Справа № 405/1433/16-к
1-кп/405/41/16
УХВАЛА
12 грудня 2016 року Ленінського районного суду міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кропивницькому у кримінальному провадженні, обвинувальний акт у якому внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012265 від 13.12.2015 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених за ч. 2 ст. 186 КК України, питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ,
встановив:
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Головуючий виніс на розгляд питання про доцільність продовження у відношенні обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прокурор вказав на необхідність продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на 60 днів кожному, з посиланням на те, що вони обвинувачуються у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів із застосуванням насильства. Крім того, прокурор просив врахувати соціальні зв`язки обвинувачених, те, що вони раніше судимі, не працюють. За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, є ризики здійснювати ним незаконний вплив на потерпілих та свідків з приводу змін наданих ними в суді показань, переховуватися від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Захисники обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заперечували щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , просили змінити на домашній арешт, так як на даний час фактично відсутні ризики, на які посилається прокурор. Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтримали позицію захисників.
Потерпілий ОСОБА_12 підтримав позицію прокурора.
Представник потерпілого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_14 просила розглянути питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених у виді тримання під вартою на розсуд суду.
Враховуючи викладене, суд вважає, що і на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження. Враховуючи характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_3 є достатньо підстав вважати, що він, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення умисного злочину, з огляду на його моральні якості, репутацію, відсутність даних про тісні соціальні зв`язки, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченого з боку громадськості, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у інкримінованих злочинах, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування). Те, що обвинувачений не має постійного доходу на власне утримання, вказує на наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги дані про його особу, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Також, суд вважає, що і на теперішній час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження. Враховуючи характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 є достатньо підстав вважати, що він, який, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення корисливого злочину, обвинувачується у вчиненні злочинів під час іспитового строку, з огляду на його моральні якості, репутацію, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченого з боку громадськості, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у інкримінованих злочинах, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування). Те, що обвинувачений офіційно не працює, а отже немає особистого постійного доходу на власне утримання, вказує на наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги дані про його особу, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Крім того, суд вважає, що і на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження. Враховуючи характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 є достатньо підстав вважати, що він, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, обвинувачується у вчиненні злочину під час умовно-дострокового звільнення, з огляду на його моральні якості, репутацію, відсутність тісних соціальних зв`язків, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченого з боку громадськості, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування). Те, що обвинувачений офіційно не працює, а отже немає особистого доходу на власне утримання, вказує на наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги дані про його особу, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Крім того, суд вважає, що залишається і на даний час достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження. Враховуючи характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_6 є достатньо підстав вважати, що він, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, з огляду на його моральні якості, репутацію, відсутність даних про тісні соціальні зв`язки, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченого з боку громадськості, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), та наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги дані про його особу, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Застосований запобіжний захід - тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідає характеру та тяжкості вчинених злочинів, в яких вони обвинувачуються, а встановлені ризики і на даний час є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо вказаних обвинувачених на більш м`який.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, у зв`язку з чим обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно продовжити на 60 днів кожному.
Суд вважає, що обраний запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченим, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 331, 369 КПК України, суд,
постановив:
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «09» лютого 2017 року включно.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 09» лютого 2017 року включно.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «09» лютого 2017 року включно.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «09» лютого 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1