ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/106/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голінка Роменського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.05.2011 року Ахтирським міським судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 18.07.2012 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 4 місяці 1 день, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Славута Хмельницької області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого аза адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 02.03.2010 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 2 роки; 02.09.2011 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 23.06.2015 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 125 КК України 200 годин громадських робіт, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_11 , 12.09.2015 року близько 03 год.10 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Зарічна, 44, в кафе «Паті», вирішив здійснити напад з метою заволодіння майном ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_11 , 12.09.2015 року близько 03 год. 15 хв., перебуваючи в приміщенні вищевказаного кафе зустрівся з ОСОБА_10 , з яким вступив у злочинну змову про здійснення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підійшли до ОСОБА_7 , який перебував на вулиці біля виходу з кафе «Паті», та діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, почали погрожувати ОСОБА_7 та вимагати щоб останній віддав їм свої грошові кошти. ОСОБА_7 відмовився, після чого, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 повернулися до приміщення кафе «Паті». Через деякий час ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наздогнали ОСОБА_7 неподалік станції метро «Славутич» та діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, почали погрожувати ОСОБА_7 спричиненням тілесних ушкоджень, якщо він не віддасть їм своє майно, на що ОСОБА_7 злякавшись, віддав їм грошові кошти в сумі 240 гривень. Після цього ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 , який погрожував при цьому застосуванням предмета схожого на ніж, з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, подолавши волю до опору ОСОБА_7 , відкрито заволоділи чужим майном, що належить останньому, а саме: мобільним телефоном «Нокіа 515», чорного кольору, вартістю 1500 гривень, у середині якого містилась сім-картка оператора «Лайф», вартістю 20 гривень, на рахунку якої було 10 гривень та золотою обручкою, вагою 3 г, вартістю 3000 гривень. Заволодівши чужим майном, ОСОБА_11 разом із ОСОБА_10 зникли з місця скоєння злочину разом із викраденим майном, завдавши при цьому ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 4770 гривень.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_10 свою винуватість у вчиненому злочині не визнав та суду показав, що у вересні 2015 року після роботи поїхав до кафе «Паті». Близько третьої години ночі він вийшов на вулицю, де познайомився з ОСОБА_12 . Через хвилин 20, він знову вийшов на вулицю, до нього підійшов ОСОБА_13 і повідомив, що є людина, яка просить наркотики і показав на потерпілого. Він ( ОСОБА_14 ) сказав, що тут немає наркотиків і не буде. Після цього потерпілий дав ОСОБА_13 200 гривень, щоб той розміняв їх. Котяш зайшов в кафе придбав каву, чай та банку з напоєм. Коли вони вже йшли на таксі, то потерпілий їх покликав і вони пішли разом. Коли вони втрьох стояли біля підземного переходу, то потерпілий знову почав просити наркотики, зняв з пальця каблучку і віддав йому. Коли потерпілий діставав телефон, то той упав на землю, тому він ( ОСОБА_14 ) його підняв і віддав ОСОБА_13 . Після чого, вони попрощалися і домовилися на наступний ранок зустрітися, щоб віддати потерпілому телефон і каблучку. Вранці він ( ОСОБА_14 ) прийшов в кафе «Паті» попити чаю, але його затримали працівники міліції і в присутності понятих вилучили каблучку потерпілого. Обвинувачений ОСОБА_14 вказав, що ніж він ніколи не носив при собі і потерпілому не погорожував.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 , вину в інкримінованому йому злочині не визнав та показав, що познайомився з потерпілим на залізничному вокзалі. Потерпілий запитував у нього, чи може він допомогти купити наркотик. Він сказав, що можна, але та людина знаходиться у клубі «Форсаж». Потерпілий запропонував поїхати до клубу «Форсаж» на таксі. Там вони пробули десь півгодини і десь о 01.30 годині поїхали до станції метро «Славутич», бо чоловіка, якого вони шукали не було в клубі. Приїхавши на ст. метро «Славутич», він пішов до кафе «Паті», де побачив охоронця ОСОБА_15 та ОСОБА_10 . Він запитав, чи є в кого придбати амфетамін, на що охоронець відповів що ні. ОСОБА_14 сказав, що не любить наркоманів і попросив показати людину, яка хоче придбати амфетамін. Вони вийшли на подвір`я - ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 і ОСОБА_17 , підійшли до потерпілого, який дав 200 гривень на придбання наркотику. Потім вони всі, крім потерпілого зайшли в кафе, випили чаю та кави. Після того, вони знову вийшли на вулицю і сказали потерпілому йти додому, але той не хотів. Біля 4 години ранку вони побачили потерпілого біля входу в метро, підійшли і спитали чому він не уходить, на що той відповів, що чекає на наркотик. Йому сказали що тут нічого не продають, на що потерпілий віддав ОСОБА_14 свій телефон та каблучку і вони розійшлися. Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 показав, що потерпілому ніхто не наносив ніяких ушкоджень і не відбирав у нього речі, ножа у Табурянського не було, але може була запальничка.
Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , їх вина в інкримінованому їм злочині повністю доведена в судовому засіданні і підтверджується наступними доказами.
Показами потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що на залізничному вокзалі в інтернет-клубі він познайомився з ОСОБА_13 . Коли у них вийшов час, то вони вирішили прогулятися. Котяш запропонував з`їздити на таксі до його сестри, щоб узяти гроші. Біля станції метро «Славутич» ОСОБА_13 сказав йому зачекати. Він ( ОСОБА_18 ) розраховувався з таксистом, але ОСОБА_13 пообіцяв віддати йому гроші і пішов. Він прослідкував за ОСОБА_13 і побачив, що той зайшов до кафе «Паті». В кафе ОСОБА_13 підійшов до ОСОБА_10 і вони удвох вийшли на вулицю. В розмові, ОСОБА_14 став говорити, що він в тому районі «авторитет», погрожуючи ножем, махаючи ним, став вимагати гроші. Він ( ОСОБА_18 ) злякався за своє життя. Потім зняв у нього з пальця обручку, з кишені дістав мобільний телефон і віддав ОСОБА_13 . Коли ОСОБА_13 і ОСОБА_14 пішли, то він побіг на заправку, де викликав наряд поліції, після чого, стали шукати ОСОБА_13 і ОСОБА_10 . По приїзду слідчо-оперативної групи, подивилися камери відеоспостереження в кафе «Паті», після чого, вже СОГ знайшли ОСОБА_13 і ОСОБА_10 . У ОСОБА_13 знаходився належний йому мобільний телефон, а у Табурянського його обручка.
На питання захисника ОСОБА_9 потерпілий ОСОБА_7 категорично ствердив, що ОСОБА_10 , узявши його за шиворот, махав ножем. Він бачив в руці лезо ножа довжиною приблизно 10см. Руків`я не бачив, оскільки воно було зажате в руці.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що він був присутнім в якості понятого при проведенні потерпілим впізнання особи, яка щось викрала. Після впізнання він підписував документи.
Свідок ОСОБА_20 в суді показав, що восени 2015 року, точної дати не памятає, він прийшов в кафе «Паті», куди також прийшов ОСОБА_13 . На прохання директора кафе - ОСОБА_21 він викликав працівників поліції, оскільки перед цим в кафе сталось пограбування. В подальшому у присутності свідка у ОСОБА_13 було вилучено мобільний телефон, про що було складено протокол. Свідок вказав, що в кафе усі присутні говорили про пограбування і, коли прийшов ОСОБА_13 , сказали, що це він вчинив пограбування. Котяш давав згоду на вилучення у нього телефону.
Крім того, вина ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджується також:
Даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 12.09.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомив, що 12.09.2015 року близько 04.30 години 05.30 години за адресою: м. Київ, пр. Бажана, станція метро «Славутич», невідома особа під погрозою предмета, схожого на ніж, заволоділа його майном, а саме телефоном «Нокіа 515» та обручкою (том 2, а.с.63).
Даними протоколу огляду місця події від 12.09.2015 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого під час проведення вказаної слідчої дії за адресою: м. Київ, вул. Зарічна, 44 в кафе «Оболонь» ( кафе «Паті») , був виявлений ОСОБА_10 , у якого при поверхневому огляді була виявлена і вилучена каблучка жовтого кольору. Як пояснив останній, каблучкою він заволодів погрожуючи ножем невідомому чоловіку близько 03 години 30 хвилин поблизу підземного переходу станції метро «Славутич» (том 2, а.с.64-70).
Постановою від 12.09.2015 року ( том 2, а.с. 83) вилучена у ОСОБА_10 каблучка визнана речовим доказом і передана на зберігання потерпілому ОСОБА_7 .
Даними протоколу огляду місця події від 12.09.2015 року та фототаблицею до нього ( том 2, а.с. 71-76), згідно з яким було оглянуто ділянку місцевості, розташовану на відстані приблизно двох метрів від входу в перехід до станції метро «Славутич» по пр. Бажана, де безпосередньо був скоєний напад на потерпілого ОСОБА_7 .
Даними протоколу огляду місця події від 12.09.2015 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого, під час огляду ділянки за адресою: м. Київ, вул. Зарічна, 44, був виявлений ОСОБА_11 , у якого при проведенні поверхневого огляду був вилучений мобільний телефон «Нокіа 515», що належить потерпілому ОСОБА_7 (том 2, а.с.78-82).
Постановою від 12.09.2015 року ( том 2, а.с. 83) вилучений у ОСОБА_11 мобільний телефон «Нокіа 515» визнаний речовим доказом і переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 .
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.09.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 серед пред`явлених осіб, впізнав ОСОБА_10 як особу, яка здійснила на нього напад (том 2, а.с.95-98).
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13.09.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 серед пред`явлених осіб, впізнав ОСОБА_11 як особу, яка здійснила на нього напад (том 2, а.с.99-102).
Оцінюючи покази обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що вони не вчиняли інкримінованого їм злочину, що потерпілий ОСОБА_7 добровільно віддав їм своє майно, суд ставиться до них критично, оскільки вони спростовуються зібраними у справі доказами, а саме показами потерпілого ОСОБА_7 , який безсумнівно, категорично вказав на те, що в руках у ОСОБА_10 був саме ніж, що він злякався за своє життя. Зазначені покази обвинувачених суд розцінює як обрану ними позицію захисту від відповідальності і покарання за вчинений злочин.
Крім того, доводи захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про те, що зібрані докази, а саме протоколи огляду місця події від 12.09.2015 року, в яких зазначено про вилучення у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 майна належного потерпілому ОСОБА_7 є недопустимими доказами, таяк здобуті з порушенням вимог ст. 208 КПК України, а саме з порушенням проведено обшук обвинувачених та вилучено речі, які знаходилися при них, суд не приймає до уваги, оскільки як вбачається з зазначених протоколів ОМП, обшук в розумінні положень ст. 208 КПК України, якою визначено порядок затримання особи, слідчим не проводився.
Що стосується доводів захисту про недопустимість як доказів протоколів впізнання, оскільки впізнання проведено з порушенням вимог КПК, а саме, що потерпілому перед проведенням впізнаня були показані особи обвинувачених, то суд також не приймає їх до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що СОГ оглядалося відео з камер відеоспостереження кафе з метою оперативного розшуку осіб безпосередньо після вчинення злочину.
Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 своїми умисними діями вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоровя особи яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченим судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинувачених судом не встановлено.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжких злочинів, його особу, що раніше судимий за вчинення умисного злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, і вважає необхідним, з урахуванням його ролі у скоєнні злочину, обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжких злочинів, його особу, що раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, останній раз засуджений 23.07.2015 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт і покарання ним не відбуте, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра. Водночас, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 963 від 17.11.2015 року ( том 2, а.с. 121-123) на момент скоєння злочину та на даний час за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними, негативно характеризуєтьмя за місцем проживання, і вважає необхідним, з урахуванням його ролі у вчиненні злочину, обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті. Оскільки, обвинувачений ОСОБА_11 не відбув покарання за попереднім вироком - у виді 200 годин громадських робіт, то остаточне покарання суд визначає на підставі ст.ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_10 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
ОСОБА_11 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у виді 7 ( семи) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ст.ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_11 покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.07.2015 року у виді 25 днів позбавлення волі і остаточно до відбуття ОСОБА_11 призначити сім років 25 днів позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ст. 72 КК України ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 відраховувати з 12 вересня 2015 року; ОСОБА_11 відраховувати з 13 вересня 2015 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Речові докази: каблучку жовтого металу, вагою 3 грами, мобільний телефон «Нокіа 515» залишити у власності ОСОБА_7 , чорну сумку з особистими речами ОСОБА_11 повернути ОСОБА_11 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СУДДЯ: