ЄУН193/326/17
Провадження №1-кп/193/26/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В И Р О К
01 червня 2017 року сел. Софіївка Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3 потерпілої: ОСОБА_4

представника потерпілої: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000440, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 вересня 2016 року, по обвинуваченню відносно:

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Яр Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, на диспансерних обліках не перебуває, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України ,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - крадіжка, що завдала значної шкоди потерпілому, вчинене при слідуючих обставинах:

17 вересня 2016 року у вечірній час, маючи корисний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення сільськогосподарської культури соняшника, ОСОБА_6 уклав усну угоду з сторонніми особами, які не діяли як співвиконавці злочину, оскільки були переконані у законності виконання вказаних робіт, про надання в тимчасове користування сільськогосподарської техніки. Після чого, у вищезазначений термін, ОСОБА_6 , не маючи правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що розташована за межами с.Петрово Софіївського району Дніпропетровської області, яка на праві власності відповідно до державного акту ІП-ДП № 000736 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_3 , загальною площею 8,790 га, скосив частину врожаю сільськогосподарської культури соняшника з вищевказаної земельної ділянки.

В подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, на вантажному автомобілі ЗІЛ д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 , два рази відвіз скошені 7400 кілограм насіння соняшнику та реалізував гр. ОСОБА_8 по АДРЕСА_4 .

Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 розпорядився чужим майном на власний розсуд, чим спричинив гр. ОСОБА_4 матеріальний збиток, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 726 від 06.03.2017, на загальну суму 70300,00 грн..

Своїми умисними, протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), що завдала значної шкоди потерпілому, ОСОБА_6 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєному злочині визнав повністю та пояснив, що він в 2015 році уклав договір із ОСОБА_9 на 7 років про обробіток його земельної ділянки, що розташована за межами с.Петрово Софіївського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 030050240, площею 8,39 га., та із ОСОБА_10 на один рік (в усній домовленості) про обробіток земельної ділянки, кадастровий номер 030050241, площею 8,79 га. В поточному році він посіяв та скосив насіння соняшника, за що ОСОБА_6 заплатив останній за оренду землі 30 000 гривень. Зазначив, що в 2016 році ОСОБА_4 зателефонувала йому та сказала що вона сама буде обробляти землю. Після чого остання засіяла насіння соняшнику. Потім в вересні місяці 2016 року ОСОБА_6 вирішив скосити частину врожаю на земельній ділянці, яка належить потерпілій, так як остання на думку обвинуваченого повинна була віддати кошти за обробіток землі. 17.09.2016 обвинувачений ОСОБА_6 зателефонував гр. ОСОБА_7 , в якого як знав мається комбайн НИВА червоного кольору та запропонував йому скосити врожай як він пояснив на своєму полі, що розташоване за межами с. Петрово, кадастровий номер 030050241, площею 8,79 га, що належить ОСОБА_4 , на що останній погодився, та по телефону йому розповів куди потрібно їхати. Коли ОСОБА_6 вже був на вказаному полі, приїхав ОСОБА_11 менший та старший ОСОБА_12 , та в вечірній час син ОСОБА_11 почав косити поле, потім коли скосив один раз, ОСОБА_12 поїхав додому, взяв свій автомобіль ЗІЛ, загрузився насінням соняшнику вагою 3700 кг. та відвіз до ОСОБА_8 в смт.Софіївка, через деякий час ще один раз відвіз 3700 кг., за що ОСОБА_8 заплатив обвинуваченому ОСОБА_6 близько 45000 гривень. Після чого комбайн та автомобіль поїхали додому та ОСОБА_6 заплатив ОСОБА_7 близько 10 000 гривень. Після отримання коштів ОСОБА_6 також поїхав додому в м. Кривий Ріг та отримані кошти віддав за борги. Заявлений потерпілою цивільний позов визнає частково, щодо відшкодування потерпілій моральної шкоди вважає, що сума завищена.

Представник потерпілого та потерпіла в судовому засіданні заявлений цивільний позов підтримали в повному обсязі.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України є доведеною та підтверджується як показаннями самого обвинуваченого, так і дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме : витягом з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000440 від 21.09.2016, згідно до якого описано фабулу вказаного провадження та визначену правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України (а.к.п. 1), протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.09.2016, згідно якого ОСОБА_4 повідомила, що в період часу з 13.09.2016 по 21.09.2016 невстановлена особа здійснила крадіжку врожаю соняшника з поля площею 8 га., що належить їй на праві власності, розташованого в с. Петрове Софіївського району (а.к.п. 5) , протоколом огляду місця події в с. Петрове Софіївського району від 11.09.2016 з фото таблицею, згідно якого оглянуто земельну ділянку, яка належить потерпілій ОСОБА_4 , відповідно до якого виявлено скошену культуру та стебла соняшника, (а.к. п.6-10), протоколом обшуку від 17.02.2017, складеного за результатами проведеного обшуку на підставі ухвали слідчого судді (а.к.п. 88-93), висновком судово-товарознавчої експертизи №726 від 06.03.2017, відповідно до висновку якого ринкова вартість насіння соняшника врожаю 2016 року у розмірі 7400 кг. станом на 21.06.2017 складає 70 300 гривень (а.к.п. 104-108), протоколом слідчого експерименту від 25.03.2017 з фото таблицею, згідно якого обвинувачений ОСОБА_6 показав звідки він приїхав на земельну ділянку, що належить ОСОБА_4 та де саме він скосив насіння соняшника (а.к.п. 135-137), постановою слідчого СВ Софівського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , якою перекваліфіковано кримінальне правопорушення по кримінальному провадженню №0000440 з ч.1 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України (а.к.п. 124-125) та постановою слідчого СВ Софівського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 23.02.17 про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні насіння соняшника у кількості 7400 кг. (а.к.п. 102).

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 органами досудового слідства кваліфіковані по ч.3 ст.185 КК України, ніхто із учасників процесу не оспорює вказану кваліфікацію і суд приходить до висновку, що дана кваліфікація вірна, відповідає фактичним обставинам справи та кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що завдала значної шкоди потерпілому .

Обтяжуючих вину обставин судом не встановлено.

Пом`якшуючими вину обставинами у обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Призначаючи покарання, суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше не судимий, характеризується позитивно, на диспансерних обліках не перебуває, працює по найму (а. к.п . 143-145 ).

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд виходить із положень ст.ст.50,65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України є умисним злочином середньої тяжкості, відсутність обтяжуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства.

Потерпілою ОСОБА_4 , в порядку ст.128 КПК України, заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. В обґрунтування цивільного позову вказує, що внаслідок протиправних дій, вчинених обвинуваченим ОСОБА_6 , що виражається у розпорядженні чужим майном на власний розсуд, спричинено їй матеріальну шкоду на загальну суму 70300,00 грн., відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 726 від 06.03.2017. Крім того зазначає, що вона перенесла тяжку моральну травму.

Зазначає, що після пережитого нею сильного нервового стресу у неї загострилось хвороби, почались сердечні болі, підвищується тиск. Всю зиму вона лікувалась, приймала та продовжувала приймати заспокійливі ліки, бо без них у неї тремтять руки і вона не може працювати, щоб ці ознаки усунути, вона приймає заспокійливі ліки. Крім того вона змушена витрачати час, гроші та здоров`я у пошуках захисту свого порушеного права. Відсутність вкраденого соняшника обвинуваченим унеможливлює отримання нею результатів її господарської діяльності і ускладнило її життя по тій причині, що у неї зараз відсутні кошти на лікування хронічного гепатиту Б та панкреатиту, а також у неї відсутні кошти на утримання її земельної ділянки .

Посилається на те, що через зазначені обставини вона відчуває душевний дискомфорт, втратила спокій, нормальний сон. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив їй моральну шкоду яку вона оцінює в 50 000 грн.. У зв`язку з чим просить суд стягнути з обвинуваченого завдану їй матеріальну шкоду у розмірі 70300,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.. В обгрунтування заявленої моральної шкоди надала довідку про тимчасовий розлад здоров`я.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Судом враховується, що заявлені потерпілою позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_6 завданої їй матеріальної шкоди у розмірі 70300 гривень підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи, проведеної у рамках кримінального провадження від 06.03.2017 №726, згідно якого ринкова вартість насіння соняшника врожаю 2016 року у розмірі 7400 кг. станом на 21 вересня 2016 року складає 70300,00 грн..

Судом також враховується, що земельна ділянка загальною площею 8,790 га, кадастровий номер 030050241, що розташована за межами с. Петрово Софіївського району Дніпропетровської області, на праві власності відповідно до державного акту ІП-ДП №000736 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_3 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та наданих в судовому засіданні пояснень учасників кримінального провадження, на вказаній земельній ділянці саме потерпіла ОСОБА_4 засіяла насіння соняшника.

Після вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_6 реалізував насіння соняшника у у розмірі 7400 кг. гр. ОСОБА_8 за 45000 грн., після чого розпорядився вказаними коштами на власний розсуд. Досудовим розслідуванням встановлено, що гр. ОСОБА_8 займається скупівлею насіння соняшника за адресою АДРЕСА_4 , який йому належить на праві власності згідно офіційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 41 Конституцією України визначено: ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1); особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2).

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною. Проте чинним законодавством визначені випадки, коли позбавлення права власності є законним та можливим.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Тобто ст. 388 ЦК України визначений перелік виняткових умов, за яких майно може бути витребуване, а саме, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Власник майна - це та особа, яка має законні права володіти, користуватися, розпоряджатися майном, що вибуло до добросовісного набувача поза волею власника.

Важливим також є питання розмежування поняття добросовісності і недобросовісності набувача. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 № 24-150/0/4-13 Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав зазначено, що під поняттям знав слід розуміти не лише безпосередню обізнаність особи у тому, що вона набуває майно у суб`єкта, який не наділений правом на його відчуження, а й водночас усвідомлення факту порушення своїми діями прав іншої особи. Щодо застосовуваного законодавцем поняття повинен був знати, то воно характеризує недобросовісність того володільця (набувача), який хоч і не був безпосередньо інформований про відсутність у відчужувача права на відчуження майна, але за обставинами його набуття міг та зобов`язаний був про це знати .

У будь-якому разі недобросовісними мають вважатися особи, які заволоділи майном або одержали майно в результаті скоєння злочину (наприклад, крадіжки, грабежу, розбою, шахрайства), що встановлено в порядку, передбаченому законом. При цьому ці особи завжди мають вважатися такими, що знали про незаконність свого володіння.

З врахуванням зазначеного, суд вважає ОСОБА_8 недобросовісним набувачем, оскільки він одержав майно від обвинуваченого ОСОБА_6 в результаті скоєння ним злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме викрадення зерна насіння соняшника у власника - потерпілої ОСОБА_4 ..

В той же час судом враховується, що у відповідності до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно постанови слідчого Софіївського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 23.02.2017 про визнання речовим доказом та приєднання до кримінального провадження визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000440 насіння соняшника загальною вагою 7400 кілограмів та залишено на відповідальне зберігання гр. ОСОБА_8 ..

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

З врахуванням викладених обставин, суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 70300 гривень не відповідає положенням ст.61 Конституції України та розцінюється судом як намагання притягнути обвинуваченого ОСОБА_6 до подвійної відповідальності, оскільки на підставі ст.100 КПК України вказане насіння соняшника має бути повернуто власнику-потерпілій ОСОБА_4 , а тому цивільний позов в цій частині необгрунтований, не підтверджений належними доказами та задоволенню не підлягає.

Згідно статті 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи та позовну заяву в частині стягнення з ОСОБА_6 завданої моральної шкоди у розмірі 50000 гривень, суд приходить до висновку про часткове їх задоволення, з огляду на наступне:

Враховуючи Пленум Верховного Суду України у п. п. 3 та 5 своєї Постанови №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У зв`язку з характером і глибиною душевних, емоційних, моральних страждань, які переносить потерпіла ОСОБА_4 внаслідок скоєння обвинуваченим відносно неї кримінального правопорушення, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_6 , на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, відповідно до ст.ст. 128, 368 КПК України, на користь потерпілої підлягає стягненню у розмірі 25 000 гривень .

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним по ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (три) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

п.1) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

п.2) періодично з`являтись на реєстрацію в органи з питань пробації .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувався.

Позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_4 задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суму завданої моральної шкоди в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

В решті цивільного позову відмовити.

Речовий доказ по кримінальному провадженню №0000440 - насіння соняшника загальною вагою 7400 кг., яке знаходиться на зберіганні у гр. ОСОБА_8 , повернути власнику - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканці АДРЕСА_3 (а.к.п. 102).

Матеріали кримінального провадження №0000440 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при обвинувальному акті у справі №193 /326 /17, провадження 1-кп/193/26 /17 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1