1-кс/754/1763/17
Справа № 754/9276/17
У Х В А Л А
Іменем України
20 липня 2017 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 ,
при секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві - ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 14.03.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,
В с т а н о в и в :
Старший слідчий СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 про накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , з метою збереження її у якості речового доказу.

Обгрунтовуючи доводи клопотання слідчий зазначає, що у провадженні слідчого відділу Деснянського управління поліції ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 14.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Крім того, у провадженні слідчого відділу Деснянського управління поліції ГУНП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009244 від 15.07.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України.
17.07.2017 року вказані кримінальні провадження були об`єднані під спільним номером Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що невстановлені досудовим слідством особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_2 , чим спричинили матеріальної шкоди ОСОБА_5
24.11.2016року за адресою: АДРЕСА_3 , приватним нотаріусом Київського міського округу ОСОБА_6 , було посвідчено довіреність, яку нібито видав ОСОБА_5 на ОСОБА_7 , та уповноважив останнього розпоряджатися його нерухомим майном. Дану довіреність зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій під номером 1311, номер бланка НВІ425729.
26.11.2016року ОСОБА_7 використовуючи довіреність, яку йому нібито надав ОСОБА_5 , уповноважив ОСОБА_8 , виступати від імені ОСОБА_5 , а саме посвідчив у приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_9 , довіреність, яка зареєстрована у реєстрі нотаріальних дій під номером №1756, номер бланк НВА905658.
08.12.2016року ОСОБА_8 , використовуючи довіреність, яка нібито уповноважує його діяти від імені ОСОБА_5 , продав квартиру АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить останньому, а саме уклав договір купівлі-продажу на користь ОСОБА_10 у приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_11 .
29.12.2016року ОСОБА_10 , уклав з ОСОБА_12 , договір купівлі-продажу на квартиру АДРЕСА_2 . Вказаний договір було посвідчено у приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_9 .
29.12.2016року ОСОБА_12 уклав з ОСОБА_8 договір іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського округу ОСОБА_9 . Предметом іпотеки стала квартира АДРЕСА_2 .
Допитаний у якості потерпілого ОСОБА_5 , показав, що у його приватній власності «Свідоцтво право власності № НОМЕР_1 від 07.04.2014 року», знаходилася квартира АДРЕСА_2 . 15.12.2016 року йому стало відомо, що невідома йому особа, використовуючи довіреність, яку ОСОБА_5 ніколи не надавав та шахрайським шляхом заволоділа вищевказаною квартирою, а в подальшому заклала її в іпотеку. Крім того, ОСОБА_5 в ході допиту у якості потерпілого в рамках кримінального провадження №0009244 від 15.07.2017 року показав, що йому стало відомо, що невстановлена слідством особа, яка можливо причетна до вищевказаного кримінального правопорушення, намагається шляхом використання підроблених документів, шахрайським шляхом заволодіти його майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
17.07.2017року квартиру АДРЕСА_1 , було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні №0009244 від 15.07.2017 року.
З метою забезпечення повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування, встановлення всіх об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, встановлення всіх осіб причетних до злочинної схеми, скерованої на заволодіння майном, яке стало об`єктом злочинного посягання, а також для унеможливлених здійснити дії, пов`язані із здійсненням продажу, переоформлення, передачі в заставу, найм, дарування, або відчуження майна іншим способом, з метою прийняття законних процесуальних рішень, притягнення винних осіб до відповідальності, збереженням речового доказу, необхідним заходом забезпечення кримінального провадження є накладення арешту на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив суд його задовольнити з підстав наведених у ньому.
Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_5 .
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та пояснень слідчого, що квартира АДРЕСА_1 є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000024, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Крім того, існують реальні ризики відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.
Керуючись вимогами ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 17.03.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру: АДРЕСА_1 .
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя: ОСОБА_1