Справа №295/1808/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_3 ,

з участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження № 0000265 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Царівка, Коростишівський р-н, Житомирська обл., громадянин України, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 12, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин 23 вересня 2014 року о 08 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 11.00 год. 31 січня 2017 року. 31 січня 2017 року о 11.00 год. солдат ОСОБА_4 з`явився до військової прокуратури Житомирського гарнізону та заявив про себе.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у самовільному залишені військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні провину в інкримінованому йому злочині визнав, за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, їх позиція є добровільною та істинною, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Тому, враховуючи, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги думку прокурора, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження ухвалив визнати недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, цивільний позов не заявлений, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає дані фактичні обставини справи.

Сукупність досліджених у судовому засіданні доказів свідчить про те, що своїми умисними діями, які виразилися у самовільному залишені військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин тривалістю понад один місяць, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 3 ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості, відсутність потерпілих по даному кримінальному провадженню, особу обвинуваченого, його молодий вік, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, позитивно характризувався за місцем служби та проживання.

Відповідно до ст. 66 КК України суд враховує обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України не встановлені.

При цьому, враховуючи тяжкість злочину, обставини вчинення злочину, характер дій, обвинуваченого, його особу поведінку винного до вчинення злочину: що він належним чином виконував свої військові обов`язки, його ставлення до вчиненого ним діяння: критичну оцінку своїх діянь, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому застосовує ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та поклавши на нього додаткові зобов`язання відповідно до ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не застосовувався, цивільний позов не пред`являвся, речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371 374, 394 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає обов`язки відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 3, 4 КК України, а саме: повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в орган пробації.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_1