АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/791/87/17 котьо і.в.
категорія: ст. 286 ч. 2 КК України Доповідач: ОСОБА_1

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264, щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серноводське Ставропільського краю Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 16 листопада 2016 року,

встановила:

Цим вироком ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання за вказаною нормою кримінального закону у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом випробувального строку у 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

Вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим і засуджений за злочин, вчинений ним за таких обставин.

ОСОБА_10 15 червня 2015 року близько 11 год. 30 хв., керуючи технічно справним мікроавтобусом FORD Transit, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. Українська, зі сторони вул. Тираспольська в напрямку вул. Гагаріна в м. Херсоні, перебуваючи на перехресті з проспектом Ушакова, у порушення вимоги п. 2. 3 б) та 16.6 Правил дорожнього руху України відповідно до яких: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч. Цим правилом повинні керуватися між собою і водії трамваїв.

Так він, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, в момент прояву йому небезпеки, при здійсненні повороту ліворуч не надав дорогу мопеду Sabur, під керуванням ОСОБА_7 , який здійснював рух у зустрічному напрямку прямо, по вул. Червоного Хреста зі сторони вул. Потьомкінської у напрямку проспекту Ушакова.

Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілому, який незареєстрований у встановленому законом порядку заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, не оспорюючи доведеність вини і правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України 15 червня 2015 року, тобто до набрання чинності Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених № 1492-VIII від 07.09.2016, а тому відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України вимоги передбачені ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції 07.09.2016) до нього не застосовуються, оскільки даний закон, не має зворотної дії в часі відносно ОСОБА_10 . У зв`язку з чим просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 16 листопада 2016 року щодо ОСОБА_10 змінити, виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на покладення на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з підстав зазначених у ній, обвинуваченого, його захисника, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на попередніх позиціях, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

З матеріалів провадження вбачається, що вирок суду щодо ОСОБА_10 , в частині доведеності його вини, кваліфікації дій, учасниками провадження не оскаржується, а тому апеляційний суд не перевіряє законність вироку суду першої інстанції в цій частині.

Разом з тим, на думку колегії суддів, підлягають частковому задоволенню вимоги апеляційної скарги прокурора щодо рішення суду про покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених у частині 1 статті 76 КК України (в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016).

Відповідно до частини 1 статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням визначені у статті 76 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Порівнюючи редакцію статті 76 КК України (в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016) з редакцією цієї ж статті (в редакції Закону України № 1254-VI від 14.04.2009), колегія суддів приходить до висновку, що нова редакція статті 76 КК України встановлює обов`язок суду покладення на засудженого обов`язків, передбачених у пунктах 1 та 2 частини першої статті 76 КК України, в той час як попередня редакція зазначеної статті встановлювала лише можливість суду покладення на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, передбачених у ч. 1 ст. 76 КК України, тобто її диспозиція була альтернативною.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_10 вчинив, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України 15 червня 2015 року, тобто до набрання чинності Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених № 1492-VIII від 07.09.2016, а тому відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України вимоги передбачені ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016) до нього не застосовуються, оскільки даний закон, не має зворотної дії в часі відносно ОСОБА_10 , а до нього має бути застосовані вимоги п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону України № 1254-VI від 14.04.2009), які діяли на час вчинення ним кримінального правопорушення.

За вищевказаних обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок суду зміні.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 16 листопада 2016 року щодо ОСОБА_10 змінити.

Вважати ОСОБА_10 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку у 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону України № 1254-VI від 14.04.2009), а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції (до уповноваженого органу з питань пробації);.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
(підпис) (підпис) (підпис)

_______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2