Номер провадження: 11-кп/785/500/17
Номер справи місцевого суду: 509/1846/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Овідіопольського районного суду м.Одеси від 17 лютого 2017 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт для усунення недоліків у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000331 від 13 лютого 2014 року, відносно
ОСОБА_10 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Роздільна Одеської області, громадянки України, українки, заміжньої, що має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених статтями 15 ч.2, 191 ч.1, 358 частинами 1 та 3 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Овідіопольського районного суду м.Одеси від 17 лютого 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 , обвинуваченої за статтями 15 ч.2, 191 ч.1, 358 частинами 1 та 3 КК України, повернуто прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що обвинувальний акт складений з порушенням вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме формулювання пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення є не конкретним та не належним, оскільки фактично являє собою зміст підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Також судом першої інстанції було встановлено, що реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст.109 КПК України, а саме: вказаний реєстр не містить у собі найменування всіх процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування; всупереч вимогам ст.278 КПК України не містить дату та час повідомлення ОСОБА_10 про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, а також не містить у собі відомостей про обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного в ЄРДР за №0000331 від 13 лютого 2014 року, складений відносно ОСОБА_10 із зазначенням кваліфікації (статей, їх частин) кримінального правопорушення.

Також в реєстрі відсутнє процесуальне рішення щодо речових доказів по справі та їх місцезнаходження, не зазначений час закінчення досудового розслідування та відсутні процесуальні рішення про залучення до участі у кримінальному провадженні потерпілої ОСОБА_11 та про роз`яснення процесуальних прав ОСОБА_10 .

Прокурор в апеляційній скарзі, стверджує, що ухвала суду є незаконною, оскільки судом неправильно застосовані положення Кримінально-процесуального кодексу України та істотно порушені вимоги кримінально-процесуального закону.

Також прокурор в апеляційній скарзі стверджує, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК та містить формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_10 , оскільки попри відсутність в обвинувальному акті вказівки на те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вимоги закону щодо викладення фактичних обставин та правової кваліфікації дотримані.

Також прокурор в апеляційній скарзі вказує на безпідставність вказівки суду щодо відсутності інформації про прийняти під час досудового розслідування низки процесуальних рішень, оскільки, згідно зі ст.109 КПК України всі ті процесуальні дії та рішення, на відсутність яких вказав в ухвалі суд, містяться у реєстрі, доданому до обвинувального акту, а щодо твердження суду про відсутність в реєстрі вказівки на обвинувальний акт, статтю Кримінального Кодексу України, за якою обвинувачується ОСОБА_10 , то ці твердження є безпідставними, оскільки відповідно до ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих слідчим під час проведення досудового розслідування.

Також прокурор в апеляційній скарзі вказує на те, що суд провів підготовче засідання в порушення вимог ст. 314 КПК України без участі потерпілої ОСОБА_11 , чим грубо порушив її права, надані їй кримінально-процесуальним законом.

Враховуючи викладене, прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши обвинувальний акт, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Так, зазначений обвинувальний акт взагалі не містить формулювання обвинувачення, яке висунуте ОСОБА_10 , що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення і, безперечно, порушує право обвинуваченої на захист, яке гарантується кожній особі приписами п.«с» ч.3 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст.20 КПК України.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження в томі 2 на аркушах 220-228 міститься змінений обвинувальний акт відносно обвинуваченої ОСОБА_10 , який також не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення.

Вказані недоліки обвинувального акту та його невідповідність положенням ст.291 КПК України є суттєвими і перешкоджають призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_10 в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що, з викладу в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення з наведенням правової кваліфікації досить зрозуміло у чому саме обвинувачується ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), є необгрунтованими.

Згідно ст. 109 ч. 2 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Таким чином, згідно з положеннями ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відображати хід та проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому в ньому обов`язково повинні міститись в хронологічному порядку, дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування її номер, найменування та час проведення, а також зазначенні в певній послідовності про прийняті під час досудового розслідування рішення та дата їх прийняття.

Між тим, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ньому, всупереч встановленим ч. 2 ст. 109 КПК України, відсутні дані про процесуальні рішення, прийняті в ході досудового розслідування.
Зокрема, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, реєстр не містить даних про прийняття процесуальних рішень щодо роз`яснення процесуальних прав обвинуваченій ОСОБА_10 , щодо залучення до участі у кримінальному провадженні ОСОБА_11 у якості потерпілої та щодо речових доказів по справі,

Згідно ч.3 ст.283 КПК України відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до ЄРДР.

Однак, всупереч вимог ч.3 ст.283 КПК України реєстр не містить даних про внесення прокурором до ЄРДР відомостей про закінчення досудового розслідування, що свідчить про недодержання прокурором положень щодо форми закінчення досудового розслідування, як обов`язкової стадії кримінального провадження.

Враховуючи вищевказані порушення допущені при складанні обвинувального акту відносно обвинуваченої ОСОБА_10 , апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Овідіопольського районного суду м.Одеси від 17 лютого 2017 року є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись статями 291, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_14 залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 лютого 2017 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт для усунення недоліків у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР від 13 лютого 2014 року за №0000331 відносно ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), обвинуваченої за статями 15 ч.2, 191 ч.1, 358 частинами 1 та 3 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4