Справа № 761/509/17
Провадження № 1-кс/761/669/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , представника ТОВ «БК «Дорлідер» адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Дорлідер» про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна звернувся директор ТОВ «БК «Дорлідер» ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що за клопотанням слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 220 160 000 000 000 12 за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 2585 КК України слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ухвалою від 09.11.2016 наклав арешт на грошові кошти ТОВ «БК «Дорлідер», що знаходяться на банківському рахунку підприємства у ПАТ «Марфін Банк».

У той же час, на думку власника майна, застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є необґрунтованим, оскільки зміст ухвали не дає можливості встановити мету накладення арешту. Крім того, статті Кримінального кодексу, за якими здійснюється розслідування, не передбачають спеціальної конфіскації, цивільний позов не пред`явлений, враховуючи, що про підозру у даному провадженні службовим особам ТОВ «БК «Дорлідер» не повідомлено, відсутні підстави для висновку щодо застосування покарання у вигляді конфіскації майна. Припущення, що діями службових осіб підприємства завдана шкода бюджету на суму 5, 5 млн. грн., не підтверджено належними доказами.

На теперішній час підприємству потрібні кошти для відновлення діяльності з ремонту доріг Одеської області.

У судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 наполягав на задоволенні клопотання з підстав, які наведені при зверненні до суду.

Слідчий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не прибув, про наявність поважних причин неявки суд не повідомив. Дана обставина відповідно до положень ст.174 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, заслухавши доводи представника власника майна, дослідивши надані ним документи, дійшов висновку про таке.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, з-поміж іншого, є доказом злочину, підлягає стягненню з юридичної особи як отримана неправомірна вигода.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва, вирішуючи питання, чи є майно, щодо якого ініціювалося накладення арешту, речовим доказом, врахував, що воно містить ознаки, передбачені ст. 98 КПК, оскільки до речових доказів кримінально-процесуальний закон відносить, серед іншого, цінності, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням, з-поміж інших, власника майна, за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна повинен навести докази того, що на даній стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте без урахування певних суттєвих обставин.

Попри зазначене, ініціатором клопотання не наведено жодних доводів стосовно того, який з наведених факторів є підставою для скасування арешту.

Слідчий суддя погоджується з аргументацією заявника у частині того, що накладення арешту порушуються про його право власності.

У той же час, право власності не є абсолютним, ст. 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У даному випадку обмеження права власності ТОВ «БК «Дорлідер» відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

Зазначене свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання представника ТОВ «БК «Дорлідер» адвоката ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 220 160 000 000 000 12 за ч. 3 ст.258 5, ч. 5 ст.191 КК України про скасування арешту грошових коштів на банківських поточних рахунках ТОВ «Будівельна компанія «Дорлідер» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 у ПАТ «Марфін Банк» (МФО 328168) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1