Деснянський районний суд міста Києва
Справа № 1-453/2010
ПОСТАНОВА

іменем України

11 травня 2010 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі :

головуючого - судді Кошової О.В.,

при секретарі - Гаврилюк В.П.,

за участю прокурора - Гаращенко І.І.,

за участю адвоката - ОСОБА_1,

провівши попередній розгляд кримінальної справи по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, працює ПП, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України,

встановив:

Згідно обвинувачення вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26 березня 2010 року ОСОБА_3 засуджений за ст.ст. 186 ч. 2, 190 ч. 2 КК України до 4 років та 6 місяців позбавлення волі.

За ст. 186 КК України ОСОБА_3 засуджений за те, що 22.09.2009 року приблизно о 20 годині 30 хвилин знаходячись біля другого підїзду будинку № 28 по вул. Жукова в м. Києві за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою підійшов ззаду до ОСОБА_2 та діючи узгоджено,з метою викрадення чужого майна, наніс ОСОБА_2 один удар кулаком у область обличчя, після чого ОСОБА_3 з невстановленою досудовим слідством особою, відкрито викрав належний ОСОБА_2 мобільний телефон «Моторола V360», який випав у останнього з рук.

В ході досудового слідства ОСОБА_2 як потерпілий показав, що 22.09.2009 року він повертався до дому та розмовляв по мобільному телефону зі своєю дружиною, підійшовши до підїзду №2 свого будинку по вул. Жукова, 28 приблизно о 20 годині 30 хвилин натиснувши кнопку домофону він почув, що ззаду нього хтось біжить, обернувшись він побачив 2-х хлопців один з яких наніс йому удар в область обличчя, ОСОБА_2 наніс у відповідь удар іншому хлопцю, під час чого і випав мобільний телефон ОСОБА_2 «Моторола V360»у нього з рук і хлопці втекли. Вже дома ОСОБА_2 виявив відсутність мобільного телефону, згодом зателефонувала йому дочка і сказала, що їй телефонували працівники міліції та повідомили, що знайшли його мобільний телефон. Коли ОСОБА_2 прийшов до місця куди йому сказали підійти працівники міліції, він впізнав ОСОБА_3, як одного з нападників.

Під час досудового слідства, згідно протоколу впізнання від 12.11.2009 року де він чітко вказав на ОСОБА_3, як на одного з нападників, в тому чесал і на очній ставці з ОСОБА_3 в судовому засіданні 14.01.2010 року потерпілий ОСОБА_2 чітко, детально вказував на роль та ступінь участі ОСОБА_3 при скоєнні відносно нього злочину, настоюючи на своїх показах. При цьому ОСОБА_2 вказував на те, що саме ОСОБА_3 наніс йому удар кулаком в обличчя. В судовому засіданні 14.01.2010 року ОСОБА_2 вказував на те, що саме ОСОБА_3 викрав мобільний телефон під час, того коли мобільний телефон випав у ОСОБА_2 з рук при нанесенні їм удару другому чоловікові.

04.03.2010 року у судовому засіданні ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, згідно ст. 384 КК України, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази, маючі прямий умисел на перешкоджання встановленню істини у справі, дав показання про те, що він не може з упевненістю сказати, чи був ОСОБА_3 взагалі при вчиненні злочину, чи саме ОСОБА_3 наносив йому удар та вкрав телефон, та те, що він не може пояснити, чому саме ОСОБА_3 впізнав як особу, яка вчинила відносно нього злочин.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 заявив клопотання про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України на підставі ст. 45 КК України.

ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. У вчиненому щиро кається, просить суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, кримінальну справу стосовно нього закрити.

Вислухавши думку прокурора Гаращенко І.І., який не заперечує проти закриття кримінальної справи стосовно ОСОБА_2, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд вважає за необхідне клопотання захисника задовольнити.

Згідно ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, який, згідно ч. 2 ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Під час досудового слідства та у судовому засіданні обвинувачений щиро покаявся, про що свідчить щиросердечне визнання вини, висловлення жалю з приводу вчиненого злочину, негативне ставлення до своїх дій. Під час досудового слідства обвинувачений давав правдиві та повні показання чим активно сприяв розкриттю злочину; ОСОБА_2 позитивно характеризується, його діями збитків не завдано.

За встановлених обставин суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без фактичного застосування заходів кримінально - правової репресії.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7-2, 248 КПК України, суд,

постановив:

Звільнити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 384 КК України на підставі ст. 45 КК України; кримінальну справу стосовно нього закрити.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання - скасувати.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до Апеляційного суду м. Києва

Суддя