Справа № 161/2179/17
Провадження № 1-кп/161/239/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2017 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001189 від 20.12.2016 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працює, судимого:
вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.11.2015 за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання із випробувальним терміном 1 рік;
вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2012 за ч. 2 ст. 307 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24.02.2014 умовно-достроково,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 20 грудня 2016, близько 06 години, знаходячись в с. Липини, Луцького району, на території АЗС «WOG», що на вул. Відродження, 40, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи при цьому протиправність своїх дій, таємно викрав чуже майно, а саме мобільний телефон марки «Самсунг А3», ІМЕІ НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , чим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на суму 4850 гривень.
Органом досудового розслідування, вказані умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковані як вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу та вартості викраденого майна, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно, 20 грудня 2016, близько 06 години, перебуваючи в с. Липини, Луцького району, на території АЗС «WOG», що на вул. Відродження, 40, таємно викрав мобільний телефон марки «Самсунг А3», ІМЕІ НОМЕР_1 , належний ОСОБА_4 . У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, вказуючи про відшкодування потерпілому завданих збитків.
20.03.2017 під час судового розгляду між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, згідно з якої, останній беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, примирився із потерпілим, а також відшкодував заподіяну йому шкоду та сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_5 призначається покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Зазначеною угодою також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім того, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, потерпілого, узгоджене покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.
Потерпілий та обвинувачений в судовому засіданні просили суд затвердити угоду про примирення, захисник її підтримав.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що призначення узгодженого угодою про примирення між обвинуваченим та потерпілим покарання не суперечить інтересам суспільства і не заперечував проти затвердження угоди.
Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_5 та потерпілому ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також положення ст. 474 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Згідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та повністю підтвердив обставини його вчинення. У вчиненому щиро розкаявся, зазначаючи, що примирився із потерпілою, відшкодував завдані йому збитки та погодився на призначення узгодженого покарання.
У відповідності до вимог ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості, вчинений ОСОБА_5 злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
В даному випадку судом роз`яснено обвинуваченому та потерпілому правові наслідки затвердження угоди, перевірено відповідність угоди фактичним обставинам справи, а також добровільність позицій сторін.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення йому узгодженого покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

У відповідності до вимог ст.ст. 100, 122 КПК України суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи, які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в повному обсязі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 468, 473-476 КПК України,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 20.03.2017 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001189 від 20.12.2016 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази:
?мобільний телефон марки «Самсунг А3», ІМЕІ НОМЕР_1 - залишити за належністю потерпілому ОСОБА_4 ;
?диск із записом із камер відео нагляду АЗС «WOG» - залишити при матеріалах справи.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення товарознавчої експертизи в сумі 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1