Дата документу Справа № 323/376/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/823/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 323/376/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 5 ст. 72 КК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції з Оріхівською виправною колонією УДпсУ в Запорізькій області в апеляційному порядку матеріали провадження відносно
засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на незаконність судового рішення, вказує, що суд першої інстанції не вивчав матеріали справи, незаконно та необґрунтовано відмовив йому в його заяві. Просить скасувати ухвалу суду, призначити новий судовий розгляд, перерахувати йому термін попереднього ув`язнення, задовольнити його заяву.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що судове рішення необхідно залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2017 року в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання відмовлено, оскільки згідно ухвали суду першої інстанції від 02.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України йому вже було зараховано у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 23.07.2012 року по 07.10 2013 року включно.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що суд не врахував, що в рамках попередньої кримінальної справи по якій його засуджено вироком від 10.07.2009 року, йому обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та він перебував у слідчому ізоляторі з 18.11.2008 року по 20.10.2009 року, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно до роз`яснень п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 10.07.2009 року спочатку був засуджений районним судом за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. По цій кримінальній справі він знаходився під вартою з 18.11.2008 року по 20.10.2009 року. 14.10.2011 року він був звільнений районним судом умовно достроково, невідбута частина покарання склала 1 рік 2 місяця 14 днів.

21.08.2012 року він знову був засуджений районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту. На підставі ст. 71 КК України йому було призначено остаточне основне покарання у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі. Строк покарання по цій кримінальній справі йому обчислювався з 23.07.2012 року, тобто з часу застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, суд першої інстанції до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднав невідбуту частину покарання за першим вироком від 10.07.2009 року, тільки покарання в розмірі 1 року позбавлення волі.

Враховуючи вищевказане, а також вимоги закону про те, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі проводиться тільки в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, колегія суддів вважає, що обчислення строку остаточного покарання по останньому кримінальному провадженні проводиться ОСОБА_6 з моменту винесення нового вироку із зарахуванням строку утримання обвинуваченого під вартою по останньому кримінальному провадженні, тобто з 23.07.2012 року, а тому клопотання засудженого про зарахування до попереднього ув`язнення ще періоду з 18.11.2008 року по 20.10.2009 року, є необґрунтованим.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 14 лютого 2017 року відносно засудженого ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: