Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8109/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2017 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю:

слідчого ОСОБА_3

розглянувши клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва із клопотанням про арешт майна.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що в провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0002652 від 19.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Зазначає, що згідно фактичних обставин справи встановлено, що 18.06.2017 року, приблизно о 20 год. 48 хв. по вулиці Сагайдачного,6 в місті Києві, ОСОБА_5 відкрито викрав мобільний телефон марки «Айфон 6», який належить ОСОБА_6 , чим завдав майнової шкоди останній.

Посилається на те, що в ході огляду місця події 18.06.2017 року на ділянці дороги за адресою: м. Київ вул. Волоська, № 12/4 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучено мобільний телефон марки «Айфон 6».

Звертає увагу слідчого судді на те, що оскільки вилучений 18.06.2017 року мобільний телефон є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, на нього необхідно накласти арешт з метою запобіганню можливості його приховування, знищення з боку ОСОБА_5 . У зв`язку з чим звертається з даним клопотанням до слідчого судді.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримує з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить його задовольнити в повному обсязі.

З метою забезпечення арешту майна та недопущення розголошення матеріалів кримінального провадження і здійснюваних в його рамках слідчих дій, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути клопотання без повідомлення його власника, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві дійсно перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002652 від 19.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_7 від 19.06.2017 року про те, що 18.06.2017 року, приблизно о 20 год. 48 хв. по вулиці Сагайдачного,6 в місті Києві, ОСОБА_5 відкрито заволодів її особистим майном, а саме мобільним телефоном.

Як вбачається з наданих слідчим матеріалів, якими він обґрунтовує доводи свого клопотання, 18.06.2017 року в ході огляду місця події на ділянці дороги за адресою: АДРЕСА_1 , у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вилучено мобільний телефон марки «Айфон 6».

19.06.2017 року ОСОБА_5 було допитано в якості підозрюваного і останній визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення та підтвердив факт того, що вилучений у нього мобільний телефон марки «Айфон 6» він відкрито викрав у невідомої йому жінки в кафе по АДРЕСА_2 .

З системного аналізу норм чинного КПК України можна зробити висновок, що вилучений у ОСОБА_5 18.06.2017 року телефон, виходячи з приписів статті 167 КПК України є тимчасово вилученим майном.

Так статі 167, 168 КПК України визначають, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

За приписами статті другої КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством України з метою досягнення дієвості кримінального провадження передбачено заходи його забезпечення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади;

5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.

Згідно статті 170 КК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З системного аналізу зазначеної статті КПК України в сукупності з іншими його нормами можна зробити висновок, що арешт, як захід забезпечення кримінального провадження може бути застосований слідчим суддею виключно у випадку коли щодо майна, на яке просять накласти арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням же арешту майна є запобігання можливості його, зокрема зникнення або втрати.

Частина перша статті 173 КПК України визначає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Також при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати ряд обставин, визначених ч. 2 ст. 173 КПК України.

Оцінивши в сукупності надані слідчим докази з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що хоч слідчий і звернувся із даним клопотанням із пропуском строку визначеного ст. 171 КПК України (майно було вилучене 18.06.2017 року, а клопотання про його арешт подано 20.06.2017 року), однак ним достовірно доведено наявність достатніх підстав вважати, що дійсно було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, існують ризики передбачені абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме можливість приховування, знищення вилученого майна та доведено те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме є об`єктом кримінально протиправних дій та зберегло на собі його сліди, а тому його повернення особі в якої його було вилучено (підозрюваному), як того вимагає ч. 5 ст. 171 КПК України, є не допустимим.

З врахуванням зазначеного, слідчий суддя виходячи з усіх обставин справи приходить до висновку про розумність та співрозмірність обмеження права власності, завданням кримінального провадження, а також не вбачає будь-яких негативних наслідків арешту майна для учасників кримінального провадження або третіх осіб, у зв`язку з чим клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 100, 167, 168, 170-173, 175, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Айфон 6», який був вилучений 18.06.2017 року у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали надіслати слідчому та іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1