Справа № 442/1041/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/485/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000014 від 21.09.2015 р. щодо ОСОБА_7 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

встановила:
ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000014 від 21.09.2015року щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.2 КК України повернуто прокурору Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , зобов`язавши його усунути виявлені недоліки у розумний строк з дня отримання ним обвинувального акту.

Обгрунтовуючи своє рішення, суд, зокрема, зазначив, що зі змісту висунутого обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.191 КК України вбачається, що воно є не чітким, оскільки містить внутрішні суперечності. Викладаючи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України орган досудового розслідування в загальному описує суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, однак жодним чином не викладає, в чому полягав корисливий мотив ОСОБА_7 у вчиненні цього злочину як обов`язкова ознака суб`єктивної сторони складу злочину, адже відсутність корисливого мотиву у останнього виключає кваліфікацію дій за ч.2 ст.191 КК України. Крім цього вказав, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування всупереч вимогам ч.2 ст.109 КПК України не зазначено про всі процесуальні дії, які було проведено та реквізити процесуальних рішень, які прийняті під час досудового розслідування. Зазначив, що прокурором обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування під розписку не надано, а обвинувальний акт скеровано до суду. При цьому, всупереч вимогам ст.293 КПК України складено розписку без зазначення числа місяця «січень 2017 року», не дивлячись на те, що обвинувальний акт складено лише 03.02.2017 року. В змісті розписки зазначено про те, що «прокурором з метою вручення обвинувального акту двічі здійснювався виклик до ОСОБА_7 телефонним зв`язком, зокрема 01.02.2017 року та 07.02.2017 року , однак останній на телефонні дзвінки не відповідав, також вживались заходи щодо вручення обвинувального акту у приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області безпосередньо під час судового розгляду за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_11 та ГО «Трускавець-онлайн», на котре останній також не з`явився, а відтак…обвинувальний акт скеровано за місцем проживання ОСОБА_7 цінним листом з описом вкладення».

На дану ухвалу прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження в Дрогобицьому міськрайонному суді Львівської області.
Вважає зазначену ухвалу незаконною та необгрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що вказані судом підстави для повернення обвинувального акту не є перешкодою для призначення судового розгляду та не тягнуть за собою можливість прийняття судом рішення про його повернення прокурору.

Звертає увагу, що судом першої інстанції, всупереч вимог ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні надано оцінку фактичним обставинам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України та зокрема вказано, що висунуте обвинувачення є нечітким та неконкретизованим.

Апелянт наголошує, що в обвинувальному акті викладено обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК україни, які сторона обвинувачення вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Наголошує, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено, матеріали кримінального провадження відкрито 30.08.2016 р. підозрюваному ОСОБА_7 , а обвинувальний акт 15.11.2016 р. повернуто прокурору для усунення недоліків, а не для проведення слідчих (розшукових) та/або процесуальних дій у межах досудового розслідування, відтак, вказані в ухвалі документи, а саме ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.11.2016 року про повернення обвинувального акту, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 22.12.2017 року, а також прийнятих на досудовому розслідуванні після повернення прокуророві обвинувального акту від 30.08.2016 року процесуальних рішень. Зокрема, постанова прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 про повну відмову в задоволенні клопотання про проведення додаткового допиту підозрюваного від 27 січня 2017 року; постанова прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 про повну відмову в задоволенні клопотання про проведення одночасного допиту підозрюваного та інших свідків від 27 січня 2017 року; постанова прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 про повну відмову в задоволенні клопотання про проведення додаткового допиту підозрюваного від 27 січня 2017 року не вносяться до реєстру матеріалів досудового розслідування.

Підкреслює, що твердження суду про те, що прокурором не надано під розписку ОСОБА_7 обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає дійсності, оскільки чинним КПК України не передбачена типова форма «розписки», розписка це підтвердження факту скерування та /або отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, які заперечили апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно частини 4 статті 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України.
Як встановлено колегією суддів, в своїй ухвалі суд першої інстанції, зокрема звернув увагу на відсутність в матеріалах кримінального провадження розписки про отримання обвинувального акта обвинуваченим.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 вказали, що обвинувального акта та реєстру матеріалів не отримували та не розписувались про їх отримання.
Згідно ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, проте, як встановлено, колегією суддів, прокурором цього зроблено не було.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в таких є розписка про отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів в якій лише вказано, що 01.02.2017 р. та 07.02.2017 р. прокурор намагався здійснити виклик ОСОБА_7 та його захисника по телефону, для вручення документів, хотів вручити обвинувальний акт обвинуваченому ОСОБА_7 в судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, проте ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився.

Отже, як встановлено колегією суддів, обвинувальний складений прокурором 03.02.2017 р., ОСОБА_7 вручено не було, як це передбачено ст. 293 КПК України, а наявні в матеріалах кримінального провадженні, лише описи вкладення (а.с. 10, 11) не свідчать про вручення під розписку обвинувального акта обвинуваченому ОСОБА_7 та його захиснику, відповідно до вимог п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України.

Крім цього, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000014 від 21.09.2015 року щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.2 КК України складено прокурором 03.02.2017 року, однак у реєстрі матеріалів досудового розслідування по даному кримінальному провадженні зазначено про обвинувальний акт від 30.08.2016 р.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000014 від 21.09.2015року щодо ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 ч.2 КК України повернуто прокурору Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_6 , зобов`язавши його усунути виявлені недоліки у розумний строк з дня отримання ним обвинувального акта залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4