, і що робив у цей день в період з 14 години. До тями прийшов лише тоді коли його за горло душив обвинувачений та запитував пін код до його банківської картки. Потім виявив, що в нього зникли кошти та два мобільних телефони, але при яких обставинах, коли і де зникло майно, потерпілий пояснити не міг. Більше того, суд першої інстанції на підтвердження вини обвинуваченого у своєму судовому рішенні послався на протокол огляду місця події від 29.04.2016 року, яким у ОСОБА_6 вилучено мобільний телефон. Разом з тим, не дав належної оцінки цьому доказу, а також не врахував, що дана слідча дія була проведена через значний проміжок часу, від часу вчинення злочину зазначеного органом обвинувачення в процесуальних документах, тому де поділись інша частина коштів в сумі 4952 грн. та ще один мобільний телефон потерпілого органами обвинувачення не встановлено, а доводи обвинуваченого не спростовано.

- обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції щодо нього

скасувати, а кримінальне провадження щодо нього за ч.2 ст.186 КК України закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України. Запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду. Мотивуючи тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання усіх свідків. Вирок районного суду ухвалено на підставі припущень, а також з врахуванням лише того, що він раніше судимий. Крім того зазначає, що його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення висновками експертизи не підтверджені.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив щодо апеляції обвинуваченого та його захисника, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах, які просили задовольнити свої апеляції, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданих апеляцій, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних на законних підставах і досліджених у судовому засіданні доказах.

Суд першої інстанції, об`єктивно встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.186 КК України як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Апеляційні доводи сторони захисту є аналогічними тим, які обвинувачений заявляв у судовому засіданні суду першої інстанції, котрий їх ретельно перевірив та дав правильну оцінку щодо необґрунтованості і надуманості з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене діяння. На кожен із доводів суд у вироку навів відповідну мотивацію щодо їх безпідставності пославшись на сукупність зібраних досудовим слідством і перевірених в судовому засіданні доказів, і колегія суддів повністю погоджується з такими висновками.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не визнав повністю. Відмовився давати показання.
Стосовно не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, колегія суддів вважає таку позицію обвинуваченого, як спосіб уникнути відповідальності за вчинений злочин, оскільки вина останнього у вчиненні даного злочину повністю підтверджується зібраними доказами, які об`єктивно підтверджується наданими стороною обвинувачення належними та допустимими доказами, достовірність, яких всебічно перевірена судом першої інстанції.
З пояснень потерпілого ОСОБА_9 у суді першої інстанції вбачається, що вдень коли відбулась подія зайшов до кафе, де зустрів учасників антитерористичної операції, взяв з ними пива. Потім випили горілки. Після цього пішов у сторону залізничного вокзалу. Далі нічого не пам`ятає, оскільки знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Прийшов до свідомості коли відчув, що ОСОБА_6 його б`є, душить. ОСОБА_6 вимагав пін-код до платіжної картки «ПриватБанку». ОСОБА_6 забрав два телефони «Nokia 320» та «Nokia Asha». Пізніше працівники поліції повернули його телефон «Nokia 320». Коли ОСОБА_6 душив та вимагав пін-код до картки сказав йому, що може задушити, однак пін-код не скаже. ОСОБА_6 казав, що задушить. ОСОБА_6 забрав 5202 грн. Телефон «Nokia Asha» не повернули. Після пригоди проходив службу у зоні антитерористичної операції та на мобільний телефон телефонував чоловік, який представився ОСОБА_6 братом, при цьому погрожував, що до дому не доїде. З цього приводу телефонував слідчому. Погрози надходили приблизно 4-5 днів. Через погрози вимушений був змінити сім-карту. Зазначає, що подія відбулась 29 квітня 2016 року можливо близько 20.00 години. Конкретно як ОСОБА_6 здійснив напад не пам`ятає, пам`ятає як душив. Коли душив сидів зверху опираючись колінами на груди. До події ОСОБА_6 не знав. 5200 грн попередньо зняв у банкоматі, оскільки повинен був їх перерахувати на інший рахунок.
Достовірність свідчень потерпілого не викликає сумніву і у колегії суддів, оскільки вони є постійними, послідовними і повністю узгоджуються з іншими наведеними у вироку доказами, зокрема з показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими матеріалами кримінального провадження.
З показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що вона вдень коли відбулась подія їхала на велосипеді. Навпроти магазину «Барва» бачила, як зверху на потерпілому, опираючись колінами на груди сидів ОСОБА_6 , при цьому одною рукою того душив, а іншою перевіряв уміст кишень. ОСОБА_6 зробила зауваження, запитала, що той робить. Бачила у ОСОБА_6 в руках банківську платіжну картку. Підійшов ОСОБА_11 та наказав ОСОБА_6 картку віддати, той кинув картку і втік. Точну дату коли відбулась подія не пам`ятає. Подія була близько 20.00 години. Стверджує, що потерпілий лежав спиною на землі, а ОСОБА_6 перевіряв рукою вміст його кишень, тримаючи іншою рукою потерпілого за шию. Коли наказали ОСОБА_6 викинути з рук картку той почав обурюватися. Сказали йому, що викличуть поліцію, після цього швидко втік у сторону автовокзалу. Наголошує, що ОСОБА_6 обшукував кишені потерпілого, при цьому тримав у руці банківську картку. Потерпілий перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, однак міг стояти на ногах.
Свідок ОСОБА_11 суду першої інстанції пояснював, що вдень коли відбулась подія біля магазину «Барва» побачив як лежав чоловік одягнений у військову форму, а зверху на ньому знаходився ОСОБА_6 . Підійшовши побачив у руках ОСОБА_6 мобільний телефон та банківську картку. Коли почав робити ОСОБА_6 зауваження з приводу його дій, той одразу втік. Після події потерпілий пояснив, що ОСОБА_6 його обікрав та попросив мобільний телефон зателефонувати до поліції. Подія відбувалась навесні близько 20.00 години. У цей день приїхав з м. Києва. Бачив як ОСОБА_6 лівою рукою тримав потерпілого за шию, а правою обшукував кишені, при цьому щось з кишені витягнув, однак не побачив, що саме. Подію спостерігав з часу виявлення до припинення близько 5 хв. У руках ОСОБА_6 бачив банківську картку. Підійшовши запитав ОСОБА_6 , що той робить, при цьому банківська картка була у нього в руках. Наказав йому кинути картку, той кинув та втік. Потерпілий перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, повідомив, що зникли грошові кошти, два мобільних телефони, документи. Казав, що ОСОБА_6 в нього витягнув все, що було.
Крім даних пояснень потерпілого та свідків, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказам, а саме:
- протоколом огляду місця події від 29.04.2016 року, згідно якого ОСОБА_6 добровільно видав мобільний телефон марки «Samsung», що знаходився у лівій кишені куртки. У кишені куртки також було вилучено два мобільних телефони марки «Samsung» без батарей. За ременем штанів було вилучено мобільний телефон ІМЕІ: НОМЕР_1 . З кишені штанів вилучено грошові кошти у розмірі 250 грн, купюрами номіналом 200 грн, 20 грн, 10 грн, 1 грн, три купюри номіналом 5 грн, дві купюри номіналом 2 грн. На фототаблиці до цього протоколу огляду місця події відображено вилучені у ОСОБА_6 грошові кошти, а також мобільний телефон «Nokia 320».
- висновком судово-медичної експертизи № 56 від 4 травня 2016 року,згідно якого при судово-медичному обстеженні ОСОБА_9 були такі тілесні ушкодження: синець на правій скроневій ділянці; синець на передній боковій поверхні шиї справа у середній третині. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, мають загальні ознаки дії тупого предмета (предметів) та могли виникнути у термін, що зазначений в обставинах випадку (т.1 а.с. 20).
-Висновком товарознавчої експертизи № 117-16Д від 4 травня 2016 року, а також довідкою вартості, встановлено вартість викрадених речей, тобто мобільного телефону «Nokia 320», сім-карти мобільного оператора «Vodafone», сім-карти мобільного оператора «Київстар», мобільного телефону марки «Nokia Asha».
-протоколом одночасного допиту потерпілого та обвинуваченого від 4 травня 2016 року, під час якого потерпілий ОСОБА_9 розповів про обставини вчинення щодо нього грабежу, а ОСОБА_6 категорично заперечував показання потерпілого.
Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочину, колегія суддів вважає, що на підставі достовірних і узгоджених між собою доказів районний суд обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, кваліфікувавши його дії за ч.2 ст.186 КК України як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

При цьому колегія суддів критично ставиться до доводів обвинуваченого ОСОБА_6 , що інкримінований злочин він не вчиняв, а вирок стосовно нього ухвалений з врахуванням його попередніх судимостей, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами кримінального провадження, зокрема показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими доказами.
Твердження обвинуваченого, що телефон «Nokia 320» йому добровільно віддав потерпілий спростовується показаннями самого потерпілого ОСОБА_9 .
Апеляційні доводи сторони захисту та обвинуваченого про недостатню вмотивованість судового рішення, також є необґрунтованими, оскільки у вироку суду наведена достатня мотивація як оцінки доказів, кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , так і спростування доводів сторони захисту.

Перевіркою всіх інших доводів, наведених у апеляціях сторони захисту, було встановлено, що вони також є безпідставними.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст..50, 65 КК України.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, місцевий суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, врахував обставини, які обтяжують покарання - рецидив злочину (наявність не знятої та не погашеної судимості за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України), відсутність обставин, які пом`якшують покарання. Також, врахував і те, що обвинувачений за місцем відбуття покарання характеризується негативно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний тяжкий злочин, а тому на думку колегії суддів, суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому покарання, обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства і призначив покарання, в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.186КК України.

Вид та термін призначеного покарання, на переконання колегії суддів, є виваженим і відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним діяння та його особі і буде необхідним і достатнім для його виправлення, слугуватиме попередженню вчинення ним нових злочинів. Підстави для застосування ст..75, 69 КК України відсутні.

Враховуючи викладене, підстав для скасування вироку чи для пом`якшення обвинуваченому покарання колегія суддів не вбачає, а тому апеляційні скарги ОСОБА_6 та його захисника-адвоката задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Долинського районного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4