490/1120/16-к
н/п 1-кп/490/348/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2016 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м.Миколаєва
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, освіта базова середня, не одруженого, не працює, проживає: АДРЕСА_1 ,раніше судимого: 26.04.2007р. Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, 07.05.2010р. умовно-достроково звільнений, невідбутий строк 7міс. 27днів,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України
ОСОБА_5 02.12.2015р. близько 16год. 32хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Капюшон», що розташований за адресою м.Миколаїв, вул.Дзержинського, 51, з корисливих мотивів, реалізуючи свій раптовий намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, таємно викрав жіночий пуховик «Сара-Леоне-608», вартістю 4250,00грн. Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 4250,00грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, і по суті дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення та не суперечать їм. Обвинувачений ОСОБА_6 показав, що 02 грудня 2015р. приблизно о 15год-16год. він зайшов в магазин «Капюшон», що знаходиться по вул.Дзержинського в м.Миколаїв, біля ринку справа. В магазині він побачив куртку та захотів подарувати її сестрі, але в нього не було грошей. Тому він, скориставшись ти, що продавець відволікся на інших відвідувачів магазину, поклав жіночу куртку синього кольору собі в сумку та й вийшов з магазину. В цей час продавці його не бачили, були зайняті іншими покупцями. Після того як він викрав куртку пішов до дому, де і зберігав викрадену куртку. Через тиждень до нього приїхали працівники міліції, він добровільно видав їм викрадену куртку, та зізнався, що це він викрав куртку з магазину. За цей час курткою ніхто не користувався. В скоєному каявся просив суд його суворо не наказувати.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України окрім визнання своєї вини, підтверджується і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду справи. Фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у справі.
Судом досліджено постанову про визнання речових доказів від 05.01.2016р. згідно якого жіночий пуховик «Сара Ліона 608», темно-синього кольору, визнано речовим доказом та передано на зберігання власнику.
Судом досліджено зберігальна розписка ОСОБА_7 згідно якої остання отримала на зберігання від працівників міліції жіночий пуховик «Сара Лиона 608», темно-синього кольору.
Судом досліджено постанову про визнання речових доказів від 05.01.2016р. згідно якого CD-R диск з відеозаписами камер спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за 02.12.2015р. визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
Оцінюючи в сукупності досліджені в процесі судового розгляду справи докази суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані правильно за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує пом`якшуючі обставини щире каяття, визнання вини, обтяжуючих вину ОСОБА_6 обставин суд не вбачає.Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимого за аналогічні злочини, шкоду потерпілій відшкодовано, то суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе відносно ОСОБА_6 обрати покарання із застосуванням ст.75 КК України
Керуючись ст.ст.368, 369,370,371,373, 374 КПК України, суд,
засудив :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази у справі жіночий пуховик «Сара Лиона 608», темно-синього кольору передати потерпілій ОСОБА_7 , CD-R диск з відеозаписами камер спостереження магазину «Капюшон» - залишити в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляції через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя