Провадження № 1-кп/643/214/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.02.2017 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002545 від 17.05.2014, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 31.05.1990 вироком Нововодолажського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 188-1, ч. 1 ст. 222, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 19.04.1994 вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 140, ч. З ст. 140, ч. 1 ст. 183, ч. З ст. 17-140, ч.2 ст. 190, ст. ст. 208, 42, 43 до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 14.12.1999 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 141 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.02.2000 перекваліфіковано на ст. 17 - 140 ч. З КК України, 6 років позбавлення волі; 05.12.2006 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 2 місяців 28 днів позбавлення волі, строк рахувався з 07.09.2005; 18.09.2007 вироком Нововодолажського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненого 01.02.2014 по відбуттю покарання з місць позбавлення волі, який на території України не зареєстрований та не має постійного місця проживання
-у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2014 приблизно о 20:00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на лавочці біля вказаного будинку вживав спритні напої в компанії з раніше знайомим йому ОСОБА_7 , та малознайомими чоловіками на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також з жінкою на ім`я ОСОБА_10 , точних даних яких в ході досудового розслідування та суду встановити не виявилось можливим.
В ході вживання спиртних напоїв у Ірини з карману верхнього одягу випали грошові кошту, суму яких в ході досудового розслідування та суду встановити не виявилося можливим. Дані гроші ОСОБА_6 підняв з землі та поклав до своєї кишені, у зв`язку з чим, між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин. В ході словесного конфлікту, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , відійшли від зазначених осіб на певну відстань та продовжили з`ясовувати стосунки.
В цей же день, близько 20 години 40 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи ситуативно та противоправно, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , на грунті сварки, з особисто неприязнених відносин, маючи можливість передбачити настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 , та маючи бажання чинити саме таким чином, наніс ОСОБА_7 два удари ножем, а саме: один удар в область руки, чим спричинив останньому, згідно висновків судово-медичної експертизи №18/991-С/14 від 19.06.2014, колото - різану рану задньої поверхні лівого луче - зап`ястного суглоба і тильної поверхні лівої кисті, яке відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень, та один удар в область черева, чим спричинив останньому, згідно висновків судово-медичної експертизи №18/991-С/14 від 19.06.2014, колото-різане поранення черева справа, проникаюче в черевну порожнину, з пошкодженням сальника і частки печінки, яке відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень, за ознакою небезпечності для життя.
Після нанесення вказаних тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , ніж, яким спричиняв тілесні ушкодження, викинув та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
16.05.2014 біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_2 , було виявлено труп ОСОБА_7 , смерть якого настала згідно висновку судово-медичної експертизи №18/991-С/14 від 19.06.2014 від проникаючого колото-різаного поранення черева з пошкодженням лівої частки печінки, що супроводжувалося масивною внутрішньою і зовнішньою кровотечею і розвитком перитоніту, який ускладнився інтоксикацією організму, що і стало безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 та знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманням тяжких тілесних пошкоджень спричинених ОСОБА_6 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у інкримінованому йому злочині, визнав частково, при цьому зазначив, що 13.05.2014 він близько 18 годин 20 хвиилин знаходився біля будинку №2-А по вул.. Р. Едельмана в м. Харкові де разом з малознайомими чоловіками на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , жінкою ОСОБА_10 та її чоловіком з сином вживали спиртні напої. У ОСОБА_10 з кишені куртки впали на землю гроші приблизно у розмірі 300 гривень, які він підняв та сховав до себе в кишеню куртки. Потім він пішов, та за ці гроші придбав спиртні напої, цигарки, продукти, побачив ОСОБА_10 разом з ОСОБА_12 . Після чого, повернувся до місця, де раніше вони вживали спиртне, де побачив сварку між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , останній став наполягати щоб він віддав йому частину грошей ОСОБА_10 . Він відмовився та відійшов від інших, але ОСОБА_7 наздогнав його, та продовжив наполягати, щоб він віддав йому гроші. Вони на той час, перебували від інших на відстані приблизно 300 метрів, в полі зору інших. ОСОБА_6 в суді зазначив, що він припускає, що ОСОБА_7 зі своєї кишені дістав ніж, лезо якого приблизно 12 см., який тримав у правій руці. При цьому вони знаходились обличчям навпроти один одного. ОСОБА_7 наніс йому удар в тильну сторону долоні, якою він прикрив свій тулуб, але кров на руці він побачив пізніше. Він наніс ОСОБА_7 кулаком лівої руки удар в його праву руку, від чого ніж впав на землю. ОСОБА_7 тримав його за комір куртки, наніс кулаком правої руки три удари в область голови. Але він зміг опуститися на коліно та підняти ніж з землі, який став тримати в своїй правій руці, якою перший раз наніс йому удар ножем в ліву руку, після чого у ОСОБА_7 пішла кров, та він його відпустив. Потім вони розійшлися, а ніж він викинув. 17.05.2014 від дізнався, що він наніс ОСОБА_7 ще один удар в область черева, та що останній помер. ОСОБА_6 зазначив, що цей удар наніс ОСОБА_7 по інерції. При цьому він наполягав, що не бажав настання смерті ОСОБА_7 , та зазначив, що його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КК України, оскільки в його діях має місце перевищення меж необхідної оборони, або його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України, оскільки ОСОБА_7 після спричинення йому тілесних ушкоджень, ще деякий час був живий.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши надані докази, які є належними та допустимими, вважає винуватість ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення - доведеною.

Винуватість ОСОБА_6 підтверджується наступними доказами, а саме:

-показами потерпілої ОСОБА_4 , яка у суді показала, що дізналась від працівників поліції про смерть колишнього чоловіка ОСОБА_7 17.05.2014. При цьому зазначила, що ОСОБА_7 був м`яким та неконфліктним чоловіком, при собі ніколи ножа не тримав. Від слідчого їй стало відомо, що ОСОБА_7 ножем спричинили тілесні ушкодження.

-Показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які у суді показали, що 14.05.2014 працювали в складі бригади швидкої допомоги, та приїхали надавати медичну допомогу на виклик до хворого з ножовим пораненням. При огляді хворого, останній розповів, що тілесне пошкодження йому наніс чоловік за ім`ям ОСОБА_15 , при цьому, у хворого була встановлена колото-різана рана черева. При огляді хворого була присутня жінка, яка викликала швидку допомогу. Вищезазначене було зафіксировано в карті виїзду швидкої допомоги №2332 від 14.05.2014, яка була предметом дослідження у суді ( т.1 а.с. 230).
-показами свідка ОСОБА_16 , даними їм у суді, що він раніше був знайомий з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які періодично вживали спиртні напої. В середині травня до нього підійшов ОСОБА_7 , який повідомив, що ОСОБА_6 в ході конфлікту, ножем спричинив йому тілесне ушкодження в правий бік черева. Він побачив у ОСОБА_7 на череві пластир та перебинтовану руку. ОСОБА_7 повідомив, що його з пораненням швидка допомога привезла до лікарні, яку він самостійно покинув, але на той час він зазначив, що погано себе почуває. Після того, як його опитали працівники міліції, він розповів їм зазначені обставини та показав, де можна знайти ОСОБА_6
-показами свідка ОСОБА_17 , який зазначив, що 14.05.2014 о 2 годині 40 хвилин до КЗОЗ «Обласної клінічної лікарні-центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» швидкою допомогою був доставлений ОСОБА_7 , а він як лікар приймав його у лікарні, де ним був поставлений попередній діагноз, а саме : колото-різана рана в області черева справа. Різана рана лівої кістки. Але для повного та точного діагнозу, ОСОБА_7 необхідно було провести повне обстеження. Пацієнт повідомив, що тілесні ушкодження йому спричинені ножем одним знайомим. Він скаржився на кровоточу рани черева. Була проведена ревізія та перев`язка рани. Від проходження стаціонарного лікування ОСОБА_7 відмовився. Вищезазначене було зафіксовано в медичній документації, які були предметом дослідження у суді. ( т.1 а.с. 231-234).
- Згідно висновку судово-медичної експертизи від 16.06.2014 № 991-С/14 та висновку судово-медичної експертизи від 16.06.2014 № 18/991-С/14 у потерпілого ОСОБА_7 встановлено: колото-різане поранення черева справа, яке проникає у черевну порожнину, з пошкодженням сальника і частки печінки, що призвело до розвитку перитоніту та ускладнилося інтоксикацією організму, що виявилося безпосередньо причиною смерті. Зазначене ушкодження утворилося від дії колючо-ріжучого предмета, типа клинка ножа, носить прижиттєвий характер, раневий канал має довжину, з урахуванням екскурсії передньої черевної стінки приблизно 8 см. За ступенем тяжкості дане поранення має ознаки тяжкого тілесного пошкодження по принципу небезпеки для життя. Виявлена у потерпілого різана рана задньої поверхні лівого луче - зап`ястного суглоба і тильної поверхні лівої кисті, яке утворилося від дії колюче-ріжучого предмета, та відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень. Враховуючи характер, тяжкість та ступень загоєння маючих колото-різаних поранень черева та різаного поранення лівої кістки можливо припустити, що вони могли бути спричинені приблизно за 3-4 доби до настання смерті. Враховуючи характер, локалізацію та тяжкість проникаючого колото-різаного поранення черева з пошкодженням печінки необхідно пологати, що після отримання цього поранення ОСОБА_7 міг відчувати больові відчуття в момент отримання ним тілесного ушкодження. Після отримання цього поранення ОСОБА_7 міг залишатися живим після отримання ним спеціалізованої кваліфікованої медичної допомоги.( т.1а.с.72-75, 77-80).
- Даними протоколу проведення слідчого експерименту 10.02.2014 з відеозаписом, в ході проведення якого ОСОБА_6 показав місце, та зазначив обставини, а також механізм, заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 (т.1 а.с.60-63).
- Згідно висновку судово-медичної експертизи від 03.07.2014 № 25/991-С/14 показання ОСОБА_6 , які він надав в ході слідчого експерименту в частині механізму виникнення колото-різаного поранення черева у потерпілого ОСОБА_7 не суперечать судово-медичним даним. (т.1а.с.64-67).
В суді надав свої пояснення експерт ОСОБА_18 , який підтримав висновки наведених вище судово-медичних експертиз, та зазначив, що не можна виключити виникнення рани в один і той же час. Колото-різане поранення черева ОСОБА_7 супроводжувалися пошкодженням передньої черевної стінки, черевної порожнини, пошкодження сальника, саме це пошкодження і пошкодження з наявністю раневого каналу призвело до розвитку перетаніта, яке і призвело безпосередньо до причини смерті. Наступ смерті походить від інтоксикації колото-різаного поранення з наявністю раневого каналу. Причинний зв`язок вбачається між заподіянням колото-різаного поранення з наявністю раневого каналу, пошкодженням печінки з подальшим розвитком інтоксикації організму. Не можна виключити, що ОСОБА_7 міг залишитися живим після надання кваліфікованої своєчасної медичної допомоги. При проведенні експертизи також враховувалися дані з історії хвороби, в яку входить і первинний огляд, також той факт, що було зазначено, що поранення було проникаючим. Та рана, яка була вказана, що не проникаюче поранення при первинному огляді у лікарні і те, що потім, при розтині, було виявлено, що колото-різане поранення - одне і теж поранення. Якщо до кінця лікар в медичному стаціонарі не досліджував, міг і не поставити спочатку проникаюче поранення у ОСОБА_7

- висновком судово-медичної експертизи за №77МК-С/14/991-С/14 від 06.06.2014, згідно якого, на шкірному клапці від трупа ОСОБА_7 встановлено одна колото-різана рана, утворена впливом односторонньогострого, плоского, типу клинка ножа, колючо-ріжучого предмету, з лезом середньої гостроти обухом «П» образного поперечного перерізу з помірно вираженими ребрами. (т.1 а.с. 68-69).

- висновком судово-медичної експертизи за № 1258-С,14 від 10.07.2014, згідно до якого, відповідно представленої медичної документації у ОСОБА_6 в лікувальному закладі (ХМКЛШНМД) 19.05.2014 виявлені наступні тілесні ушкодження: інфікована рана на праві кісті. Згідно даним огляду 10.06.2014 у ОСОБА_6 був виявлений рубець на правій кисті, який ймовірніше всього утворився в результаті заживлення колото-різаної рани, яка утворилася від дії гострого предмету, обладаючого колючо-ріжучими властивостями, та могла бути отримана не пізніше дати встановлення даного ушкодження в лікувальному закладі, за ступень тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. ( т.1 а.с. 160-161).

Стосовно вищезазначених висновків експертизи в суді експерт ОСОБА_19 , пояснив, що висновки підтримує у повному обсязі, та зазначив, що згідно медичної документації, сильного удару спричиненого ОСОБА_6 не вбачалося.

Стосовно зазначеної позиції обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо того, що він вчинив злочин у разі перевищення меж необхідної оборони, діяв в стані самозахисту, суд знаходить ці ствердження безпідставними, оскільки суду не надано доказів того, що поведінка ОСОБА_7 несла реальну загрозу, такий характер небезпеки здоров`ю або життю ОСОБА_6 , що для останнього відповідала для такого захисту, як застосування ножа. Більш того, суд бере до уваги покази свідків по справі, які спростовують твердження обвинуваченого. Так свідки: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , яким стало відомо зі слів ОСОБА_7 , що йому спричинив тілесні пошкодження ножем ОСОБА_6 . Зазначені свідки у суді надавали послідовні свідчення, котрі не змінювали в ході судового розгляду справи. Тому у суду відсутні підстави ставити данні свідчення під сумнів. А також висновками судово медичних експертиз, які наведені вище у вироку, та поясненнями експертів ОСОБА_19 , ОСОБА_18 .

Суд вважає, що стороною захисту не надано доказів, які б підтвердили версію обвинуваченого щодо того, що він діяв у стані необхідної оборони і які б спростовували висновки суду.
Представлений суду висновок судово-медичної експертизи №1258-С/14 про наявність тілесного ушкодження у обвинуваченого, не містить інформації про можливість їх заподіяння при обставинах, на які посилається обвинувачений,також, відсутністю інших очевидців події, речових доказів тощо, в зв`язку з чим, суд вважає, що даний доказ не спростовує висновок суду про відсутність у діях обвинуваченого стану необхідної оборони.
Щодо позиції обвинуваченого та захисту, стосовно кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України, то суд вважає, що ця позиція не знайшла свого підтвердження. Оскільки ч.2 ст.121 КК України застосовується і в тому випадку, коли смертельний наслідок, що перебуває у причиновому зв`язку з умисним тяжким тілесним ушкодженням, не був усунутий втручанням лікарів, хоча й міг бути усунутий. Необхідною умовою застосування даної норми є наявність необережної вини щодо факту смерті потерпілого.
Крім того, до показань свідка ОСОБА_20 про заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому невідомою особою, а не обвинуваченим, суд ставиться критично, оскільки, вказаний свідок під час досудового слідства та судового розгляду неодноразово змінював свої покази. Тому, показання свідка ОСОБА_20 , дані їм як у судовому засіданні так і під час слідчого експерименту 10.06.2014, а також висновок судово-медичної експертизи від 03.07.2014 № 26/991-С/14, в частині перевірки його показань про механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілого суд не враховує.
На підставі аналізу матеріалів справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до скоєння інкримінованого йому злочину, який мав місце 13.05.2014, оскільки діючи у виниклій конфліктній ситуації, можливість передбачити настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті Кальницького, та маючи бажання чинити саме таким чином, він умисно наніс ОСОБА_7 два удари ножем: один удар зап`ястного суглоба і тильної поверхні лівої кисті, яке відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень, та один удар в область черева, чим спричинив останньому, колото-різане поранення черева справа, проникаюче в черевну порожнину, з пошкодженням сальника і частки печінки, яке відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень, за ознакою небезпечності для життя. Смерть ОСОБА_7 настала згідно висновку судово-медичної експертизи №18/991-С/14 від 19.06.2014 від проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням лівої частки печінки, що супроводжувалося масивною внутрішньою і зовнішньою кровотечею і розвитком перитоніту, який ускладнився інтоксикацією організму, що і стало безпосередньою причиною смерті ОСОБА_7 та знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманням тяжких тілесних пошкоджень спричинених ОСОБА_6 .
Часткове невизнання своєї провини ОСОБА_6 , пояснюється його намірами можливими способами спростувати обставини справи, зменшити їх у вигідному до себе напрямку, або зменшити ступінь своєї вини, та полегшити свою участь, а також вибраною тактикою захисту у суді.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у скоєні інкримінованого йому злочину, та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки він скоїв умисне тяжке тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким. Більш того, обвинувачений раніше неодноразово судимий, а саме: 31.05.1990 вироком Нововодолажського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 188-1, ч. 1 ст. 222, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 19.04.1994 вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 140, ч. З ст. 140, ч. 1 ст. 183, ч. З ст. 17-140, ч.2 ст. 190, ст. ст. 208, 42, 43 до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 14.12.1999 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 141 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.02.2000 перекваліфіковано на ст. 17 - 140 ч. З КК України, 6 років позбавлення волі; 05.12.2006 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 2 місяців 28 днів позбавлення волі, строк рахувався з 07.09.2005; 18.09.2007 вироком Нововодолажського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненого 01.02.2014 по відбуттю покарання з місць позбавлення волі,судимість не знята та не погашена. Обвинувачений не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на території України не зареєстрований та не має постійного місця проживання
Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи за № 551 від 18.06.2014, ОСОБА_6 на теперішній час ознак психозу і слабоумства не виявляє, виявляє диссоціальний розлад особи, а також синдром залежності від алкоголю. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_6 знаходився в стані гострій неускладненій алкогольній інтоксикації, поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на теперішній час за своїм психічним станом у застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с. 96-98).

При вирішенні питання про вид та міру покарання обвинуваченому, судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого. Обставиною, що обтяжують його покарання, відповідно до вимог ст..67 КК України, суд визнає, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частин статті, за якою кваліфіковані його дії.

Враховуючи дані про особу винного, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність. Суд на підставі викладеного, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, зараховує строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , та проводить його з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 17.05.2014 - часу затримання останнього до оголошення судом вироку.

Суд вважає доцільним міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 залишити до набрання вироку чинності у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 у, на підставі ч.5 ст.72 КК України, обчислювати з 17.05.2014, зарахувавши в строк відбуття покарання час знаходження під вартою до оголошення судом вироку.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 а до набрання законної сили вироком, залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань №27.

Речові докази по справі: одяг ОСОБА_7 , який переданий на зберігання до кімнати схову Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області повернути потерпілій ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_6 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_6 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1