Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/8292/14-к
Провадження № 1-кп/490/84/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

її захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

його захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

його захисника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_12 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українкою, громадянином України, здобула базову середню освіту, є вдовою та перебуває у цивільному шлюбі, неповнолітніх дітей не має, займається торгівлею, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судилась:

-25 листопада 1998 року - Корабельним районним судом міста Миколаєва - за частиною 1 статті 229-1, частиною 2 статті 229-6 Кримінального Кодексу України 1960 року - до 3 років позбавлення волі, була звільнена 13 квітня 2000 року умовно-достроково;

-12 лютого 2001 року - Корабельним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 229-6 Кримінального Кодексу України 1960 року - до 2 років позбавлення волі; на підставі статті 43 вказаного Кодексу до цього покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком того ж суду від 25 листопада 1998 року та остаточно призначене покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі, була звільнена 10 лютого 2003 року умовно-достроково;

-15 лютого 2005 року - Корабельним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 309 Кримінального Кодексу України 2001 року - до 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини належного їй майна; була звільнена 08 січня 2010 року по відбуттю строку покарання;

-22 серпня 2011 року - Заводським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 309 Кримінального Кодексу України 2001 року - до 2 років позбавлення волі, була звільнена від відбуття покарання на підставі статті 75 цього Кодексу з випробуванням, з встановленням іспитового строку в 1 рік

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 321, частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України
ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Воскресенськ Жовтневого району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, не є одруженим, виховує ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , надає послуги з перевезення пасажирів, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , є таким, що не має судимостей

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України
та
ОСОБА_15 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню технічну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, надає послуги автонавантажувача, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , є таким, що не має судимостей

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України
В С Т А Н О В И В :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимою за вчинення злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, знов вчинила злочини у цій сфері за таких обставин.

Станом на 03 серпня 2012 року вона в невстановлений час в невстановленому місці у невстановленої особи незаконно придбала з ціллю подальшого збуту сильнодіючий лікарський засіб - димедрол, який почала незаконно зберігати при собі або за місцем свого мешкання, збуваючи його та отримуючи від цього зиск.

Так, 03 серпня 2012 року в 12:45 вона, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , збула громадянці під псевдонімом " ОСОБА_16 " 0,6859 г. димедролу (діфенгидрамину), який відноситься до сильнодіючих лікарських засобів, у 14 пігулках, отримавши за це грошову винагороду в розмірі 110 грн.

18 вересня 2012 року в ранковий час вона ж в невстановленому місці у невстановленої особи незаконно придбала з ціллю подальшого збуту сильнодіючий лікарський засіб - димедрол, який почала незаконно зберігати при собі або за місцем свого мешкання, збуваючи його та отримуючи від цього зиск.

Так, 18 вересня 2012 року в 13:10 вона, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи в районі перехрест вулиць 6 Слобідської (на той час - Комсомольської) та проспекту Центрального (на той час - проспекту Леніна) у місті Миколаєві, збула громадянці під псевдонімом " ОСОБА_16 " 0,99 г. димедролу, який відноситься до сильнодіючих лікарських засобів, у 20 пігулках, отримавши за це грошову винагороду в розмірі 150 грн.

Окрім переданих " ОСОБА_16 " станом на 18 вересня 2012 року вона зберігала:

-при собі - 0,0495 г. димедролу, який відноситься до сильнодіючих лікарських засобів, у 10 пігулках;

-за місцем свого проживання - у квартирі АДРЕСА_5 - 0,396 г. димедролу, який відноситься до сильнодіючих лікарських засобів, у 8 пігулках

До того ж, 06 травня 2014 року вона ж, діючи спільно з ОСОБА_10 на виконання попередньо досягнутої між ними домовленості про спільний збут наркотичних засобів, з автомобіля "ВАЗ-2101" /державний номер НОМЕР_1 /, яким керував ОСОБА_10 , в районі зупинки громадського транспорту "Декабристів" по проспекту Центральному (на то час - Леніна) у місті Миколаєві збула громадянину під псевдонімом " ОСОБА_17 " 1 мл. /0,21 г. у перерахунку на суху речовину/ опію ацетильованого, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, у медичному шприці ємністю 2 мл., отримавши за це грошову винагороду в розмірі 100 грн.

До того ж, 14 травня 2014 року ОСОБА_6 в районі будинку АДРЕСА_6 збула громадянину під псевдонімом " ОСОБА_17 " 2 мл. /0,1226 г. у перерахунку на суху речовину/ опію ацетильованого, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, у медичному шприці ємністю 5 мл. ., отримавши за це грошову винагороду в розмірі 200 грн.

Окрім того, станом на 14 травня 2014 року ОСОБА_6 зберігала за місцем свого проживання - у квартирі АДРЕСА_5 - 0,408 г. димедролу, який відноситься до сильнодіючих лікарських засобів, у 8 пігулках.

ОСОБА_10 ж 14 травня 2014 року, діючи спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_18 (провадження відносно якого закрите ухвалою суду від 25 лютого 2015 року в зв`язку зі смертю) на виконання попередньо досягнутої між ними домовленості про спільний збут наркотичних засобів, з автомобіля "ВАЗ-2107" /державний номер НОМЕР_2 /, яким керував ОСОБА_8 , в районі зупинки громадського транспорту "Рассвет" по вулиці Космонавтів у місті Миколаєві збув громадянину під псевдонімом " ОСОБА_17 ":

-2 мл. /0,197 г. у перерахунку на суху речовину/ опію ацетильованого, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, у медичному шприці ємністю 2 мл., отримавши за це грошову винагороду в розмірі 100 грн.

-0,0996 г. димедролу у 2 пігулках, отримавши за це грошову винагороду в розмірі 20 грн.

Окрім переданого " ОСОБА_17 " ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_18 , діючи спільно на виконання попередньо досягнутої між ними домовленості про спільний збут наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських речовин перевозили та зберігали у вказаному автомобілі:

-31,033 г. /в перерахунку на суху речовину/ опію оцетильованого у трьох медичних шприцах ємністю по 2,5 мл., двох медичних шприцах ємністю по 20 мл. та полімерній пляшці ємністю 0,5 л.

-36,67 г. димедролу, який відноситься до сильнодіючих лікарських засобів, у 7 конвалютах з 10 пігулками кожна та 1 конвалюті з 6 пігулками;

Позиції обвинувачених
Під час судового розгляду справи обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин визнала повністю, підтвердила усі викладені обставини.
Вона пояснювала, що вчиняла вказані злочини, оскільки була залежною від наркотичних засобів та сильнодіючих речовин; перелічені вище злочини вчинила лише в зв`язку із необхідністю отримати "дозу", але - не задля отримання прибутку.
При цьому вона звернула увагу на те, що власно наркотичні засоби при собі не мала, але - лише знала, де їх можна придбати, та користуючись цим, "допомагала" своїм знайомим у придбанні необхідної їм "дози".
При цьому вона зазначала, що на цей час у содіяному кається, вже протягом тривалого часу не вживає та, тим більше, не продає наркотичні засоби, наразі влаштувалась на роботу та створює цивільну сім`ю.
Спираючись про таке, просила не призначати їй суворого покарання.
Обвинувачений ОСОБА_10 під час судового розгляду кримінального провадження свою вину у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин також визнав повністю, підтвердив усі викладені обставини та у содіяному покаявся.
Він пояснював, що на момент вчинення перелічених вище злочинів надавав послуги з перевезення пасажирів, за такого внаслідок помилки згодився на допомогу у збуті наркотичних засобів, оскільки через скрутний матеріальний стан потребував грошей.
Він також звернув увагу на те, що особисто він наркотичні засоби не отримував та не збував, при собі не мав, їх обігом не займався, але лише перевозив осіб, які займались збутом наркотичних засобів.
Спираючись про таке, просив не призначати йому суворе покарання.
Обвинувачений ОСОБА_8 під час судового розгляду кримінального провадження свою вину у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин також визнав повністю, підтвердив усі викладені обставини та у содіяному покаявся.
Він пояснював, що на момент вчинення перелічених вище злочинів надавав послуги з перевезення пасажирів, за такого внаслідок помилки згодився на допомогу у збуті наркотичних засобів, оскільки через скрутний матеріальний стан потребував грошей.
Він також звернув увагу на те, що особисто він наркотичні засоби не отримував та не збував, при собі не мав, їх обігом не займався, але лише перевозив осіб, які займались збутом наркотичних засобів.
Спираючись про таке, просив не призначати йому суворе покарання.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
1. З залучених до матеріалів кримінального провадження довідок № 147-09092012/48508 від 10 вересня 2013 року та № 529-18022014/48001 від 26 лютого 2014 року, а також копії вироку Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 серпня 2011 року вбачається, що ОСОБА_6 раніше засуджувалась:
-25 листопада 1998 року - Корабельним районним судом міста Миколаєва - за частиною 1 статті 229-1, частиною 2 статті 229-6 Кримінального Кодексу України 1960 року;

-12 лютого 2001 року - Корабельним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 229-6 Кримінального Кодексу України 1960;

-15 лютого 2005 року - Корабельним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 307, частиною 2 статті 309 Кримінального Кодексу України 2001 року;

-22 серпня 2011 року - Заводським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 309 Кримінального Кодексу України 2001 року

усі вказані судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені.

2. Обставини та причини вчинення нею, а також ОСОБА_8 та ОСОБА_10 незаконних дій сторонами кримінального провадження не оспорюються.

При цьому матеріали справи свідчать, що позиція обвинувачених є повною мірою добровільною, адже була висловлена ними після практично повного дослідження попереднім складом суду під час судового розгляду усіх зібраних у справі доказів.

Виходячи з цього, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин та вважає їх встановленими.

3. Про склад та обсяги предметів вчинених обвинуваченими злочинів свідчать наступні зібрані у справі та перевірені судом докази.

Відповідно до висновку спеціаліста № 1516 від 06 серпня 2012 року та висновку експерта № 1184 від 20 серпня 2012 року збуті ОСОБА_6 03 серпня 2012 року пігулки містять у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб димедрол (дифенгідрамін) загальною масою 0,6859 г.

Відповідно до висновку спеціаліста № 1817 від 19 вересня 2012 року та висновку спеціаліста № 1352 від 26 вересня 2012 року вбачається, що:

-збуті ОСОБА_6 18 вересня 2012 року пігулки містять у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб димедрол; загальна маса димедролу у 16 пігулках складає 0,7919 г.;

-вилучені в ОСОБА_6 пігулки містять у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб димедрол; загальна маса димедролу у 6 пігулках складає 0,297 г.;

-вилучені в ОСОБА_6 за місцем проживання пігулки містять у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб димедрол; загальна маса димедролу у 8 пігулках складає 0,396 г..

Відповідно до висновку експерта № 820 від 07 травня 2014 року збута ОСОБА_19 та ОСОБА_10 06 травня 2014 року громадянину під псевдонімом " ОСОБА_17 " речовина містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,21 г.

Відповідно до висновку експерта № 887 від 15 травня 2014 року збута ОСОБА_19 14 травня 2014 року громадянину під псевдонімом " ОСОБА_17 " речовина містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,1226 г.

Відповідно до висновку експерта № 890 від 16 травня 2014 року пігулки, які станом на 14 травня 2014 року зберігались ОСОБА_6 за місцем свого проживання, містять у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб димедрол загальною масою 0,408 г.

Відповідно до висновку експерта № 886 від 15 травня 2014 року збута ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_18 громадянину під псевдонімом " ОСОБА_17 " речовина містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,197 г.

Відповідно до того ж висновку експерта збуті ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_18 громадянину під псевдонімом " ОСОБА_17 " пігулки містить у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб димедрол загальною масою 0,0996 г.

Відповідно до висновку експерта № 916 від 20 травня 2014 року речовина, що перевозилась та зберігалась ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_18 в автомобілі "ВАЗ-2107" /державний номер НОМЕР_2 / містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого в перерахунок на суху речовину становить 31,033 г.

Відповідно до висновку експерта № 915 від 20 травня 2014 року пігулки, що перевозилась та зберігалась ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_18 в автомобілі "ВАЗ-2107" /державний номер НОМЕР_2 / містять у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб димедрол; загальна маса чистої речовини димедролу в 8 пігулках становить 3,86 г.

З урахуванням наведеного суд вважає вину обвинувачених у вчиненні злочинів за встановлених судом обставинами доведеною.
Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені
1. Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати:
-по епізодах від 3 серпня 2012 року, 18 серпня 2012 року та по епізоду від 14 травня 2014 року, пов`язаному із сильнодіючими речовинами - за частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України - як незаконне придбання та зберігання сильнодіючих лікарських засобів та їх збут, вчинені повторно.

-по епізоду від 06 травня 2014 року та від 14 травня 2015 року, пов`язаному із наркотичними речовинами - за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - як незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб.

Органами досудового розслідування та державним обвинуваченням дії ОСОБА_6 по епізодам 2012 року та по епізоду від 14 травня 2014 року кваліфіковані окремо, в зв`язку із чим їй двічі висунуте звинувачення за частиною 3 статті 321 КК України.

Але таке вочевидь є пов`язаним із тим, що вказане обвинувачення їй було висунуте в межах двох різних проваджень, а повторне звинувачення за однією й тою ж частиною та статтею вочевидь є зайвим.

За таке повторне згадування про вчинення нею злочину, передбаченого частиною 3 статті 321 КК України з пред`явленого їй обвинувачення слід виключити.

2. Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_10 , суд виходить з вимог частини 1 статті 337 КПК України, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту; зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення може здійснюватись судом лише у випадку, якщо це покращує становище особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження, а в інших випадках - лише за ініціативою прокурора шляхом зміни обвинувачення в суді.

В цьому випадку обвинувачення прокурором не змінювалось.

Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_10 кваліфіковані за частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України

В зв`язку із цим суд відзначає, що запропонована державним обвинуваченням кваліфікація (юридична модель) вчинених ОСОБА_10 злочинів дійсно охоплює певні елементи об`єктивної сторони вчинених цим обвинуваченим злочинів.

В той же час запропонована юридична модель вочевидь не є вдалою, адже вочевидь не відповідає повною мірою фактичній моделі вчинених ОСОБА_10 злочинів.

Проте, в цьому випадку само по собі уточнення кваліфікації без внесення відповідних уточнень до змісту обвинувачення є вкрай ускладненим, до того ж, може потягнути за собою не лише покращення становища обвинуваченого.

Отже в цьому випадку вийти за межі пред`явленого обвинувачення в частині кваліфікації дій обвинувачених суд відповідно до частини 3 статті 337 КПК України не має повноважень.

За такого цим вироком ОСОБА_10 притягається до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

-частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - за збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб;

-частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - за незаконне зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу в особливо великих розмірах, вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб;

-частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України - за незаконне зберігання сильнодіючих лікарських засобів з метою збуту за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.

3. Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_8 , суд також виходить з вимог частини 1 статті 337 КПК України, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту; зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення може здійснюватись судом лише у випадку, якщо це покращує становище особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження, а в інших випадках - лише за ініціативою прокурора шляхом зміни обвинувачення в суді.

В цьому випадку обвинувачення прокурором не змінювалось.

Згідно обвинувального акту дії ОСОБА_8 кваліфіковані за частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України

В зв`язку із цим суд відзначає, що запропонована державним обвинуваченням кваліфікація (юридична модель) вчинених ОСОБА_8 злочинів дійсно охоплює певні елементи об`єктивної сторони вчинених цим обвинуваченим злочинів.

В той же час запропонована юридична модель вочевидь не є вдалою, адже вочевидь не відповідає повною мірою фактичній моделі вчинених ОСОБА_8 злочинів.

Проте, в цьому випадку само по собі уточнення кваліфікації без внесення відповідних уточнень до змісту обвинувачення є вкрай ускладненим, до того ж, може потягнути за собою не лише покращення становища обвинуваченого.

Отже, в цьому випадку вийти за межі пред`явленого обвинувачення в частині кваліфікації дій обвинувачених суд відповідно до частини 3 статті 337 КПК України не має повноважень.

За такого цим вироком ОСОБА_8 притягається до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

-частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - за збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб;

-частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - за незаконне зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу в особливо великих розмірах, вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб;

-частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України - за незаконний збут сильнодіючих лікарських засобів з метою збуту за попередньою змовою групою осіб, вчинений повторно.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених
1. Суд відзначає, що під час судового розгляду кримінального провадження кожний з обвинувачених визнав свою винуватість.

Ця обставина під час розгляду цього кримінального провадження має суттєве значення за такого.

В цьому випадку матеріали справи свідчать, що більшість з фактичних обставин, які визнаються обвинуваченими, є доведеними лише їх показами та їх позицією по суті справи.

Це підтверджується, зокрема, процесуальними рішеннями, ухваленими під час розгляду цього кримінального провадження, доведеним вище обставинами щодо кваліфікації дій обвинувачених, змістом досліджених судом доказів та ґрунтується на правовій позиції, що була висловлена у Постанові Верховного Суду України від 16 березня 2017 року у справі №

671/463/15-к.

При цьому показовим є те, що, як вже наголошувалось вище, обвинувачені є обізнаними про дійсний стан цього кримінального провадження.

За такого в межах цього кримінального провадження визнання винуватості обвинуваченими суд відповідно до частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як окрему обставину, що пом`якшує покарання кожного з них.

2. Наведене вище доводить, що в цьому випадку кожен з обвинувачених суттєвим чином посприяв розкриттю вчинених злочинів.
Таке в цьому випадку свідчить про щире каяття кожного з обвинувачених, адже вони, будучи освіченими про можливі наслідки притягнення їх до кримінальної відповідальності та об`єктивно маючи можливість вчинити дії щодо уникнення такої відповідальності, обрали позицію сприяння суду у встановленні дійсних обставин справи.

За такого відповідно до пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України, як обставини, що пом`якшують покарання кожного з обвинувачених, суд враховує щире каяття та сприяння кожним з них у розкритті злочину.

3. Далі, як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України також враховує стан її здоров`я.

Так, залучені до матеріалів кримінального провадження довідки свідчать про те, що ОСОБА_6 страждає на цілий ряд важких небезпечних хронічних хвороб /ВІЛ-інфекцію, ПТФС нижніх кінцівок, хронічний гепатит, хронічний гастрит/

4. Як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України також враховує сукупність його сімейного стану та стану його здоров`я.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 є хворим на туберкульоз, в зв`язку із чим йому призначена інвалідність; на його утриманні фактично знаходиться його мати ОСОБА_20 , а також малолітній ОСОБА_14 .

Обставини, які обтяжують покарання обвинувачених
Обставин, які відповідно до статті 67 Кримінального Кодексу України обтяжують покарання будь-кого з обвинувачених в межах цього кримінального провадження, ані під час досудового розслідування, ані у суді встановлено не було.

За такого суд вважає, що такі обставини відносно будь-кого з обвинувачених в межах цього кримінального провадження є відсутніми.

Мотиви призначення покарання.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно кожного з обвинувачених, суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчинених кожним з них злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність кожного з них, а також особу кожного з обвинувачених.

При цьому суд враховує, що обвинуваченими були вчинені злочини, суспільна небезпека яких визначається поширенням та згубним впливом наркоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості.

Шкода, яка завдається цим злочином, полягає у поширенні наркоманії серед невизначеного кола осіб шляхом незаконного обігу наркотичних та сильнодіючих засобів.

З урахуванням цього суд відзначає наступне.

Стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 .
1. Оцінюючи характер та ступень тяжкості вчинених нею злочинів, суд враховує, що вчинені нею злочини законом віднесені до категорії тяжких.

1.1. Суд враховує також, що злочин цією обвинуваченою був вчинений на ґрунті зловживання нею ж наркотичними засобами.

Тобто, суспільна небезпека вчинюваного нею також була зумовлена суспільною небезпекою самої її особи, а шкода завдавалась нею внаслідок реалізації її способу життя.

1.2. При цьому говорячи про збут саме наркотичних засобів, суд відзначає, що на момент проведення контрольних закупок /про що, власно, й йдеться у наданому до суду обвинувальному акті/ наркотичних засобів в ОСОБА_6 при собі не було; за їх придбанням вона зверталась виключно на прохання сторонніх осіб до інших осіб; за місцем проживання наркотичні засоби вона не зберігала.

При цьому у змові з особами, в яких ОСОБА_6 придбавала наркотичні засоби, її не звинувачено. До того ж матеріали справи свідчать, що ОСОБА_6 сама активно вживала наркотичні засоби, в зв`язку із чим, власно, й була обізнана про місця та можливості їх придбання.

Також матеріали справи не містять й спростувань тверджень обвинуваченої про те, що вона за рахунок "допомоги" у придбання наркотичних засобів іншими особами отримувала можливість набути "дозу" для власного споживання.

Отже, дії ОСОБА_6 тісно межують із згаданим у пункті 4 Постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року /з послідуючими змінами/ "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" діями щодо обопільного використання наркотичних засобів на спільні кошти.

Ці обставини у їх сукупності знижують суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_6 збутів наркотичних засобів порівняно з іншими злочинами цієї категорії, майже до рівня суспільної небезпеки злочинів, що обмежуються лише вживанням наркотичних засобів.

2. Вивченням відомостей про особу обвинуваченої встановлено, що вона має постійне місце проживання, наразі є зайнятою суспільно-корисною працею, намагається створити цивільну сім`ю.

Суд враховує також, що по місцю проживання вона характеризується в цілому позитивно. Так, у характеристиках за місцем її проживання, окрім обставин, в зв`язку з якими вона притягається до кримінальної відповідальності, відзначається, що скарг від сусідів на її поведінку не надходило, за характером вона товариська, у спілкуванні з сусідами - ввічлива та чуйна.

Суд враховує також, що ОСОБА_21 перебуває на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з діагнозом "Синдром залежності від опіатів", проте наразі від вживання наркотичних засобів відмовилась.

Таку відмову суд, з огляду на встановлені вище обставини ставлення ОСОБА_6 до скоєного та ходу кримінального провадження, вважає переконливою.

Суд враховує також, що ОСОБА_6 майна у власності практично не має, заощаджень не має, предмети розкоші не використовує. Таке, зокрема, свідчить про те, що вона брала участь у збуті наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських речовин не з метою власного збагачення, та опосередковано підтверджує ту обставину, що злочини вона вчиняла лише для забезпечення своєї потреби у вживанні цих речовин.

3. Оцінюючи обставини, що впливають на призначення покарання ОСОБА_6 у їх сукупності, суд доходе такого.

3.1. За вчинення злочинів, передбачених частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах санкції цієї норми кримінального законодавства.

3.2. Санкція частини 2 статті 307 Кримінального Кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Але наведені вище обставини у їх сукупності, а саме

-наявність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , зокрема, те, що обвинувачена:

1.визначала свою винуватість;

2.у содіяному покаялась та посприяла у розкритті вчинених нею злочинів

3.страждає на ряд важких захворювань

-наведені вище обставини щодо характеру та ступеню тяжкості вчиненого нею злочину,

у їх сукупності свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки як особи винної, так й вчиненого нею злочину.

У своїй сукупності ці обставини дозволяють на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_6 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у частині 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - в межах тих, що відповідають злочинам, що обмежуються лише вживанням наркотичних засобів.

Ці ж обставини, а також матеріальний стан винної дають підстави відповідно до частини 2 статті 69 Кримінального Кодексу України не застосовувати відносно неї додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

3.3. При цьому враховуючи, що усі вчинені ОСОБА_6 злочини є проявом способу її життя, суд вважає за необхідне за сукупністю вчинених нею злочинів на підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України призначити їй покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

За такого суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання:

-за частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України - у вигляді 4 років позбавлення волі

-за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 цього Кодексу - у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна

а за сукупністю злочинів - у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

4. До того ж, на підставі частини 1 статті 71 Кримінального Кодексу України до цього покарання слід частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 серпня 2011 року.

При цьому визначаючи розмір частки, що приєднується, суд враховує, що вказаним вироком ОСОБА_6 була засуджена за злочини, які також по суті не були окремими, але - проявами способу її життя.

За такого внаслідок приєднання невідбутої частини покарання суд вважає за необхідне остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років 8 місяців позбавлення волі.

5. При цьому на підставі частини 4 статті 70, частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону України від 22 листопада 2015 року/ в строк покарання ОСОБА_6 слід зарахувати строк її попереднього ув`язнення у цій справі (період з 14 травня 2014 року до 22 вересня 2016 року) з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 .
1. Оцінюючи характер та ступень тяжкості вчинених ним злочинів, суд враховує, що фактично ним було вчинене два діяння 6 та 14 травня 2014 року; друге діяння було кваліфіковано за декількома статтями Кримінального Кодексу України.

Разом із цим, матеріали справи підтверджують твердження обвинуваченого про те, що 6 травня 2014 року його роль у вчиненні злочину полягала лише у тому, що він надавав послуги з перевезення ОСОБА_6 , яка отримала наркотичний засіб та здійснила його збут.

При цьому матеріали справи свідчать, що 14 травня 2014 року він був лише присутнім при збуті наркотичних засобів.

Відомостей же про систематичність вчинення ОСОБА_10 таких дій матеріали справи не містять; навпаки, матеріали справи свідчать про те, що ці дії ОСОБА_10 були випадковими та обумовлені виключно діями особи, яка володіла наркотичним засобом.

За такого роль ОСОБА_10 у розповсюдженні наркотичних засобів є вкрай незначною, що суттєво зменшує соціальну небезпеку вчиненого ним злочину порівняно з іншими злочинами цієї категорії.

2. Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є зайнятим суспільно-корисною працею.

Суд враховує також, що по місцю проживання він характеризується в цілому позитивно. Так, у характеристиках за місцем його проживання, окрім обставин, в зв`язку з якими він притягається до кримінальної відповідальності, відзначається, що скарг від сусідів на його поведінку не надходило, у спілкуванні він ввічливий, у конфліктах помічений не був.

Суд враховує також, що ОСОБА_10 не перебуває на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері.

3. Оцінюючи обставини, що впливають на призначення покарання ОСОБА_10 у їх сукупності, суд доходе висновку про те, що встановлені вище відомості щодо характеру та ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, а також встановлені вище обставини, що пом`якшують його покарання настільки істотно зменшують суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, що роблять, зокрема, передбачені санкціями частини 2 статті 307 та частини 3 статті 307 Кримінального Кодексу покарання вочевидь не адекватно суворим ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі.

Між цим, частина перша статті 8 Кримінально-процесуального Кодексу України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права.

Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права означає те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави.

За такого суд вважає за необхідне на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_10 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у частинах 2 та 3 статті 307 Кримінального Кодексу України.

Ці ж обставини, а також матеріальний стан винного дають підстави відповідно до частини 2 статті 69 Кримінального Кодексу України не застосовувати відносно нього додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

При цьому враховуючи, що ОСОБА_10 фактично вчинив декілька діянь, суд вважає за необхідне за сукупністю вчинених ним злочинів на підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України призначити йому покарання шляхом часткового складання призначених покарань.

За такого суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання:

-за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

-за частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України - у вигляді 3 років позбавлення волі

а за сукупністю злочинів - у вигляді 4 років 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

4. При цьому на підставі частини 4 статті 70, частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону України від 22 листопада 2015 року/ в строк покарання ОСОБА_8 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення у цій справі (період з 14 травня 2014 року до 22 вересня 2016 року) з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 .
1. Оцінюючи характер та ступень тяжкості вчинених ним злочинів, суд враховує, що фактично ним було вчинене одне діяння, яке було кваліфіковано за декількома статтями Кримінального Кодексу України.

При цьому суд враховує, що вчинене ним діяння відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Разом із цим, суд враховує, що матеріали справи не містять спростування твердження обвинуваченого про його роль у вчиненні злочину, зокрема - про те, що він лише надавав послуги з перевезення особі, яка володіла наркотичними засобами та сильнодіючими речовинами й здійснювала їх збут.

При цьому відомостей про систематичність вчинення ОСОБА_8 таких дій матеріали справи не містять; навпаки, матеріали справи свідчать про те, що ці дії ОСОБА_8 були випадковими та обумовлені виключно діями особи, яка володіла наркотичним засобом.

За такого роль ОСОБА_8 у розповсюдженні наркотичних засобів є вкрай незначною, що суттєво зменшує соціальну небезпеку вчиненого ним злочину порівняно з іншими злочинами цієї категорії.

2. Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є зайнятим суспільно-корисною працею.

Суд враховує також, що по місцю проживання він характеризується в цілому позитивно. Так, у характеристиках за місцем його проживання, окрім обставин, в зв`язку з якими він притягається до кримінальної відповідальності, відзначається, що скарг від сусідів на його поведінку не надходило, у спілкуванні він ввічливий, у конфліктах помічений не був.

Суд враховує також, що ОСОБА_8 не перебуває на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері, від вживання наркотичних засобів станом на 2011 рік відмовився.

3. Оцінюючи обставини, що впливають на призначення покарання ОСОБА_8 у їх сукупності, суд доходе висновку про те, що встановлені вище відомості щодо характеру та ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, а також встановлені вище обставини, що пом`якшують його покарання настільки істотно зменшують суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, що роблять, зокрема, передбачені санкціями частини 2 статті 307 та частини 3 статті 307 Кримінального Кодексу покарання вочевидь не адекватно суворим ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі.

Між цим, частина перша статті 8 Кримінально-процесуального Кодексу України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права.

Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права означає те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави.

За такого суд вважає за необхідне на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_8 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у частинах 2 та 3 статті 307 Кримінального Кодексу України.

Ці ж обставини, а також матеріальний стан винного дають підстави відповідно до частини 2 статті 69 Кримінального Кодексу України не застосовувати відносно нього додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

При цьому враховуючи, що ОСОБА_8 фактично вчинив одне діяння, суд вважає за необхідне за сукупністю вчинених ним злочинів на підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України призначити йому покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

За такого суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання:

-за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

-за частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України - у вигляді 3 років позбавлення волі

а за сукупністю злочинів - у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

4. При цьому на підставі частини 4 статті 70, частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону України від 22 листопада 2015 року/ в строк покарання ОСОБА_8 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення у цій справі (період з 14 травня 2014 року до 22 вересня 2016 року) з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Судові витрати слід покласти на обвинувачених відповідно до епізодів за їх участі в рівних частках .

Вирішення питання про долю речових доказів.
Речові докази у справі:
-медичний шприц ємністю 2 мл. з речовиною коричневого кольору, який згідно висновку експерта № 820 від 07.05.2014 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса наданого на експертизу опію у перерахунку на суху речовину складає 0, 21 г;

-медичний шприц ємністю 2 мл. з речовиною коричневого кольору, який згідно висновку експерта № 886 від 15.05.2014 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса наданого на експертизу опію у перерахунку на суху речовину складає 0, 197 г;

-медичний шприц ємністю 5 мл. з речовиною коричневого кольору, який згідно висновку експерта № 887 від 15.05.2014 року містить особливо небезпечний засіб - опій ацетильований, маса наданого на експертизу опію у перерахунку на суху речовину складає 0, 1226 г;

-8 таблеток "Димедрол", які згідно висновку експерта № 890 від 16.05.2014 містять у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб;

-3 медичні шприці ємністю по 2,5 мл, 2 медичні шприці ємністю по 20мл, полімерну пляшку з рідиною коричневого кольору, які згідно висновку експерта № 916 від 20.05.2014 року містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, загальна маса якого складає 31, 033 г;

-76 таблеток "Димедрол", які згідно висновку експерта № 915 від 20.05.2014 року містить у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб;

-42 пігулки, які містять сильнодіючий лікарський засіб - димедрол;

як майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та вилучене з обігу, на підставі пункту 3 частини 9 статті 100 КПК України слід знищити.
Речові докази у справі:
-змиви з поверхні долонь ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ;

-5 медичних шприців та 8 ватних тампонів на поверхні яких, згідно висновку експерта № 891 від 16.05.2014 року мається нашарування особливо небезпечного засобу - опій ацетильований;

-скляний стакан, медичний шприц об`ємом 10 мл, фрагмент вати, на поверхні яких, згідно висновку експерта № 998 від 04.06.2014 року мається нашарування особливо небезпечного засобу - опію ацетильованого;

-упакування з медичних шприців;

як майно, що не має ніякої цінності та не може бути використане, на підставі пункту 4 частини 9 статті 100 КПК України також слід знищити.
Речовий доказ у справі - сумку з матеріалу чорного кольору - як майно, що не має ніякої цінності та не може бути використане, на підставі пункту 4 частини 9 статті 100 КПК України, слід знищити.
Арешт же, накладений на цю сумку ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_22 від 17 травня 2014 року, на підставі абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України слід скасувати, оскільки потреба у йому в зв`язку з ухваленням цього вироку відпала.

Речові докази у справі:
-42 медичних шприця, ємність 5 мл;

-111 медичних шприців, ємністю по 2 мл;

-5 медичних шприців, ємністю по 10 мл;

-1 медичний шприц, ємністю по 20 мл;

як майно, що використовувалось, як засоби вчинення кримінального правопорушення, на підставі пункту 1 частини 9 статті 100 КПК України слід конфіскувати.
Речовий доказ у справі - автомобіль "ВАЗ-2107" (державний номер НОМЕР_2 ) - як майно, яке було використане, як засіб вчинення кримінального правопорушення, але власник якого не знав та не міг знати про його незаконне використання, на підставі пункту 1 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути його власнику - спадкоємцям ОСОБА_23 .

Арешт же, накладений на цей автомобіль ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_22 від 16 травня 2014 року, на підставі абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України слід скасувати, оскільки потреба у йому в зв`язку з ухваленням цього вироку відпала.

Речові докази у справі - купюри номіналом:, 50 гривень (серії ПБ № 8142217), 20 гривень (серії СД № 0760298), 10 гривень (серії НЗ № 1373800) та 5 гривень (серії МЖ 5829051), а також купюри номіналом 50 гривень (серії РД № 2198581); 20 гривень (серії КУ № 6631936 та серії ПГ № 8843800); 10 гривень (серії КБ № 3940588; серії ЕЖ № 5088692; серії КЖ № 3941907), 50 гривень (серії ЕЦ № 5445707; серії КЖ № 6150836), 20 гривень (серії КЯ № 4974575, серії МТ № 3498437), 10 гривень (серії КМ № 1185280), на поверхні яких виявлені люмінесцентні плями - на підставі пункту 1 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути власнику - Головному Управлінню Національної Поліції у Миколаївській області.
Арешт же, накладений на ці кошти ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_22 від 17 травня 2014 року, на підставі абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України слід скасувати, оскільки потреба у йому в зв`язку з ухваленням цього вироку відпала.

Речовий і докази у справі - мобільний телефон марки "Нокіа Х-1-01" чорного кольору (моноблок прямокутної форми) імеі НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 з сім-картами № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 - як предмети, що не містить слідів кримінального правопорушення, на підставі пункту 1 частини 6 статті 100 КПК України, слід повернути ОСОБА_6 .

Арешт же, накладений на цей телефон ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_22 від 17 травня 2014 року, на підставі абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України слід скасувати, оскільки потреба у йому в зв`язку з ухваленням цього вироку відпала.

Речові докази у справі - 3 мобільні телефони марки "Нокіа" та 2 мобільні телефони марки "Сасунг", як предмети, що не містять слідів кримінального правопорушення, та власник яких не є встановленим - на підставі пункту 2 частини 6 статті 100 КПК України слід передати на реалізацію.

Арешт же, накладений на ці телефони ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_22 від 17 травня 2014 року, на підставі абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України слід скасувати, оскільки потреба у йому в зв`язку з ухваленням цього вироку відпала.

Речові докази у справі - грошові кошти у загальному розмірі 1.969 грн., як предмети, що не містять слідів кримінального правопорушення, та власник яких не є встановленим - на підставі пункту 2 частини 6 статті 100 КПК України слід звернути в дохід держави.

Арешт же, накладений на ці телефони ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_22 від 17 травня 2014 року, на підставі абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України слід скасувати, оскільки потреба у йому в зв`язку з ухваленням цього вироку відпала.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_24 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України.
Призначити ОСОБА_25 покарання
-за частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України - у вигляді 4 років позбавлення волі

-за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 цього Кодексу - у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі частини 1 статті 71 Кримінального Кодексу України до цього покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 22 серпня 2011 року, та остаточно призначити ОСОБА_26 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки 8 /вісім/ місяців без конфіскації майна.
На підставі частини 4 статті 70, частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону України від 22 листопада 2015 року/ в строк покарання ОСОБА_6 слід зарахувати строк її попереднього ув`язнення у цій справі (період з 14 травня 2014 року до 22 вересня 2016 року) з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України.
Призначити ОСОБА_8 покарання:
-за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді 3 років позбавлення волі;

-за частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

-за частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України - у вигляді 3 років позбавлення волі

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_27 покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі частини 4 статті 70, частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону України від 22 листопада 2015 року/ в строк покарання ОСОБА_8 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення у цій справі (період з 14 травня 2014 року до 22 вересня 2016 року) з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307, частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України.
Призначити ОСОБА_10 покарання:
-за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді 3 років позбавлення волі;

-за частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна;

-за частиною 3 статті 321 Кримінального Кодексу України - у вигляді 3 років позбавлення волі

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_28 покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 8 /восьми/ місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі частини 4 статті 70, частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону України від 22 листопада 2015 року/ в строк покарання ОСОБА_10 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення у цій справі (період з 14 травня 2014 року до 22 вересня 2016 року) з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Миколаївського Науково-Дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України 2.134 грн. 50 коп. на відшкодування витрат на проведення експертиз.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Миколаївського Науково-Дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України 926 грн. 53 коп. на відшкодування витрат на проведення експертиз.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь Миколаївського Науково-Дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України 1.024 грн. 81 коп. на відшкодування витрат на проведення експертиз.

Речові докази у справі:

-медичний шприц ємністю 2 мл. з речовиною коричневого кольору;

-медичний шприц ємністю 2 мл. з речовиною коричневого кольору;

-медичний шприц ємністю 5 мл. з речовиною коричневого кольору;

-8 таблеток "Димедрол";

-3 медичні шприці ємністю по 2,5 мл, 2 медичні шприці ємністю по 20 мл, полімерну пляшку з рідиною коричневого кольору;

-76 таблеток "Димедрол";

-42 пігулки, які містять сильнодіючий лікарський засіб - димедрол;

-змиви з поверхні долонь ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ;

-5 медичних шприців та 8 ватних тампонів на поверхні яких, згідно висновку експерта № 891 від 16.05.2014 року мається нашарування особливо небезпечного засобу - опій ацетильований;

-скляний стакан, медичний шприц об`ємом 10 мл, фрагмент вати, на поверхні яких, згідно висновку експерта № 998 від 04.06.2014 року мається нашарування особливо небезпечного засобу - опію ацетильований;

-упакування з медичних шприців;

-сумку з матеріалу чорного кольору

- знищити.
Речові докази у справі:

-42 медичних шприця, ємність 5 мл;

-111 медичних шприців, ємністю по 2 мл;

-5 медичних шприців, ємністю по 10 мл;

-1 медичний шприц, ємністю по 20 мл;

- конфіскувати.
Речові докази у справі - купюри номіналом:, 50 гривень (серії ПБ № 8142217), 20 гривень (серії СД № 0760298), 10 гривень (серії НЗ № 1373800) та 5 гривень (МЖ 5829051), а також купюри номіналом 50 гривень (серії РД № 2198581); 20 гривень (серії КУ № 6631936 та серії ПГ № 8843800); 10 гривень (серії КБ № 3940588; серії ЕЖ № 5088692; серії КЖ № 3941907), 50 гривень (серії ЕЦ № 5445707; серії КЖ № 6150836), 20 гривень (серії КЯ № 4974575, серії МТ № 3498437), 10 гривень (серії КМ № 1185280), на поверхні яких виявлені люмінесцентні плями - повернути власнику - Головному Управлінню Національної Поліції у Миколаївській області.
Речовий і докази у справі - мобільний телефон марки "Нокіа Х-1-01" чорного кольору (моноблок прямокутної форми) імеі НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 з сім-картами № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 - повернути ОСОБА_6 .

Речові докази у справі - 3 мобільні телефони марки "Нокіа" та 2 мобільні телефони марки "Сасунг" - передати на реалізацію.

Речові докази у справі - грошові кошти у загальному розмірі 1.969 грн. - звернути в дохід держави.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_22 від 17 травня 2014 року - скасувати.

Речовий доказ у справі - автомобіль "ВАЗ-2107" (державний номер НОМЕР_2 ) - повернути його власникам - спадкоємцям ОСОБА_23 .

Арешт же, накладений на цей автомобіль ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_22 від 16 травня 2014 року - скасувати.

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя = ОСОБА_29 =
Судді = ОСОБА_30 =
= ОСОБА_31 =

13.07.2017