Справа № 349/1447/16-к
Провадження № 1-в/349/1/17
У Х В А Л А
23 січня 2017 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника облпсихлікарні №2 ОСОБА_5

хворого ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Рогатині справу за заявою в.о. головного лікаря обласної психіатричної лікарні №2 про зміну примусового заходу медичного характеру щодо ОСОБА_6 , -

встановив:

19 грудня 2016 року на адресу Рогатинського районного суду надійшла заява в.о. головного лікаря Івано-Франківської обласної психіатричної лікарні №2 про зміну примусового заходу медичного характеру у виді лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_6 .

У судовому засіданні представник облпсихлікарні №2 ОСОБА_5 заяву підтримала повністю та суду пояснила, що хворий перебуває на примусовому лікуванні в обласній психіатричній лікарні №2. Стан психічного здоров`я хворого ОСОБА_6 за період лікування стійко покращився. Зміна психічного стану проявляється в покращенні настрою, емоцій. ОСОБА_6 став активніший, у нього відсутні суїцидальні та маячні розлади. З`явилася критика до хвороби. Покращання стану здоров`я хворого відбулося на фоні підтримуючої терапії. На підставі наведеного комісія лікарів прийшла до висновку, що в результаті змін в стані психічного здоров`я ОСОБА_6 відпала потреба в раніше застосованому заході медичного характеру. Є підстави змінити застосований раніше захід у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

ОСОБА_6 підтримав заяву щодо зміни примусових заходів медичного характеру, просив заяву задовольнити.

Захисник вважає, що заява передчасна з тих підстав, що ОСОБА_6 немає родичів, які допомагатимуть йому в облаштуванні побуту, здійснюватимуть за ним нагляд.

Прокурор заперечував щодо задоволення заяви, вважає зміну примусового заходу медичного характеру щодо ОСОБА_6 передчасною, оскільки ОСОБА_6 продовжує хвріти, родичів, які б взяли відповідальність за його поведінку та контроль щодо вживання лікарських препаратів немає. Відсутні відомості щодо наявності у хворого житла за місцем проживання до направлення у лікувальні установи.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Коломийського районного суду Івано-Франківської області від 16 липня 2003 року до ОСОБА_6 було застосовано примусові заходи медичного характеру госпіталізацію до психіатричного закладу із суворим наглядом. Хворий перебував на лікуванні у Дніпропетровській українській психіатричній лікарні.

Постановою Красногвардійського районного суду від 22 березня 2011 року хворому змінені примусові заходи медичного характеру на госпіталізацію у психіатричну лікарню із посиленим наглядом. Виписаний з Української психіатричної лікарні із суворим наглядом 12 липня 2011 року. У Волинській обласній психіатричній лікарні №2 перебував на лікуванні з 14 липня 2011 року. Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 31 липня 2013 року ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру змінені на лікування у відділенні із звичайним наглядом у психіатричній лікарні за місцем проживання. 28 серпня 2013 року поступив на лікування в ОПНЛ №3. 21 січня 2016 року ОСОБА_6 звернувся із заявою про переведення його на лікування в ОПЛ №2 в с.Підмихайлівці.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2016 року ОСОБА_6 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру з перебуванням в психіатричній лікарні із звичайним наглядом на строк шість місяців.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів №40 від 06.12.2016 року підставами зміни ОСОБА_6 примусового заходу медичного характеру із госпіталізації в психіатричну лікарню із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку є покращання його психічного стану. Хворий частково критичний до свого попереднього стану та хвороби, не проявляє гострих галюцинаторних та маячних розладів, також на протязі лікування не спостерігалося агресивних та насильницьких тенденцій.

Ст.ст.3,25 Закону України «Про психіатричну допомогу», п.5 принципу 18 до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 року №46/119 «Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги» передбачено, що пацієнт і його представник мають право бути присутніми на будь-якому слуханні, брати в ньому участь та бути вислуханими.

За ст.95 КК України особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Відповідно до ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такий вид примусового заходу медичного характеру як надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядкку. Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно-небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до психіатричного закладу.

Згідно ч.2 ст.514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок зміни у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

З матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 страждає психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії у розумово відсталої особи, емоційно-вольовий дефект з параноїчними включеннями, ускладнений алкогольною залежністю та асоціальною поведінкою.

Крім того, відповідно до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 вчиняв суспільно-небезпечні діяння з тяжкими наслідками, на даний час постійного місця проживання не має, осіб, які б здійснювали контроль за поведінкою ОСОБА_8 та контролю за ним щодо постійного вживання лікарських препаратів теж не має.

Одночасно про періодичність загострення психічного захворювання ОСОБА_8 свідчать ті обставини, що лікуючий лікар-психіатр неодноразово звертався із заявами про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом відносно ОСОБА_8 .

На підставі наведених вище обставин, даних про особу ОСОБА_8 , висновку комісії лікарів-психіатрів, а також враховуючи всі обставини справи, зокрема підвищену суспільну небезпеку діянь, передбачених ст.ст.122 ч.2, 135 ч.3 КК України, які вчиняв ОСОБА_8 , те, що на даний час він продовжує хворіти на психічне захворювання, потребує постійного лікування під наглядом, суд приходить до висновку, що з метою запобігання вчинення суспільно небезпечних діянь, правових підстав для заміни Шевчуку примусових заходів медичного характеру на даний час не має, а тому подана заява є передчасною та не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 92 - 95 КК України, керуючись ст. ст. 512, 514 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви в.о. головного лікаря обласної психіатричної лікарні №2 про заміну примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю с.Нижній Вербіж Коломийського району Івано-Франківської області з госпіталізації в психіатричному закладі із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Рогатинський районний суд.

Суддя ОСОБА_1