Справа № 642/4627/16-к
Провадження №1кп/642/492/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньою освітою,, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10.02.2016 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 100 годин громадських робіт,покарання відбув частково;
- 21.06.2016 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 389 КК України до 3 місяців арешту, в силу ч.1 ст. 71 КК України частково приєднане невідбуте покарання у вигляді 24 годин громадських робіт, та відповідно до п.3 ч.1 ст. 72 КК України остаточно призначено покарання у вигляді арешту на 3 місяці 3 дні;
-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Огульці Валківського району Харківської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, учня групи №01 Чугуївського професійного ліцею на базі базової загальної освіти, проживає у гуртожитку зазначеного ліцею за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи раніше засудженим 10.02.2016 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 100 годин громадських робіт, маючи не зняту та не погашену судимість, скоїв умисні корисливі кримінальні правопорушення за таких обставин.
Так, 26.04.2016 близько 10.00 годин, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , де він перебував з дозволу володільця житла - ОСОБА_12 , помітив на стільці гаманець з грошовими коштами та мобільний телефон «Samsung» GT-E1200І (SEK), належні останньому.
Після цього ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, діючи повторно, підійшов до стільця, де знаходилось вищезазначене майно, та скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_12 , 1938 року народження, який в силу стану свого здоров`я не здатен був чинити йому протидію, у присутності останнього відкрито викрав гаманець, який не становить матеріальної цінності для потерпілого, в якому знаходились грошові кошти в сумі 46 гривень, та мобільний телефон «Samsung» GT-E1200І (SEK), вартість якого згідно висновку експерта №3453 від 30.06.2016 складає 110 гривень.
Заволодівши таким чином викраденим майном, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на суму 156 гривень.
Крім того, 10.05.2016 близько 00.30 годин ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи спільно та за попередньою змовою між собою, знаходячись на території залізничного вокзалу станції Харків-пасажирський за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна,1, помітивши раніше не знайомого їм ОСОБА_6 , який прямував вздовж залізничної колії від залізничного вокзалу станції Харків-пасажирський у напрямку Кузинського мосту у м. Харкові, маючи умисел, направлений на скоєння розбійного нападу з метою заволодіння майном потерпілого, почали його переслідувати.
Потерпілий ОСОБА_6 , помітивши переслідування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , бажаючи уникнути негативних наслідків для нього, почав бігти та, спіткнувшись, впав на землю біля опор Кузинського мосту, на відстані 100 метрів від будівлі ПАТ «Електромашина», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Озерянська, 106. В цей момент ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наздогнали потерпілого ОСОБА_6 , та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на скоєння розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, підбігли до нього та здійснили раптові, несподівані для потерпілого, короткочасні, агресивні насильницькі дії, які полягали у нанесенні множинних ударів - ногою у поперекову ділянку тулуба, у праву бічну поверхню грудей, кулаками рук та ногами в ділянку грудей і живота, по плечах та передпліччях, при цьому потерпілий закривав руками обличчя, після чого, коли потерпілий ОСОБА_6 зробив спробу підвестись, ОСОБА_4 наніс йому ще один удар ногою в область рота.
Під час нанесення потерпілому зазначених тілесних ушкоджень, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на скоєння розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи із корисливих мотивів, ОСОБА_4 витягнув із кишені куртки потерпілого ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 200 гривень, а ОСОБА_5 витягнув із карману брюк потерпілого ОСОБА_6 належний останньому мобільний телефон «Samsung» НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №3453 від 30.06.2016 складає 138 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою і в групі, з метою заволодіння чужим майном, спричинили потерпілому ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи №2738-ая/16 від 10.05.2016 такі тілесні ушкодження: субкон`юктивальні крововиливи під з`єднувальні оболонки очей, забиту рану на тлі синця на верхній губі, забиту рану на нижній губі, садна на руках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та травматичну екстракцію 1 зубу праворуч на верхній щелепі, що належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою стійку незначну втрату загальної працездатності, тобто застосували до потерпілого насильство, небезпечне для його життя та здоров`я.
Заволодівши таким чином викраденим майном, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зникли та розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 338 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе за ч.2 ст. 186 КК України відносно потерпілого ОСОБА_12 визнав повністю, за ч.2 ст. 187 КК України - частково та пояснив, що 26 квітня 2016 року зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_13 ,з яким вони приїхали в селище Протопопівку відвідати знайомого дідуся ОСОБА_14 . Він - ОСОБА_15 - був у стані алкогольного сп`яніння. Вони прийшли в будинок ОСОБА_16 , ОСОБА_17 поговорив з дідусем. Коли ОСОБА_14 вийшов, він ОСОБА_15 - на очах діда дістав з пакету, який лежав на стільці біля діда, гаманець з грошима у сумі 46 грн. та мобільний телефон «Самсунг». ОСОБА_16 за станом здоров`я не міг пересуватись, лежав, все бачив та просив не чіпати мобільний телефон, сказав його покласти, однак він викрадене не повернув, та пішов з викраденим майном з будинку. ОСОБА_18 про вказане не було відомо. Телефон він заклав у ломбард, гаманець викинув, гроші витратив. Цивільний позов ОСОБА_7 визнав.

Крім того, 9 травня 2016 року вони гуляли з ОСОБА_13 в районі вокзалу. Він- ОСОБА_15 - підійшов до раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_6 та попросив цигарку, а той йому грубо відповів. Потім вони з ОСОБА_19 пішли на вокзал до північного термінала, де знову побачили потерпілого. Потерпілий пішов з вокзалу, пішов вздовж залізничної колії від залізничного вокзалу у напрямку Кузинського мосту, а вони пішли за ним слідом. Потерпілий побачив їх та намагався втекти, однак вони наздогнали його біля Кузинського мосту, де він спіткнувся, зігнувся, намагаючись піднятись. Він - ОСОБА_15 - наніс удар потерпілому в область грудної клітини, від чого потерплий впав, та він наніс йому удар в область рота, після чого побачив у потерпілого кров. Всього він наніс потерпілому два удари. ОСОБА_20 також наносив удари рукою по плечах потерпілого, коли той лежав. Він- ОСОБА_15 - забрав грошові кошти з внутрішньої кишені його куртки у сумі 200 грн., а ОСОБА_21 у потерпілого з кишені джинсів забрав телефон «Самсунг» , після чого вони залишили місце події. Гроші вони разом з ОСОБА_19 витратили, а телефон на вокзалі віддали поліцейським, коли їх зупинили. Зазначив, що вони наносили меншу кількість ударів потерпілому, ніж вказано в обвинувальному акті, тому вину він визнає частково, та у них не було попередньої змови на вчинення цього злочину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе в ході судового розгляду визнав та пояснив, що 9 травня 2016 року вночі вони запізнились в метро з ОСОБА_15 , були в районі вокзалу. ОСОБА_15 підійшов до раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_6 , попросив цигарку. Потім ОСОБА_15 сказав йому, що потерпілий грубо відповів. Вони пішли до північного терміналу, де ОСОБА_15 знову побачив потерпілого та задів його за плече. Потерпілий вийшов на залізничну колію, а вони з ОСОБА_15 пішли за ним слідом, наздогнали його біля мосту. ОСОБА_15 вдарив потерпілого ногою в область грудної клітки, від чого потерпілий впав, ОСОБА_15 ще наніс йому удар та забрав гроші з кишені куртки потерпілого у сумі 200 грн. Він - ОСОБА_20 - наніс потерплому удари ногою та кулаком в область плеча, забрав телефон «Самсунг» з кишені. Також ОСОБА_15 наніс удар ногою в область рота потерпілому. Після цього вони пішли. Телефон він віддав ОСОБА_15 на мосту. Гроші вони разом з ОСОБА_15 витратили. Вони пішли в зал очікування, де їх затримали працівники поліції. Матеріальну шкоду у розмірі 200 грн. він потерпілому відшкодував добровільно. Також зазначив, що попередньо вони не обговорювали з ОСОБА_4 вчинення цього злочину. Пояснив, що щиро покаявся у скоєному.

Крім того, він пояснив, що 26 квітня 2016 року вони гуляли з ОСОБА_15 , поїхали разом в Протопопівку. Він посидів з дідусем - ОСОБА_16 , поговорив з ним. Дід хворів, лежав в ліжку, ходити не міг. Потім попросив дозволу зайти ОСОБА_15 , він зайшов, побув деякий час. Коли він ОСОБА_20 - вийшов з будинку, почув крик, дідусь сказав, що ОСОБА_15 побіг, забравши гаманець з грошима та його телефон. Про намір ОСОБА_15 вчинити викрадення майна дідуся йому не було відомо.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за епізодом вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_6 підтвердилась у судовому засіданні такими доказами, дослідженими у судовому засіданні:
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив в судовому засіданні, що 10.05.2016 близько 00.30 годин він запізнився на електропотяг та знаходився на Привокзальній площі. До нього підійшов раніше незнайомий ОСОБА_15 , попросив цигарку, він відмовив йому, оскільки у нього цигарок не було, та пішов в касу, придбав квиток, був на Північному терміналі, де побачив ОСОБА_15 та ОСОБА_20 . ОСОБА_15 ще раз попросив у нього цигарку, він ще раз відмовив та пішов на вихід, вирішив пройти до наступної станції пішки. Він побачив, що вони йдуть слідом за ним. Не доходячи до Кузинського мосту він почув, що його наздоганяють, прискорив шаг, добіг до моста, однак спотикнувся та впав, та відразу отримав удар в область поясниці, хто наніс цей удар він не бачив. Після цього ОСОБА_4 і ОСОБА_5 удвох нанесли йому множинні удари ногами та руками по тулубу, били по грудній клітці, животу, рукам, ногам, предпліччам, Він закривав обличчя руками, хто скільки ударів наносив, не бачив, однак він отримав множинні удари, били удвох. ОСОБА_15 запитав його, де гроші та телефон. ОСОБА_4 витягнув із кишені його куртки грошові кошти в сумі 200 гривень, а ОСОБА_5 витягнув із карману джинсів мобільний телефон «Samsung». Він намагався підвестись, однак ОСОБА_15 наніс йому удар в область верхньої щелепи та вибив зуб. Після цього нападники втекли. Матеріальну шкоду у сумі 200 грн. йому ОСОБА_5 відшкодував добровільно, тому він відмовився від цивільного позову.
- висновком судово-медичної експертизи №2738-ая/16 від 10.05.2016, проведеної ХОБСМЕ, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені такі тілесні ушкодження: субкон`юктивальні крововиливи під з`єднувальні оболонки очей, забита рана на тлі синця на верхній губі, забита рана на нижній губі, садна на руках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та травматична екстракція 1 зубу праворуч на верхній щелепі, що належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою стійку незначну втрату загальної працездатності;
- даними слідчих експериментів від 21 червня 2016 року, один з яких проведений з участю судово-медичного експерта ОСОБА_22 , в ході яких потерпілий ОСОБА_6 показав місце і детально розповів про обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень двома особами, які заволоділи його майном - мобільним телефоном та грошима у сумі 200 грн., пояснив, що грошові кошти сумі 200 грн. у нього з кишені забрав чоловік вищого росту, а мобільний телефон - той, що нижче, а також план-схемою до протоколу;

- висновком судово-медичної експертизи №3493-ая/16 від 12.07.2016, проведеної ХОБСМЕ, який є аналогічним вищенаведеному висновку судово-медичної експертизи №2738-ая/16 від 10.05.2016. Також зазначено, що показання ОСОБА_6 , дані в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень;
- фактом впізнання потерпілим ОСОБА_6 серед інших пред`явлених осіб ОСОБА_4 як особи, яка разом з іншим чоловіком нанесла йому тілесні ушкодження та заволоділа його майном, забравши грошові кошти у сумі 200 грн., зафіксованим в протоколі пред`явленні особи для впізнання від 10 травня 29016 року;

- фактом впізнання потерпілим ОСОБА_6 серед інших пред`явлених осіб ОСОБА_5 як особи, яка разом з іншою особою нанесла йому тілесні ушкодження та заволоділа його майном, забравши мобільний телефон з в кишені, зафіксованим в протоколі пред`явленні особи для впізнання від 10 травня 2016 року;

- даними огляду місця події від 10 травня 2016 року - приміщення Південного вокзалу, в ході якого виявлений ОСОБА_4 , який на пропозицію працівників поліції добровільно видав мобільний телефон «Samsung» GT-С3010, імеі НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору;
- фактом впізнання потерпілим ОСОБА_6 належного йому мобільного телефону «Samsung» НОМЕР_1 , імеі НОМЕР_2 , яким заволоділи особи 10.05.2016 під час нападу на нього, згідно з протоколом пред`явлення для впізнання від 15.07.2016, та фототаблицею до нього;
-даними огляду речового доказу - мобільного телефону «Samsung» НОМЕР_1 , та визнання його речовим доказом згідно з протоколом та постановою від 10.06.2016, та фототаблицею до нього;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №3453 від 30.06.2016, проведеної ХНДЕКЦ, згідно з яким ринкова вартість мобільного телефону «Samsung» GT-С3010 становить 138 гривень.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 за епізодом відкритого викрадення майна у потерпілого ОСОБА_12 підтвердилась у судовому засіданні такими доказами, дослідженими у судовому засіданні:
- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила в судовому засіданні, що ОСОБА_23 вона знає з дитинства, коли він проживав з матір`ю у її дідуся ОСОБА_16 , потім вони уїхали. Іноді ОСОБА_14 приїжджав до діда. Дідусь, 1938 року народження, хворів, був лежачим, встати не міг. У квітні 2016 року сусідка зателефонувала їй та повідомила, що у дідуся вкрали телефон. Вона - свідок - зателефонувала за номером телефону дідуся, телефон був включений, відповіла незнайома особа. Вона попросила повернути діду телефон, однак їй повідомили, що купили цей телефон в електричці, після цього вона заблокувала номер. Через деякий час вона приїхала до дідуся. Дід розповів, що до нього приходив ОСОБА_21 з другом, вони спілкувались. ОСОБА_21 вийшов з кімнати, та в цей час його друг забрав гаманець з грошима у сумі 46 грн. і телефон, які були в пакеті на стільці біля діда. Дідусь просив повернути, але товариш ОСОБА_14 не реагував та пішов. Дідусь помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Телефон «Самсунг» в ході слідства повернуто.

- даними огляду місця події від 26.04.2016 - домоволодіння АДРЕСА_3 , де в ліжку перебував власник домоволодіння ОСОБА_12 , 1938 року народження, біля якого стоїть дерев`яний стілець, на якому лежить полімерний пакет. Зі слів потерпілого ОСОБА_12 , в цьому пакеті знаходився гаманець коричневого кольору з грошовими коштами у сумі 46 грн., та мобільний телефон «Samsung» в корпусі чорного кольору, який у нього відкрито викрав товариш ОСОБА_23 ;

- фактом впізнання потерпілим ОСОБА_12 серед інших пред`явлених осіб за фотокартками ОСОБА_4 , як особи, яка його пограбувала, зафіксованим в протоколі пред`явлення для впізнання від 3 травня 2016 року;

- даними огляду та визнання речовим доказом картонного коробку від телефону «Samsung» GT-E1200І (SEK), наданим потерпілим ОСОБА_12 ; на упаковці якого зазначений імеі вказаного телефону - НОМЕР_3 , та фототаблицею до огляду;

- даними слідчого експерименту від 2 травня 2016 року, в ході якого підозрюваний ОСОБА_4 показав місце і детально розповів про обставини, за яких він, будучи у стані алкогольного сп`яніння, відкрито викрав з полімерного пакету гаманець з грошовими коштами у сумі 46 грн. і телефон «Самсунг», який лежав на стільці біля лежачого потерпілого ОСОБА_24 в домоволодінні останнього, зафіксованими в протоколі слідчого експерименту, та фототаблицею до протоколу;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №3453 від 30.06.2016, проведеної ХНДЕКЦ, відповідно до якої ринкова вартість мобільного телефону «Samsung» GT-E1200І (SEK) станом на 26.04.2016 року становить 110 гривень;
- даними огляду диска з інформацією щодо вхідних та вихідних дзвінків, ІМЕІ, базові станції з мобільного телефону імеі НОМЕР_3 , за період з 00 год. 26.04.2016 по 16.06.2016, вилученої на підставі ухвали слідчого судді, згідно з якими з 16.21 26.04.2016 зафіксовано пересування абоненту з зони дії базової станції с. Протопопівка; с. Вільшани та до м.Харкова, де мало місце з`єднання абонента о 18.25 з м.Харкова, після чого номер мобільного телефону було змінено;
- фактом впізнання свідком ОСОБА_25 серед інших пред`явлених осіб за фотокартками ОСОБА_4 , у якого він наприкінці квітня 2016 року купив мобільний телефон «Samsung» GT-E1200І;

- фактом добровільної видачі ОСОБА_25 та вилучення мобільного телефон «Samsung» GT-E1200І (SEK) в корпусі чорного кольору;

- даними огляду вказаного мобільного телефону та визнання його речовим доказом згідно з протоколом від 10.06.2016.

Оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, і не викликають у суду сумнівів, тому суд кладе їх в основу вироку.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що вони заподіяли меншу кількість ударів потерпілому ОСОБА_6 спростовуються вищенаведеними висновками судово-медичної експертизи, яким встановлена наявність у потерпілого множинних тілесних ушкоджень,а також показаннями потерпілого ОСОБА_6 , даними слідчих експериментів з його участю та участю судово-медичного експерта, достовірність яких не викликає у суду сумніву.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачені діяли узгоджено, як співвиконавці, у нічний час, разом витратили гроші потерпілого ОСОБА_26 , якими заволоділи під час нападу, здійснювали аналогічні дії, що свідчить про єдину спрямованість їх умислу, наявність корисливого мотиву і попередньої змови, тому посилання на те, що вони попередньо не обумовлювали між собою обставини вчинення злочину, не заслуговує уваги.

Суд вважає, що часткове визнання вини ОСОБА_4 є обраним ним способом захисту.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за епізодом від 10 травня 2016 року скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Своїми діями ОСОБА_4 за епізодом від 26 квітня 2016 року скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Раніше судимий. За місцем попереднього ув`язнення характеризується задовільно. За місцем проживання начальником поліції характеризується нейтрально, скарг на нього не було, громадський порядок не порушував.

Вивченням даних про особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Раніше не судимий. Має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, його батьки позбавлені батьківських прав. Згідно з характеристикою служби у справах дітей Вовчанської районної адміністрації Харківської області він був влаштований до прийомної сім`ї ОСОБА_27 , де проявив себе з негативного боку, у зв`язку з чим був поставлений на облік неповнолітніх, та виведений зі складу дитячого будинку сімейного типу ОСОБА_27 . Навчався у Старосалтівському професійному аграрному ліцеї, де характеризувався негативно, за згодою служби дітей був відрахований з ліцею.

З вересня 2016 року навчається у Чугуївському професійному ліцеї за спеціальністю кухар-кондитер, проживає в гуртожитку вказаного ліцею у м. Чугуєві.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 . ОСОБА_10 - майстер ліцею, де навчається ОСОБА_5 , надала йому позитивну характеристику, пояснила, що ОСОБА_5 комунікабельний, відвідує заняття, до занять ставиться з інтересом, обрана спеціальність йому подобається. Він зробив висновки з вчиненого, змінив свою поведінку на краще, розкаявся, повністю відшкодував шкоду потерпілому. Отримує державну допомогу, стипендію. В даний час він захоплюється читанням, приймає участь у громадському житті. Просила не позбавляти його волі.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_5 у вчиненому н розкаявся, шкоду відшкодував, тому вона вважає доцільним звільнити його від відбуття покарання з випробуванням.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186 КК України відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, часткове відшкодування шкоди потерпілому шляхом вилучення та повернення майна в натурі.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 186 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, яка перебуває в безпорадному стані. Обставин, які пом`якшують або обтяжують його покарання за ч.2 ст. 187 КК України суд не вбачає.
Згідно зі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає вчинення ним кримінального правопорушення у неповнолітньому віці, добровільне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_6 , щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Суд не вбачає щирого каяття у ОСОБА_4 у злочині, передбаченому ч.2 ст. 187 КК України, оскільки щире каяття передбачає критичну оцінки особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне, відшкодувати шкоду, а обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у повному обсязі не визнав, в повній мірі не усвідомив скоєне.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими злочинами, вищенаведені дані про особу кожного обвинуваченого, а також ставлення їх до вчиненого, роль і ступінь участі кожного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України - ОСОБА_4 діяв більш активно, а також наслідки злочину.

Суд також враховує вищенаведені умови життя і виховання неповнолітнього ОСОБА_5 , а також враховує думку потерпілого ОСОБА_26 ,який просив не позбавляти волі ОСОБА_5 .

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд також враховує вимоги ч.3 ст. 102 КК України, відповідно до яких за тяжкий злочин неповнолітній особі може бути призначено покарання на строк не більше 7 років позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 69 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який скоїв злочини у неповнолітньому віці - 15 років, його роль та участь у вчиненні злочину, ініціатором якого він не був та діяв менш активно, а також добровільне відшкодування ним матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_28 , що істотно знижує ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд вважає за можливе призначити йому покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст. 187 КК України.

У відповідності зі ст. 98 КК України до ОСОБА_5 , який вчинив злочини у неповнолітньому віці, додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, передбачене санкцією ч.2 ст. 187 КК України, не застосовується.

Відповідно до ст. 75, 104 КК України, враховуючи те, що злочин ОСОБА_5 вчинив в неповнолітньому віці, до кримінальної відповідальності притягується вперше, щиро розкаявся у скоєному, вищенаведені дані про його особу, те, що з вересня 2016 року він навчається у ліцеї, відсутність обставин, що обтяжують його покарання,суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без відбування покарання і його слід звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. п. 1,2 ч.1, п.п.1,4 ч.2 ст. 76 КК України.

Враховуючи наведені дані про особу ОСОБА_4 та вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання неможливо, та йому слід обрати покарання в межах санкції ст. 187 ч.2 КК України.

При призначенні покарання за ч.2 ст. 187 КК України ОСОБА_4 суд застосовує додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, як передбачено санкцію ч.2 ст. 187 КК України.

У відповідності зі ст. 70 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів суд застосовує принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи, що 21.06.2016 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 389 КК України в силу ч.1 ст. 71, 72 КК України ОСОБА_4 засуджений до арешту на 3 місяці 3 дні, яке не відбув, суд відповідно до вимог ст. 71 КК України призначає йому покарання за сукупністю вироків та застосовує принцип часткового складання призначених покарань.
Від заявленого цивільного позову на суму 200 грн. потерпілий ОСОБА_28 відмовився у зв`язку з повним відшкодування йому шкоди обвинуваченим ОСОБА_5 ,тому провадження за вказаним цивільним позовом слід закрити.
ОСОБА_7 , яка визнана потерпілою на досудовому слідстві, заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 46 грн. та моральної шкоди в сумі 2 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Враховуючи, що моральна шкода потерпілій ОСОБА_7 не завдана, виходячи також з положень п.1 ч.1 ст. 1219 ЦК України, відповідно до якої особисті немайнові права, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, не входять до складу спадщини, а також ч.3 ст.1230 ЦК України щодо переходу до спадкоємця права лише на таке на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя, а за життя ОСОБА_12 відшкодування моральної шкоди не було присуджено та останнім такі вимоги не заявлялись, правові підстави для стягнення в порядку відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. на користь ОСОБА_7 відсутні, тому суд відмовляє в цій частині позову.
Отже, заявлений ОСОБА_16 позов підлягає задоволенню частково, у розмірі прямих збитків - грошових коштів у сумі 46 грн., викрадених ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи ХНДЕКЦ №3453 від 01.07.2016 р. по оцінці мобільного телефону «Самсунг», належного ОСОБА_6 , у розмірі 351, 84 грн. слід стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у рівних частках в дохід держави, по 175, 92 грн. з кожного на користь держави, а за проведення судово-товарознавчої експертизи ХНДЕКЦ №3453 від 30.06..2016 р. по оцінці мобільного телефону «Самсунг», належного ОСОБА_16 , у розмірі 351, 84 грн. слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-374, 484 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, і призначити покарання:

- за ч.2 ст. 186 КК України - 4 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.187 КК України - 7 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 7 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 21.06.2016 - 1 місяць, та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді 7 (семи) років 1 місяця позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення та тримання його під вартою з 10 травня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавленні волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання законної сили вироком залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, і призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до п.п. 1,2 ч.1, п.п.1,4 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою

Іспитовий строк рахувати ОСОБА_5 з дня оголошення вироку.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту скасувати.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_7 , задовольнити частково..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 46 грн.,в інший частині позову відмовити.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_6 на суму 200 грн. закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від позову.

Стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз: з ОСОБА_4 - 527 грн. 76 коп., з ОСОБА_5 - 175, 92 грн.

Речові докази - мобільний телефон ««Samsung» GT-С3010, імеі НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити в його розпорядженні; , мобільний телефон «Samsung» GT-С3010, імеі НОМЕР_3 , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити в її розпорядженні.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 - з дня отримання копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1