Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1676/16-к
Провадження №: 1-кп/332/19/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яя Яйського району Кемеровської області РФ, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, у зареєстрованому шлюбі не прибуваючого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1/ 31.05.2000 року Вільнянським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст.117 ч.3, 118 ч.2 КК України( в редакції 1960 року) до 5-ти років позбавлення волі

2/ 13.08.2010 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. 309 ч.1 КК України до одного року обмеження волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України та встановленням іспитового строку 1 рік. Постановою суду від 24.03.2011 року іспитовий строк скасовано та направлено для відбуття призначеного покарання у вигляді 1 року обмеження волі, звільнений 23.03.2012 року у зв`язку з відбуттям строку покарання

3/ 29.11.2012 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. 309 ч.2 КК України до 5-ти років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку 3 роки

4/ 02.12.2015 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. 263 ч. 1 КК України до 3-х років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75, 76 КК України та встановленням іспитового строку 1 рік

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 , відповідно до зміненого обвинувального акту, обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України. За твердженням сторони обвинувачення 01 квітня 2016 року приблизно о 10.00год., ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, діючи умисно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», прибув на вул. Республіканську м. Запоріжжя, де незаконно придбав за 400грн. у невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичний засіб у поліетиленовому пакеті. Після чого, цього ж дня приблизно о 12.00год., продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 незаконно переніс вказаний наркотичний засіб на вул. Лізи Чайкіної м. Запоріжжя, де розфасував у 17 зіп-пакетів та поклав до своєї барсетки. В подальшому, цього ж дня, приблизно о 12год.20хв. продовжуючи свій злочинний умисел, незаконно переніс вказаний наркотичний засіб до транспортного засобу ЗАЗ-1140 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_6 , де зберігав без мети збуту до його виявлення та вилучення співробітниками поліції. 01.04.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області, у період часу з 12год.30хв. до 13год.30хв., під час проведення обшуку вище вказаного транспортного засобу, працівниками Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області було виявлено на вилучено 16 зіп-пакетів з речовиною сіро-зеленого кольору, рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 419 від 25.04.2016 року є особливо небезпечним наркотичним засобом каннабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину складає: 1,572г; 1,860г; 1,561г; 1,252г; 1,482г; 1,549г; 1,538г; 1,557г; 1,410г; 1,454г; 0,986г; 1,502г; 1,633г; 1,295г; 1,436г; 1,516г. Загальна маса канабіса склала 23,603г, та 1 зіп-пакет з кристалічною речовиною жовтого кольору, яка згідно висновку експерта № 419 від 25.04.2016 року є особливо небезпечним наркотичним засобом метадон, маса якого в наданій речовині склала 0,101г. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. На думку обвинувачення, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, доведена повністю протоколом обшуку, висновком експертизи та показаннями свідків. Але, суд, проаналізувавши наявні у даному кримінальному провадженні докази, у їх сукупності, вважає, що стороною обвинувачення не доведено вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, обвинуваченим ОСОБА_4 , з наступних підстав.

Статтею 7 КПК України визначені загальні засади кримінального провадження, до яких, зокрема крім інших, відносяться верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаний незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у справі «Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного». У справі «Федорченко та Лозенко проти України»(заява № 387/03 20 вересня 2012 року) Європейським судом зверталася увага на фактах неможливості встановити «поза розумним сумнівом» причетність до вчинення злочину, відтак, констатовано порушення ст. 14 у поєднанні з ст. 2 Конвенції в її процесуальному аспекті, у зв`язку з не проведенням державними органами розслідування можливих інших мотивів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не визнав та суду показав, що злочину у якому його обвинувачують, він не скоював. 22.05.2016 року він на вул. Глазунова м. Запоріжжя зустрів свого знайомого ОСОБА_7 , який є працівником поліції, і останній запропонував йому «взяти на себе злочин», а саме, зізнатися в тому, що він зберігав пакетики з наркотичним засобом марихуаною, пояснивши, що потрібна допомога одній людині, якою був водій автомобіля «Таврія». Також ОСОБА_8 розповів, що у цього чоловіка знайшли в автомобілі пакетики з марихуаною, але потрібно сказати, що ця марихуана належить не цьому водію, а йому. Чому саме йому ОСОБА_8 запропонував це зробити, пояснити не може, але він погодився на цю пропозицію, так як йому була запропонована за це винагорода у розмірі 500-600грн., а йому на той час були потрібні гроші. При цьому ОСОБА_8 пообіцяв, що у суді все обмежиться лише штрафом, який вони сплатять самостійно, але в подальшому все виявилось не так, як йому пообіцяли. Його привезли до райвідділу поліції, де ОСОБА_8 заповнював якісь документи, також документи друкувала та йому зачитувала слідчий, а він ці документи особисто підписав не читаючи їх. Це відбувалося 22.05.2016 року. Потім його відвели до прокуратури, де його про щось питали, але він тільки кивав головою. Після цього йому сказали, що зателефонують і повідомлять, коли буде потрібно сходити до суду. Коли його викликали до суду, він вважав, що йому присудять штраф, але йому обрали міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Слідчому судді він не розповів правду, так як розгубився. Винагороду у розмірі 600грн. він отримав. ОСОБА_9 він довірився на підставі того, що раніше з ним співпрацював та розповідав йому деякі речі стосовно того, де і хто займається збутом наркотичних засобів. Чоловік по прізвищу ОСОБА_10 йому знайомий, він його бачив один раз, але по чуткам знає, що ця особа займається збутом наркотичних засобів. Де він знаходився 01.04.2016 року точно не пам`ятає, але не знаходився у цей день по вул. Республіканській м. Запоріжжя та наркотичні засоби він не придбавав, з ОСОБА_6 у цей день також не зустрічався та не знаходився у його автомобілі і наркотичні засоби в автомобілі не зберігав. Лише 22.05.2016 року він зустрівся з ОСОБА_6 біля Запорізького райвідділу поліції і ОСОБА_8 сказав, щоб вони познайомилися, так як потрібно знати один одного в обличчя. До цього дня він зі ОСОБА_6 не був знайомий. Вважає, що свідок ОСОБА_6 дав у суді неправдиві показання, виправдовуючи себе.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура(стаття 2 КПК України).

Статтею 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК. Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні зазначені у статті 91 КПК України та відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування цих обставин, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Статтею 25 КПК України визначено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого. Згідно зі ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів і обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказування є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

На підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, сторона обвинувачення як на докази, зокрема, посилається на показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та додатково допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які не допитувались під час досудового розслідування.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка обвинувачення ОСОБА_6 суду показав, що раніше роки 3-4 потому, він працював разом з ОСОБА_4 , але ніяких стосунків з ним не підтримує. 01.04.2016 року десь з 10.00год. до 12.00год., точний час він не пам`ятає, підвозив на автомобілі «Таврія» обвинуваченого до кінцевої зупинки, якого зустрів на вул. Республіканській м. Запоріжжя. ОСОБА_4 при собі мав чоловічу сумку по типу «барсетки». Поблизу БК «Вогнетривного заводу» на вул. Тенісній він зупинився і пішов до магазину купувати папір для ксероксу. ОСОБА_4 залишався в автомобілі. Коли він хвилин через 10 вийшов з магазина, то побачив біля свого автомобіля багато людей, які назвалися працівниками поліції та пред`явили свої посвідчення. Чи показували йому ще якісь документи він не пам`ятає. Працівники поліції попросили у нього оглянути автомобіль, на що він дав свою згоду, та з його дозволу був проведений огляд автомобіля. Окрім співробітників поліції при огляді були присутні ще якісь люди. В бардачку автомобіля знайшли чоловічу сумку - барсетку, яка належала ОСОБА_4 , але коли він її туди поклав йому невідомо. У його присутності ОСОБА_4 цього не робив. У сумочці виявили, як він зрозумів, марихуану в пакетиках кількістю 10-15 одиниць, точно не пам`ятає. Сумочку працівники поліції вилучили та склали протокол. Його доправили до райвідділу поліції, де він дав пояснення та його відпустили. Після цього він знайшов ОСОБА_4 біля магазину на Підпорожнянці та привіз його до райвідділу. ОСОБА_4 погодився з тим, що вилучені речі належать йому, сам погодився поїхати у поліцію і сказав, що він все визнає. Чому у суді ОСОБА_4 дає інші покази та обмовляє його, йому невідомо. Ніякої домовленості між ними не було і він дає суду правдиві показання. Повторно допитаний після дослідження судом протоколу обшуку, за клопотанням прокурора, свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що зі складеним працівниками поліції протоколом обшуку він був ознайомлений, читав його та підписував особисто, ніяких заперечень при цьому у нього не було. Чому він під час обшуку зазначив, що виявлені наркотичні засоби належать йому, пояснити не може, просто так сталося. Чому саме так сталося вже не пам`ятає, але зазначив, що не хотів «підставляти» ОСОБА_4 .. Вважає, що на той час у нього не було іншого виходу, він розгубився. Коли його викликали до райвідділку, тоді він вже став стверджувати, що ці наркотичні засоби йому не належать. На теперішній час він також заперечує, що все те, що було вилучено з автомобіля під його керуванням, належить йому і повністю підтверджує свої первісні показання дані в суді.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_11 в суді показав, що з обвинуваченим незнайомий та не підтримує з ним ніяких стосунків. В один із днів у обідній час, приблизно у лютому 2016 року, точну дату він не пам`ятає, його зупинили працівники поліції та попросили бути понятим. У його присутності співробітники поліції проводили обшук автомобіля та під час обшуку виявили пакетики з зеленою речовиною, які знаходилися у барсетці. Окрім нього був присутній ще один понятий. Спочатку водій та пасажир цього автомобіля вийшли з нього. Потім повернувся лише водій автомобіля і у цей час до автомобіля підійшли співробітники поліції, які зачитали документ про обшук і віддали його водію. Потім був розпочатий обшук, під час проведення якого він весь час був присутнім. Під час обшуку виявили зіп-пакетики з зеленою травою і пакетик з порошком білого кольору, які знаходилися у барсетці, а вона знаходилась на першому пасажирському сидінні. Більш нічого виявлено не було. Все вилучене запакували в пакет. Вони з другим понятим, раніше незнайомим йому чоловіком, розписались на листках, якими опечатали пакет. Також був складений протокол, який він підписав. Обвинувачений схожий на одного з чоловіків, які виходили з автомобіля. Начебто це він і є, але точно вказати не може.У водія автомобіля у його присутності нічого не питали і він сам нічого не говорив, так як був у шоковому стані.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка обвинувачення ОСОБА_12 суду показав, що з обвинуваченим ОСОБА_4 незнайомий та ніяких стосунків з ним не підтримує. В один із днів навесні 2016 року, точну дату не пам`ятає, він знаходився біля БК Вогнетривного заводу. Його зупинили працівники поліції і запропонували бути понятим, на що він погодився. Після цього вони підійшли до автомобіля «Таврія» і йому пояснили, що буде проводитися обшук. Водія в автомобілі не було, він знаходився на вулиці. Вони всі разом підійшли до пасажирської двері автомобіля. Чи зачитували якійсь документ він не пам`ятає. Під час обшуку в бардачку автомобіля була виявлена барсетка чорного кольору, яку відкрили та в ній знаходилося приблизно 14-15 пакетиків з травою грамів по 5-6 кожний. В іншому відділені барсетки знаходився 1 пакетик з порошком. Водій заперечував що все це належить йому. При обшуку були присутні він, ще один понятий та робітники поліції. Водій спочатку знаходився в автомобілі, потім вийшов з нього. Був складений протокол, який він підписав. Все вилучене опечатали, вони з другим понятим поставили свої підписи на листках. Також він бачив, як до початку обшуку з автомобіля зі сторони пасажирського сидіння вийшов чоловік, але він його не дуже добре бачив і впізнати його не зможе.

Свідок ОСОБА_8 , який був допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони обвинувачення, показав, що ніяких стосунків з обвинуваченим ОСОБА_4 не підтримує, працює оперуповноваженим Запорізького ВП. Раніше він працював в Заводському відділі по боротьбі з незаконним обігом наркотичних засобів і приблизно років чотири потому затримував обвинуваченого за незаконне зберігання наркотичних засобів. Навесні 2016 року на підставі ухвали слідчого судді був проведений обшук в автомобілі під керуванням ОСОБА_10 , оскільки малася інформація про те, що він займається збутом наркотичних засобів. Спочатку він, знаходячись на вул. Алмазній, бачив, як зупинився автомобіль біля пивного кіоску поблизу БК Вогнетривний і з нього вийшли два чоловіка. Один з водійського сидіння, другий з першого пасажирського сидіння. Потім повернувся лише водій, і після цього до нього підійшли працівники поліції і почався обшук, який проводився у присутності понятих, яких запросили з вул. Алмазної приблизно за 7 хвилин до того. З панелі автомобіля або з бардачка була вилучена чоловіча сумка - барсетка в якій знаходилися зіп-пакети в кількості 11 штук. Водій одразу сказав, що це не його, що він підвозив чоловіка, який зараз підійде, але той не підійшов. Після того, як була проведена експертиза вилучених з барсетки наркотичних засобів, він по телефону викликав ОСОБА_10 для дачі пояснень, але останній сказав, що це все не його і що він приведе того чоловіка, якому належать наркотичні засоби. Він дійсно зустрічався з ОСОБА_4 поза межами райвідділу і останній підтвердив, що наркотичні засоби, які були вилучені з автомобіля ОСОБА_10 , дійсно належать йому, але він боїться йти до райвідділу, оскільки йому раніше судом встановлено іспитовий строк. Також ОСОБА_4 просив у нього гроші і говорив, що якщо він дасть йому гроші, то він у всьому зізнається. Але, не було такого, щоб він пропонував ОСОБА_4 гроші за те, щоб він взяв на себе чиюсь вину та не змушував останнього цього робити, оскільки йому було однаково, хто з них буде притягнутий до кримінальної відповідальності. У нього в службовому автомобілі ОСОБА_10 і ОСОБА_4 ніколи одночасно не перебували і ніякої домовленості за його участі між цими особами не було. Особу ОСОБА_4 , як чоловіка, який знаходився в автомобілі ОСОБА_10 , встановили лише через місяць, коли вони обидва приїхали до райвідділу. В подальшому, виходячи з показань ОСОБА_10 та ОСОБА_4 було встановлено, що наркотичні засоби, які були вилучені в автомобілі, належать ОСОБА_4 .. Він дійсно приїжджав додому до ОСОБА_4 влітку 2016 року, так як хотів дізнатися, чому він його оговорив у суді. Звідки він дізнався про заяву ОСОБА_4 , зроблену в судовому засіданні 27.07.2016 року, в якому він не був присутнім, та яка була надіслана до Заводського ВП для проведення перевірки, він не пам`ятає та пояснити не може. Вважає, що ОСОБА_4 безпідставно обвинувачує його з ціллю уникнення кримінальної відповідальності і звинувачує його, оскільки саме він йому телефонував. Оцінюючи показання свідка ОСОБА_14 на предмет їх переконливості, допустимості та достовірності, суд враховує, що відповідно до п.7 ч.3 ст. 97 КПК України у будь-якому разі не можуть бути визнанні допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження. Таким чином, показання свідка ОСОБА_14 в частині начебто наданих йому, як співробітнику оперативного підрозділу пояснень ОСОБА_4 щодо визнання своєї вини, не відповідають встановленим законом критеріям допустимості доказів і не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За клопотанням сторони обвинувачення в судовому засіданні додатково була допитана свідок ОСОБА_15 , яка під час проведення досудового розслідування не допитувалась. В суді свідок ОСОБА_15 пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_4 вона не знає і ніяких стосунків з ним не підтримує. Бачила його один раз 01.04.2016 року приблизно після 14-15.00години. У цей день вона була зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_12 .. Їх зупинили і її чоловіка попросили бути присутнім при проведенні якісь дій. Вона пішла по магазинах та побачила як зупинився автомобіль «Таврія», з якого вийшло два чоловіка. Один був щільної статури, а інший був високого зросту, який при виході закинув в салон автомобіля барсетку, але куди вона впала вона не бачила. Після чого до автомобіля хвилин через 5-7 повернувся лише чоловік щільної статури і до нього підійшли працівники поліції. Вона до автомобіля не підходила, лише бачила, що коли водій автомобіля повернувся, до нього підійшли працівники поліції і стали щось шукати в автомобілі. Чи було щось вилучено з автомобіля вона не бачила. Під час досудового розслідування її слідчий не опитував. В подальшому їй зателефонували з поліції і попросили приїхати до суду та дати свідчення. Обвинувачений ОСОБА_4 схожий на того чоловіка, який виходив з пасажирського сидіння автомобіля «Таврія» і кидав барсетку в салон. Вона вважає, що це він і є, так як візуально дуже схожий, але конкретно не може стверджувати, що це саме та особа.

Аналізуючи покази допитаних в судовому засіданні інших свідків обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , суд встановив, що жоден з цих свідків не підтвердив причетність ОСОБА_4 до скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 309 КК України щодо незаконного придбання та зберігання ним наркотичних засобів без мети збуту. Ані свідок ОСОБА_11 , ані свідок ОСОБА_12 в суді категорично не вказали на ОСОБА_4 , як на особу, яка виходила з автомобіля «Таврія» під керуванням ОСОБА_6 в якому в подальшому був проведений обшук за їх участю як понятих. При цьому суд також враховує, що обшук був проведений за відсутності ОСОБА_4 .. Крім того, допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , за участю яких проводився обшук, в суді не зазначили конкретну дату його проведення. Так, свідок ОСОБА_11 пояснив, що обшук автомобіля, при якому він був присутній в якості понятого, відбувався приблизно у лютому 2016 року, свідок ОСОБА_12 стверджував, що обшук проводився в один з днів навесні 2016 року, але точну дату не пам`ятає. Свідок ОСОБА_6 зазначив, що обшук був проведений 01.04.2016 року працівниками поліції, які попросили у нього дозвіл на проведення огляду автомобіля та він надав їм свою згоду і саме з його дозволу був проведений огляд автомобіля під час якого були вилучені наркотичні засоби. При цьому свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дали суперечливі показання стосовно того, де саме в автомобілі під час обшуку, який проводився за їх участю, була виявлена чоловіча сумка в якій зберігалися наркотичні засоби. Так, свідок ОСОБА_11 стверджував, що у його присутності сумка по типу «барсетка» була виявлена на першому пасажирському сидінні, у той самий час свідок ОСОБА_12 , також як і свідок ОСОБА_6 стверджували, що у їх присутності барсетка була виявлена в бардачку автомобіля. Але, показання всіх цих свідків суперечать змісту протоколу обшуку у якому зазначено, що сумочку на два відділення чорного кольору, в одному з яких знаходиться 16 зіп-пакетів з речовиною рослинного походження зеленого кольору та специфічним запахом було виявлено між сидіннями під час обшуку в транспортному засобі ЗАЗ «1140» державний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_6 , а в бардачці автомобіля виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною жовтого кольору. Суд також критично ставиться до показань свідка ОСОБА_6 і не може взяти їх до уваги як належний та допустимий доказ, що підтверджує винуватість ОСОБА_4 , оскільки ця особа, на думку суду, є заінтересованою у наслідках розгляду даного кримінального провадження, так як раніше під час досудового розслідування малася інформація про те, що саме ОСОБА_6 займається збутом наркотичних засобів, які перевозить на своєму транспортному засобі «Таврія» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що і було покладено в обґрунтування клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку вказаного транспортного засобу. Разом з тим, ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував той факт, що під час проведення обшуку він стверджував, що виявлені та вилучені наркотичні засоби належать йому. Разом з тим, в своїх показаннях свідок ОСОБА_6 зазначив, що під час зупинки він вийшов з автомобіля і пішов до магазину, а ОСОБА_4 залишився в салоні автомобіля. У той самий час свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 стверджували, що з автомобіля вийшли і водій і пасажир, а повернувся лише водій. Отже, показання свідка ОСОБА_6 викликають сумніви щодо їх правдивості і при відсутності інших належних доказів не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_4 .. Крім того, суд критично оцінює показання вищевказаних свідків, оскільки вони є суперечливими, сумнівними та такими, що не доводять винуватості саме обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Свідок сторони обвинувачення ОСОБА_13 , який був допитаний в режимі відео конференції, в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_4 не знає та ніколи його не бачив. Він перебуває в СІ під вартою з 05.09.2016 року. Ніяких свідчень в якості свідка у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 він не давав та взагалі як свідок не допитувався і ніяких документів не підписував.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка захисту ОСОБА_16 суду показала, що з обвинуваченим ОСОБА_4 на теперішній час ніяких стосунків не підтримує, але має з ним спільних дітей. Разом вони не проживають з 2015 року. Їй відомо, що ОСОБА_4 раніше вживав наркотичні засоби і був за це судимим. Одного дня у ввечері десь о 20.00год., приблизно у жовтні 2016 року, коли вона з ОСОБА_4 знаходилася на вулиці, до двора за адресою: АДРЕСА_1 , під`їхав автомобіль. З автомобіля вийшов якийсь ОСОБА_17 і ще один чоловік, і сказали ОСОБА_4 , що потрібно поговорити. ОСОБА_4 підійшов до паркану і той чоловік на ім`я ОСОБА_17 спитав у нього: «що ти там наговорив у суді?» ОСОБА_4 відповів, що він нічого не казав, сказав лише правду. У відповідь на це ОСОБА_17 сказав: «ну дивись, вмієш ниряти, вмій і плавати». Також він сказав, що «ми з тобою не так домовлялися, як ти сказав в суді». Від ОСОБА_4 їй стало відомо, що це співробітники поліції, але вони їй незнайомі. Після цього вона спитала у ОСОБА_4 у чому справа, та він відповів, що був у суді. Вважає, що ОСОБА_4 цей чоловік погрожував, оскільки він сказав, що після цього також буде вести себе по іншому.

З висновку старшого інспектора Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 , затвердженого начальником Запорізького РВП ДВП ГУНП в Запорізькій області 15.11.2016 року, за результатами перевірки інформації, зареєстрованої в журналі єдиного обліку від 20.10.2016 року вбачається, що було припинено перевірку по матеріалам, зареєстрованим в ЖЕО № 8787 від 20.10.2016 року за наслідками розгляду заяви ОСОБА_4 про незаконні, на його думку, дії оперуповноваженого Запорізького РВП ОСОБА_14 (а.с.180-181).

Положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Стороною обвинувачення, окрім показань свідків, в основу доказової бази щодо винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема,взяті протокол обшуку від 01.04.2016 року, який за твердженням сторони обвинувачення був проведений з дозволу, наданого слідчим суддею Запорізького районного суду Запорізької області на підставі ухвали від 29 березня 2016 року, та висновок судової хімічної експертизи № 419 від 25.04.2016 року, які були досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні.

Згідно ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 29 березня 2016 року було задоволено клопотання слідчого СВ Запорізького ВП Ленінського ВП ГУ Національної поліції Запорізької області ОСОБА_19 , про проведення обшуку, погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000411 від 29.02.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України. Наданий дозвіл слідчому СВ Запорізького ВП Ленінського ВП ГУ Національної поліції Запорізької області ОСОБА_19 на проведення обшуку транспортного засобу ЗАЗ «1140», державний номер НОМЕР_1 , білого кольору, випуску 1995 року, яким користується ОСОБА_6 та який належить ОСОБА_20 , з метою відшукання та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, засобів для їх вживання, для подальшого вилучення, детального огляду та залучення до кримінального провадження в якості речових доказів. Зі змісту цієї ухвали вбачається, що в клопотанні органу досудового розслідування про проведення обшуку було зазначено, що під час допиту 10.03.2016 року в якості свідка ОСОБА_21 остання пояснила, що вона вживає наркотичний засіб «марихуану», який придбає у ОСОБА_22 , віком приблизно 45 років, на призвісько « ОСОБА_23 », який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який за місцем мешкання зберігає наркотичний засіб. Зазначений наркотичний засіб ОСОБА_24 перевозить на своєму транспортному засобі «Таврія», державний номер НОМЕР_1 . Слідчий суддя прийшов до переконання про необхідність задоволення клопотання слідчого, оскільки було достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у своєму транспортному засобі ЗАЗ«1140», державний номер НОМЕР_1 , може зберігати наркотичні засоби, психотропні речовини їх аналоги та прекурсори, а також засоби для їх вживання.(а.с.183).У той самий час з протоколу обшуку від 01.04.2016 року вбачається, що слідчим Запорізького РВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_25 на підставі ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28.03.2016 року в період з 12год.30хв. до 13год.30хв. у присутності понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Л. Чайкіної був проведений обшук транспортного засобу «ЗАЗ» 1140, державний номер НОМЕР_1 , білого кольору, яким користується ОСОБА_6 .. В транспортному засобі між сидіннями виявлено сумочку на два відділення, чорного кольору, в одному з яких знаходиться 16 зіп-пакетів з речовиною рослинного походження зеленого кольору та специфічним запахом. В бар дачці автомобіля виявлено та вилучено зіп-пакет з кристалічною речовиною жовтого кольору. Як пояснив ОСОБА_6 , вилучені у нього в автомобілі зіп-пакети належать йому, в них знаходиться марихуана та амфетамін, яку він зберігав для особистого вживання, які були поміщені в полімерні пакети та опечатані в присутності понятих. Протокол прочитаний вголос, зауважень не надійшло(а.с.184-187). Таким чином, судом встановлено, що як на підставу проведення обшуку автомобіля слідчий послався на неіснуючу ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28.03.2016 року, оскільки така ухвала стороною обвинувачення суду не була надана, а надана лише ухвала слідчого судді від 29.03.2016 року. Отже, дата ухвали слідчого судді, на яку посилається слідчий у протоколі обшуку як на підставу для його проведення, не збігається з датою ухвали слідчого судді, долученої прокурором, що дає підстави вважати, що обшук взагалі був проведений в порушення норм ст. 233 КПК України, відповідно до якої ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Разом з тим, частиною другою статті 234 КПК України визначено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. Посилання сторони обвинувачення на те, що слідчим при складанні протоколу обшуку була припущена помилка в зазначені дати ухвали слідчого судді, на підставі якої цей обшук був проведений, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, на думку суду, це ствердження є лише припущенням, яке нічим не підтверджено, а обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до висновку судової хімічної експертизи № 419 від 25.04.2016 року, у складі порошкоподібної речовини жовтого кольору масою 1,730г, виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено МЕТАДОН, маса якого в наданій речовині, склала 0,101г(5,83ваг.%). Надані на дослідження речовини рослинного походження сіро-зеленого кольору масами 1,655г; 1,057г; 1,626г; 1,317г; 1,577г; 1,647г; 1,618г; 1,674г; 1,454г; 1,530г; 1,038г; 1,564г; 1,701г; 1,363г; 1,511г; та 1,516гвідповідно, є особливо небезпечним наркотичним засобом КАНАБІСОМ, маси яких, в перерахунку на суху речовину, складають 1,572г; 1,860г; 1,561г; 1,252г; 1,482г; 1,549г; 1,538г; 1,557г; 1,410г; 1,454г; 0,986г; 1,502г; 1,633г; 1,295г; 1,436г; 1,516г відповідно. Загальна маса КАНАБІСА склала 23,603 г в перерахунку на суху речовину. Експертом зазначено, що об`єкти доставлені на дослідження, упакованими в один(1) полімерний пакет, горловина якого зав`язана ниткою, вільні кінці якої склеєні паперовою биркою. На бирку нанесено пояснювальні написи та підписи, виконані від руки стійкими барвниками синього кольору: «ОПЕЧАТАНО» Слідчий СВ Запорізького РВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_25 = підпис= «01» 03 2016 р. Поняті : 1. ОСОБА_26 =підпис= 2.нерозбірливо =підпис= ОСОБА_27 =підпис=»(рисунок 1 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта. (а.с.192-197).

Положеннями ч.10 ст. 101 КПК України передбачено, що висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, які здійснюють провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в цивільних і кримінальних справах», при досліджені висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі ст. 67 КПК України висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності». Вищевказаний висновок експерта суд не може визнати належним доказом, оскільки він, за відсутності інших належних доказів, не підтверджує винуватість саме ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України. При цьому суд звертає увагу та враховує, що на дослідження експерту були доставлені об`єкти, які були вилучені та опечатані 01.03.2016 року, тоді як обшук, при якому були вилучені зіп-пакети з автомобіля ОСОБА_6 , був проведений 01.04.2016 року, що також ставить під сумнів ту обставину, що експертом досліджувались саме ті об`єкти, які були вилучені з автомобіля ОСОБА_6 , а не будь-які інші об`єкти, які вилучалися раніше і по яким був наданий вищевказаний експертний висновок. Отже, цей висновок експерта не містить фактичних даних, що речовина, яка надійшла на дослідження, була отримана у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку та що ця речовина була вилучена у ОСОБА_4 і належить йому. Законність походження та отримання для дослідження експертом речовини, вилучення її саме у ОСОБА_4 прокурором не доведено в суді.

Разом з тим, на підставі вище викладеного, у суду є всі підстави вважати, що наданий стороною обвинувачення протокол обшуку від 01.04.2016 року, під час якого були вилучені наркотичні засоби, взагалі здобутий внаслідок істотного порушення норм кримінально-процесуального законодавства України, а також Конституції України, що є безумовною підставою для визнання його недопустимим як такого, що отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, оскільки обшук був проведений за відсутності ухвали слідчого судді від 28.03.2016 року на яку посилається слідчий, як на підставу для проведення обшуку, оскільки така ухвала суду стороною обвинувачення не була надана. Таким чином, враховуючи, що всі інші докази, які є похідними від протоколу обшуку і надані стороною обвинувачення, в тому числі, висновок експерта № 419 від 25.04.2016 року з ілюстрованою таблицею до нього, показання свідків, які були присутні під час обшуку автомобіля і які надали суду суперечливі показання, також не можуть бути визнані належними і покладені в основу обвинувального вироку.

Отже, надані стороною обвинувачення докази, суд не вважає такими, що доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину поза розумним сумнівом. При цьому суд вважає достатньо забезпеченими в ході судового процесу процесуальні права прокурора на надання ним додаткових доказів у підтвердження вини обвинуваченого, який в судовому засіданні свою вину не визнав, а сторона обвинувачення в свою чергу не довела, що саме ОСОБА_4 незаконно придбав та в подальшому незаконно зберігав наркотичні засоби без мети збуту, за обставин, вказаних у зміненому обвинувальному акті, в якому, до речі, взагалі не зазначено, який саме наркотичний засіб був незаконно придбаний ОСОБА_4 .. Прокурором протягом всього часу розгляду справи судом та всупереч вимогам КПК України, не забезпечено присутність інших свідків для допиту в судовому засіданні, так як від допиту інших свідків прокурор відмовився.

Згідно ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок ухвалюється, зокрема, у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим( п.2 ч.1 ст. 373 КПК України).Отже, сумнівний характер обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв як в положеннях ч.3 та ч.4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України», в якому зазначено, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту. Аналіз перерахованих вище доказів на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, та враховуючи, що можливість для збору додаткових доказів вичерпано і після неодноразового роз`яснення в судовому засіданні вимог ст. 22 КПК України щодо змагальності сторін та свободі в подання ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, не було запропоновано стороною обвинувачення, суд приходить до висновку про недоведеність того, що кримінальне правопорушення вчинене саме обвинуваченим ОСОБА_4 , у зв`язку з чим його необхідно виправдати в інкримінованому йому злочині з підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, вчинене обвинуваченим.

Враховуючи вимоги ч.2 ст. 124 КПК України щодо стягнення судових витрат на залучення експерта тільки при постановленні обвинувального вироку, суд вважає необхідним судові витрати віднести на рахунок держави. Питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України, а саме: сумку чорного кольору, всередині якої розташовано 16 зіп-пакетів з речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 419 від 25.04.2016 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальною масою 23,603г, 1 зіп-пакет з кристалічною речовиною жовтого кольору, яка згідно висновку експерта № 419 від 25.04.2016 року є метадоном, маса якого становить 0,101г(5,83%), передані до камери схову Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, слід знищити після набрання вироком суду законної сили.

Строк дії раніше обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту сплинув під час судового розгляду. Клопотань щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу від сторони обвинувачення до суду не надходило.

Керуючись ст.ст. 369,370, 373, 374,376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта під час досудового розслідування, компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Речові докази: сумку чорного кольору, всередині якої розташовано 16 зіп-пакетів з речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 419 від 25.04.2016 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальною масою 23,603г, 1 зіп-пакет з кристалічною речовиною жовтого кольору, яка згідно висновку експерта № 419 від 25.04.2016 року є метадоном, маса якого становить 0,101г(5,83%), передані до камери схову Запорізького РВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, знищити після набрання вироком суду законної сили.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок ухвалений суддею у нарадчій кімнаті в 1-му примірнику.

Суддя ОСОБА_1