Ухвала
іменем україни

27 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року та Апеляційного суду Вінницької області від 8 квітня 2016 року,

за участю:
засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком колегії по кримінальним справам Верховного суду Автономної Республіки Крим від 6 жовтня 2000 року.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 8 квітня 2016 року вказана ухвала міського суду залишена без зміни.

У касаційній скарзі захисник засудженого ставить вимогу про зміну вказаних судових рішень шляхом зарахування ОСОБА_9 строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком суду від 16 жовтня 2000 року, а саме з 10 травня 2000 року по 11 січня 2001 року. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що в статті 72 КК України не має жодної вказівки на те, що її дія не розповсюджується на осіб, засуджених до покарання у виді довічного позбавлення волі, а навпаки. Крім того, зазначається про те, що реалізація засудженим своїх прав, у тому числі права на помилуванням, прямим чином залежить від правильного обчислення строків покарання, які, на переконання захисника, у випадку останнього обчислюються нічим іншим, як днями позбавлення волі.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями засуджений вказує на положення статті 5 КК України щодо зворотності дії закону в часі, а також просить зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання. Крім того вважає, що він має бути звільнений від відбування покарання, призначеного вироком суду або призначене покарання може бути замінене на певний строк до 25 років.

Касаційне провадження відкрито за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , в яких вказувалося на те, що правила, визначені у статті 72 КК України розповсюджуються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Порушене засудженим та його захисником питання перебувало на розгляді у Конституційному Суді України за конституційним поданням уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ОСОБА_10 , вбачаючи проблематику трактування вказаної норми закону та можливості її застосування до вказаної категорії осіб. Також Верховний Суд України висловлював свою позицію щодо предмету розгляду вказаного питання судом касаційної інстанції.

Ухвалою Конституційного Суду України від 6 грудня 2016 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення словосполучення «позбавлення волі», яке міститься в частині 5 статті 72 КК України, у зв`язку з тим, що відповідно до статті 150 Конституції України офіційне тлумачення законів України не належить до повноважень Конституційного Суду України.

Верховний Суд України у постанові від 09 лютого 2017 року зробив висновок про те, що норми права, передбачені частиною 2 статті 424 та частиною 5 статті 539 КПК (в редакції до набрання чинності Законом № 1491-VIII), не забезпечують права на оскарження в касаційному порядку судових рішень, ухвалених за результатами розгляду клопотань щодо застосування на стадії виконання вироку Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», оскільки такі ухвали не перешкоджають подальшому провадженню, а отже їх оскарження не передбачено положеннями КПК України.

Заслухавши доповідача з цього питання, вислухавши думку засудженого та його захисника, які підтримали касаційні скарги, думку прокурора, яка не заперечувала проти задоволення касаційних скарг, колегія суддів з урахуванням висновку Верховного Суду України та того, що відповідно до частини 1 статті 458 КПК України такий висновок щодо застосування норми права, викладений у його постанові, за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України, вважає за необхідне закрити касаційне провадження.

Закриття касаційного провадження не позбавляє права засудженого ОСОБА_5 , членів його сім`ї або захисника повторно звернутися із клопотанням до суду першої інстанції щодо застосування положень статті 72 частини 5 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 434, 441 КПК України, пункту 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком колегії по кримінальним справам Верховного суду Автономної Республіки Крим від 6 жовтня 2000 року, та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 8 квітня 2016 року, якою зазначена ухвала залишена незмінною, закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3