АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прип`ять, Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.09.2013 року за ст. 186 ч. 1 КК України на 2 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки; вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.10.2013 року за ст. ст. 15 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.4 КК України на 4 роки позбавлення волі, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02.09.2013 року за ст. 186 ч. 1 КК України на 2 роки позбавлення волі , із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки виконувати самостійно, звільнений 14.01.2016 року по відбуттю строку покарання,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою з 29 серпня 2016 року по 02 грудня 2016 року включно із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжним заходом ОСОБА_7 залишено тримання під вартою.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , який раніше вчинив злочин, передбачений ст. 186 КК України, 29 серпня 2016 року близько 13 год. 50 хв., перебуваючи у приміщенні кіоску «Київ хліб» по вул. Драйзера,10 в м. Києві, переслідуючи корисливу мету, підійшов до потерпілої ОСОБА_8 , яка тримала у руках гаманець з грошовими коштами, вихопив з гаманця дві купюри по 100 грн., тим самим, повторно, відкрито викрав чуже майно, що належало ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину втік, завдавши потерпілій матеріальної шкоди.

В аналогічних за змістом апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 порушують питання про зміну вироку Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року, перекваліфікацію дій ОСОБА_7 на ч. 2 ст. 185 КК України та призначення менш тяжкого покарання за ч. 2 ст. 185 КК України. Вважають, що суд першої інстанції помилково кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він не усвідомлював, що його дії були помічені потерпілою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги поданих апеляційних скарг; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повиннобути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.
З огляду на доведеність винуватості вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна вчинене повторно.

Так, із показань потерпілої ОСОБА_8 вбачається, що 29 серпня 2016 року близько 13 год. 50 хв., перебуваючи у приміщенні кіоску «Київ хліб» по вул. Драйзера, 10 в м. Києві, до неї підійшов ОСОБА_7 та відкрито викрав з гаманця грошові кошти в сумі 200 грн., після чого з місця вчинення злочину втік.

Зазначені показання потерпілої, які судом першої інстанції обґрунтовано покладені в основу свого висновку, у колегії суддів не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом та викладеними у вироку, зокрема: даними протоколу огляду місця події від 29.08.2016 року про те, що за адресою: АДРЕСА_2 на землі виявлено та вилучено гроші в сумі 100 грн.; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.08.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка вирвала з її рук гроші; показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що він бачив, як ОСОБА_7 тримав у руці гроші, а коли його затримали кинув їх у бік жінки, яка за ним бігла; показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що вона бачила ОСОБА_7 в магазині «Київ хліб», який поводив себе підозріло, підійшов до жінки навалився на неї, після чого вийшов з кіоску; показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що він був присутній в якості понятого при огляді місця події, де в його присутності на землі виявлено та вилучено купюру номіналом 100 грн.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про те, що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки обвинувачений вважав, що діє таємно і за його діями ніхто не спостерігає, - необґрунтовані та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Статтею 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», колегія суддів вважає необхідним зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 29.08.2016 року до вступу вироку в законну силу у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року на підставі ст. 404 КПК України змінити в частині обчислення строку покарання, зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, а в решті вирок залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині обчислення строку покарання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою ОСОБА_7 з 29.08.2016 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок залишити без зміни.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

_______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/718/2017 Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1