Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0018415 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

згідно ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця м. Коростень Житомирської області, громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.27, ч.2 ст.366 КК України,

_______________________________________

Справа № 11-кп/796/2036/2016
Категорія: ч.5 ст.191, ч.3 ст.366 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1
за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 3 листопада 2016 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.11.2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0018415 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, та ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.27, ч.2 ст.366 КК України, повернуто прокурору.

Рішення суду мотивоване тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить конкретного формулювання висунутого обвинувачення кожному з обвинувачених окремо із зазначенням дій, якими, на думку органу досудового розслідування, вчинено кримінальні правопорушення, часу, місця, їх вчинення, відомостей про розподіл ролей співучасників, а також чіткого розміру майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який відрізняється від ціни цивільного позову.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України, необґрунтовані, оскільки він містить чітке формулювання обвинувачення. Тому вважає, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вказуючи про відсутність підстав для повернення обвинувального акта прокурору; доводи обвинуваченого ОСОБА_11 і захисника ОСОБА_6 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою з огляду на те, що обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення; провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, висунутого кожному з обвинувачених окремо, і в ньому викладено лише зміст підозри, а також ті встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюються ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , і правову кваліфікацію. Такі відомості згідно з ст.277 КПК України становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 мають статус підозрюваних.

Одночасно з цим суд зазначає про те, що у формулюванні обвинувачення при викладенні відомостей щодо дій осіб не зазначено місце, час вчинення ними певних дій, чітко не зазначено розподіл ролей учасників при визначенні ролі ОСОБА_9 як організатора, які згідно з ст.91 КПК України є обставинами, що входять до предмету доказування, а тому воно є незрозумілим і порушує право обвинувачених на захист.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Невідповідності обвинувального акта вказаним вимогам закону колегія суддів не вбачає, оскільки він містить виклад фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність і відповідну норму, формулювання обвинувачення щодо кожного з них із зазначенням часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінальних правопорушень, виду і розміру шкоди.

Суд може повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку допущення суттєвих недоліків у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які можуть потягти за собою порушення права на захист.

Дійсно, після викладення відомостей, передбачених п.5 ч.2 ст.291 КПК України, в тому числі формулювання висунутого кожному з обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 обвинувачення в обвинувальному акті зазначено про достатність доказів для їх підозри у вчиненні відповідних кримінальних правопорушень. Однак вказана обставина не свідчить про відсутність формулювання обвинувачення, а тому твердження суду, що обвинувальний акт містить лише зміст підозри, є надуманими.

До того ж, суд допустив суперечність у своїх висновках, одночасно вказуючи і про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, і про неконкретність сформульованого в ньому обвинувачення.

Невірними, на думку колегії суддів, є і висновки суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті чітко не визначено розмір матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка відрізняється від заявленої ціни цивільного позову.

Згідно з п.7 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно з п.2 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.

Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , будучи службовими особами, зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб заволоділи коштами Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця на суму 14 632 292 гривні 20 копійок, в особливо великих розмірах. В ході досудового розслідування прокурором в інтересах держави в особі Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця заявлено цивільний позов на таку ж суму.

У викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення містяться посилання на висновки судової будівельно-технічної експертизи, судово-економічної експертизи, акт ревізії, згідно з якими вартість невиконаних будівельних робіт, що зазначена в актах прийняття виконаних підрядних робіт, відрізняється, однак вказано про заволодіння обвинуваченими коштами саме на суму 14 632 292 гривні 20 копійок.

Таким чином висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам закону не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно з ст.ст.409, 411 КПК є підставою для скасування ухвали з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції і задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 3 листопада 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0018415 щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.27, ч.2 ст.366 КК України, повернуто прокурору, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3