Апеляційний суд Житомирської області
№0603/1-40/2011
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2012 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючого ФомінаЮ.В.,

суддів Жизнєвського В.І. та Широкопояса Ю.В.,

з участю: прокурора Сидоренка О.П.,

захисника ОСОБА_1 JI.K.,

засудженого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2 і захисника ОСОБА_1 JI.K. на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 листопада 2011року

встановила:

вказаним вироком ОСОБА_2, 6 жовтня

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, в силу ст. 89 КК України не судимого, -

засуджено за ст. 115 ч. 1 КК України на 12 років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишено попередній - взяття під варту.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 визначено рахувати з моменту його затримання, тобто з 5 жовтня 2009 року.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 6000 грн. матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди.

Повстановлено стягнути з засуженого ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області 105,64 грн. судових витрат.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Згідно вироку суду, 17 жовтня 2008 року близько 22 години ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходився у приміщенні квартири № 22, що по вул. Спартаківській, 45, в м. Бердичеві Житомирської області, яка належить ОСОБА_6, де разом з вказаними особами розпивали спиртні напої.

Після розпивання спиртних напоїв, цього ж дня, біля 23 години між ОСОБА_2, який перебував у стані алкогольного спяніння, та ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин, а саме крадіжки ОСОБА_6 майна у ОСОБА_2С, виник конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої у ОСОБА_2 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_6, ОСОБА_2С, усвідомлюючи протиправний, суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій, із значною силою прикладання став наносити ОСОБА_6 численні удари руками та ногами в місця розташування життєво - важливих органів - голову та тулуб.

Продовжуючи свої злочинні дії, які були охоплені єдиним умислом і направлені на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6, 18 жовтня 2008 року близько 00 години 30 хвилин ОСОБА_2, після того як остання повернула його мобільний телефон та гаманець, схопив ОСОБА_6 руками за шию і з великою силою здавив її і таким чином умисно вбив останню.

Згідно висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_6П настала від асфіксії внаслідок здавлення органів шиї та переломів дужки підязикової кістки та ріжка щитоподібного хряща, що призвело до перекриття дихальних шляхів.

Також під час умисного вбивства ОСОБА_6, ОСОБА_2 заподіяв її тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів на підборідді та шкірі шиї; у мязи щитоподібного хряща; перелому дужки підязикової кістки та ріжка щитоподібного хряща, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному звязку зі смертю; закритої черепно-мозкової травми, крововиливів на обличчі таі у мякі тканини голови, крововиливів під оболонки головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння і не знаходяться в причинному звязку зі смертю.

В апеляціях:

засуджений ОСОБА_2 вирок суду просить скасувати, а справу закрити. Вказує на те, що він не вчиняв злочину за який його засуджено. Посилається на те, що вирок суду побудований на протиречивих показаннях свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4 Зазначає, що суд допустив істотні порушення кримінально-процесуального закону;

захисник ОСОБА_1 JT.K. вирок суду просить скасувати, а справу направити на додаткове розслідування. Апелянт вказує на невідповідність висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам справи, однобічністю і неповнотою досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні. Апелянт посилається на те, що зібраними по справі доказами не підтверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину за який засуджено, а показання свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_4, є протиречивими. Дає оцінку доказів по справі. Звертає свою увагу на те, що суд безпідставно відхилив його клопотання про призначення по справі додаткових судово-медичних експертиз та клопотання про повернення справи на додаткове розслідування.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1 JI.K., які підтримали апеляції з наведених в них мотивів, висновок прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим та просив апеляції залишити без задоволення, обговоривши доводи апеляцій, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляцій, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляцію засудженого ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а апеляцію захисника ОСОБА_1 слід задовольнити з таких підстав.

Доводи викладені у вищенаведених апеляціях за своїм змістом аналогічні доводам, які були зазначені в касаційних скаргах засудженого та його захисника, та клопотанням захисника ОСОБА_1 JI.K. про неповноту досудового слідства, яка не може бути усунена в судовому засіданні, а саме необхідності усунення протиріч в показаннях свідків, які проходять по справі, перевірки в причетності до цього злочину іншої особи та призначення повторної судово-медичної експертиза за матеріалами кримінальної справи, а тому кримінальна справа підлягає поверненню на додаткове розслідування. Вказане клопотання заявлялось вже на початку судового розгляду справи місцевим судом, потім - по закінченню судового слідства. Підняті в ньому питання були предметом ретельного дослідження в ході судового слідства. Тому колегія суддів не вбачає підстав для проведення судового слідства.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який його засуджено, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні по справі доказах, яким судом була дана належна оцінка, і суд постановив законний та обґрунтований вирок з дотриманням вимог ст. 323 КПК України.

^

В обґрунтування вини засудженого ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину суд першої інстанції послався на сукупність таких досліджених у судовому засіданні доказів.

Під час досудового слідства та судового слідства засуджений ОСОБА_2 свою вину в скоєнні злочину не визнав і дав показання про те, що 17 жовтня 2008 року близько 20 год. 30 хвилин біля кіоску до нього підійшла раніше не знайома ОСОБА_6 і попросила взяти їй пива. Він купив їй пива і вона попрохала провести її до дому при цьому показала йому на ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які також були біля кіоску, сказала, що вони її «задовбали».Він погодився, провівши ОСОБА_6 додому, він зайшов до неї в квартиру і мав намір йти до дому. Проте ОСОБА_6 попросила його залишитись на декілька хвилин, на що він погодився та зайшов в кімнату. Приблизні через 15-20 хвилин в квартиру потерпілої зайшли ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були і сильному стані алкогольного спяніння. ОСОБА_4 сів біля ОСОБА_6 та почав з нею про щось розмовляти. ОСОБА_5 стояв в кімнаті та мовчав. Зрозумівши, що ОСОБА_6 знайома з ними, і що вони неодноразово були у неї в квартирі, він попрощався пішов з квартири. Коли повертався додому, то зустрів своїх сусідів, подружжя ОСОБА_7, які на автомобілі приїхали додому. Потім вийшла його дружина і він пішої до дому. ОСОБА_5 раніше не знав, ОСОБА_4 знає з дитинства. 18 жовтня він був у гаражі. Про смерть ОСОБА_6 йому відомо не було. 19 жовтня 2008 року з своїх кумом ОСОБА_8 поїхали в Москву на заробітки.

Показання свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судовому засіданні свідчать про те, що 17 жовтня 2008 року вони знаходились біля кіоску разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Пізніше до них підійшла потерпіла ОСОБА_6, а затим підійшов ОСОБА_2, який купив пляшку пива в кіоску і вони разом пішли до помешкання ОСОБА_6 Згодом вони теж пішли в квартиру до ОСОБА_6 Коли зайшли, то побачили, що потерпіла танцювала. Вони разом з ОСОБА_2 розпили спиртне, яке принесли з собою. Потім по проханню ОСОБА_2 вони вийшли на вулицю. Приблизно через 20 хвилин вони повернулися в квартиру. ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_6 викрала у нього 100 грн. та мобільний телефон. Він наказав потерпілій, щоб вона повернула йому викрадене майно, однак ОСОБА_6 відмовилась. Тоді ОСОБА_2 вдарив ї кулаком в обличчя, від чого потерпіла впала. Після цього наніс їй удар ногою по сідниці. В подальшому засуджений підняв ОСОБА_6 і знову вдарив кулаком, при цьому наказав шукати речі. Вони почали шукати його майно та знайшли мобільний телефон в кишені куртки потерпілої. ОСОБА_2 знову вдарив потерпілу кулаком в обличчя, від чого вона впала на диван та почала хрипіти. Вони приблизно о 00 годин 30 хвилин - 1 годині вийшли на вулицю, де чекали ОСОБА_2, який приблизно через 5-10 хвилин також вийшов квартири потерпілої.

Під час очних ставок з ОСОБА_2 свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 підтвердили свої показання про події, які відбувалися в квартирі ОСОБА_6 17 жовтня 2008 року.

При відтворенні обстановки та обставин події, по перевірці показані свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_4 розповіли та на місці показали за яких обстава ОСОБА_2 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_6 Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 409 механізм заподіяння тілесних

ушкоджень ОСОБА_6, вказаний під час відтворення обстановки та обставин події свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_4, може відповідати механізмові заподіяння тілесних ушкоджень на голові потерпілої (т. 2 І не. 145-146), тобто їх показання відповідають встановленим обєктивним даним.

Деякі незначні розбіжності в показаннях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4, на думку колегії суддів, не свідчать про їх завідому неправдивість, оскільки кожен з них на деякий час виходив із кімнати, в якій знаходились засуджений і потерпіла, та вони перебували в стані алкогольного спяніння.

З показань свідка ОСОБА_11 слідує, що потерпіла ОСОБА_6 була його сусідкою. 17 жовтня 2008 року близько 22 години з її квартири доносився шум. Коли він вийшов на балкон, то почув сварку. Якийсь чоловік кричав і вимагав повернути телефон і гроші. ОСОБА_6 відповіла, що не брала вказаних речей. Він також чув звук удару, схожий на той звук, як переставляють меблі. Після цього він зайшов в квартиру і закрив балкон. Біля 24 години він і чув, що хтось виходить з квартири ОСОБА_6 і у вікно побачив, що вийшло двоє чоловіків. Через короткий проміжок часу вийшов третій чоловік і вони пішли за кут будинку. Після цього шуму з її квартири він не чув.

Показання свідка ОСОБА_11 повністю підтверджують показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про причини конфлікту між засудженим та потерпілою за телефон та гроші та агресивну поведінку засудженого, а також в частині порядку залишення ними квартири, а саме те, що спочатку із квартири ОСОБА_6 вийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_4, а згодом - ОСОБА_2, чим спростовують показання засудженого ОСОБА_2 та доводи апеляцій про те, що він квартиру потерпілої залишив значно раніше.

Тому доводи в апеляціях про те, що показання свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, є протиречивими, непослідовними і вони неправильно взяті судом як докази по справі, колегія суддів не приймає до уваги.

Показання свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 свідчать про те, що 17 жовтня 2008 року ввечері з квартири ОСОБА_6 лунали голоси, грала музика. Свідок ОСОБА_12 також пояснив, що близько 22 години, вийшовши на балкон, почув як ОСОБА_6 когось запрошувала випити, а після 23 години чув глухі удари і як хтось падав. Свідок ОСОБА_13 також пояснила, що чула, як в квартирі ОСОБА_6 відбувалася сварка і хтось когось бив, зазначивши, що також підтримує свої показання, які вона давала на досудовому слідстві.

Будучи допитаною під час досудового слідства свідок ОСОБА_13 пояснила, що близько 22 години того вечора вона чула з квартири покійної чоловічі голоси і зрозуміла, що відбувається суперечка. Під час суперечки вона почула фразу: «Не бей, не надо !». Вона не придала цьому значення, оскільки в квартирі покійної часто збирались сумнівні компанії, які шуміли. Вказані

показання були оголошені та досліджені в судовому засіданні. Колегія судів, з урахуванням всіх досліджених по справі доказів, відкидає показання свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні в частині того, що начебто вона голоси з квартири потерпілої ОСОБА_6 чула до 3 години 30 хвилин 18 жовтня 2008 року.

Органом досудового слідства була усунута вказана неузгодженість між показаннями свідка ОСОБА_13 та іншими учасниками вказаних подій про що зазначено у вироку суду. Але судом не були досліджені її показання на досудовому слідстві (2 т. а.с. 170), про що йдеться в апеляції захисника. Тому вони підлягають виключенню з вироку суду.

Показання свідка ОСОБА_12 також підтверджують показання свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині нанесення засудженим ОСОБА_2 ударів потерпілій ОСОБА_6, від яких вона падала.

Колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано дійшов висновку про те, що наведені у вироку показання вище вказаних свідків про обставини вчинення ОСОБА_2 злочину є достовірними, оскільки вони за змістом узгоджуються між собою та відповідають сукупності інших доказів. Вказані показання є послідовними і не містять істотних суперечностей.

На думку колегії суддів, ніякої необхідності проводити відтворення обстановки та обставин події по перевірці показань свідка ОСОБА_11 та ще одного відтворення обстановки та обставини події за участю свідка ОСОБА_5, як про це йдеться в апеляції захисника, немає.

Суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги показання засудженого ОСОБА_2 та показання свідків ОСОБА_14, ОСОБА_7 та ОСОБА_15, які свідчать про те, що 17 жовтня 2008 року біля 22 години засуджений ОСОБА_2 знаходився біля свого помешкання, оскільки вказані показання не відповідають встановленим фактичним обставинам справи, спростовуються вище наведеними доказами. З тих самих мотивів спростовуються у цій частині і доводи апеляцій.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 18 жовтня 2008 року, під час огляду квартири № 22, що по вул. Спартаківській, 45, в м. Бердичеві було виявлено труп потерпілої ОСОБА_6 з ознаками насильницької смерті (1 т. а.с. 5-25).

За висновком судово-медичної експертизи № 335 смерть потерпілої ОСОБА_6 настала від асфіксії, внаслідок здавлення органів шиї та переломів дужки підязикової кістки та ріжка щитоподібного хряща, що призвело до перекриття дихальних шляхів.

На тілі потерпілої ОСОБА_6 також виявлені тілесні ушкодження у вигляді: крововиливів на підборідді та шкірі шиї; у мязи щитоподібного хряща; перелому дужки підязикової кістки та ріжка щитоподібного хряща, які

відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні ДЛЯ ЖИТТЯ в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному звязку зі смертю; закритої черепно-мозкової травми, крововиливів на обличчі та у мякі тканини голови, крововиливів під оболонки головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння і не знаходяться в причинному звязку зі смертю.

Апелянти не погоджуються із висновком судово-медичного експерта ОСОБА_16, який по справі проводив судово-медичну експертизу трупа потерпілої ОСОБА_6 за № 335 та додаткову судово-медичну експертизу № 409 за матеріалами справи, про причину смерті; визначення давності настання смерті ОСОБА_6 (12-18 годин); вказують на те, що тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, крововиливів на обличчі та у мякі тканини голови, крововиливи під оболонки головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, можливою давністю утворення у межах 5-6 годин до настання смерті, однак у причинному звязку зі смертю не знаходяться, тобто вони могли бути спричинені до подій, які за часом інкримінувалася ОСОБА_2, а тому до цього причетна інша особа; застосування експертом застарілої методики; про не залучення до дослідженню трупних плям „стандартизованого динамометра, то вони необґрунтовані та спростовуються вище наведеними висновками судово-медичних експертиз та показаннями в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_16, який має стаж експертної роботи 14 років, про те, що при огляді місця поді - трупу потерпілої ОСОБА_6 він дотримувався встановлених методик і та нормативних актів, зокрема наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». При дачі висновків використовував необхідну літературу та монографії. Виявлені тілесні ушкодження та трупі, їх локалізацію, наявність трупних плям та причину та час настання смерті він виклав у своєму висновку, підтримує його та на ньому наполягає. Зокрема експерт зазначив що невірно у висновках, які долучені до справи захисником, спеціалістів головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України № 149/11 та Вінницького національного медичного університету, згідно яких смерть потерпілої настала через 8-10 годин, то вказані спеціалісти виходили із загальних положень, а не врахували настання смерті потерпілої від асфіксії, тому відповідно перехід гіпостазу у стаз та повне рівномірне охолодження трупа відбувається на протязі 12-18 годин, а не 8-10 годин, як зазначено захистом. Зазначеними спеціалістами взято у основу лише окремі, вибірково вилучені описові частини дослідження трупа на місці події, при цьому абсолютно не взято до уваги дослідження трупа у морзі.

Щодо посилання в апеляціях на необхідність залучення до дослідження трупних плям „стандартизованого динамометра, то експертом у ході судового слідства вказано, що використання динамометра не є обов'язковим, про що свідчить п .2.1.6 «Правил проведення судово-медичної експертизи трупів у бюро СМЕ. Експертом доведено суду, що на момент дослідження трупа потерпілої ОСОБА_6 ним були використані всі можливі та наявні на той час методики та методи дослідження трупа.

Що стосується доводів апелянтів на те, що зазначені у висновку експерта тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, крововиливів на обличчі та у мякі тканини голови, крововиливі під оболонки головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, можливою давністю утворення у межах 5-6 годин до настання смерті, однак у причинному звязку зі смертю не знаходяться, тобто вони могли бути спричинені до події які за часом інкримінувалися ОСОБА_2, то вони є перекрученими, оскільки, згідно зазначеного висновку судово-медичної експертизи, дані тілесні ушкодження могли утворитись у проміжок часу після 19-20 годин і до час настання смерті, що узгоджується з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами та відповідає фактичним обставинам справи.

Тому необхідності в проведенні повторної судово-медичного експертизи, про що йдеться в апеляціях, з підстав, зазначених в ст.ст. 75, 203 КПК Україні по даній справі немає. До аналогічного висновку прийшов і місцевий суд.

Колегія суддів також погоджується з висновками місцевого суду, що, з урахуванням вище наведеної сукупності доказів, перевіряти причетність до цього злочину зазначеної в апеляціях іншої особи, немає необхідності.

Зі змісту вироку слідує, що суд першої інстанції, відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, прийняв до уваги одні та відкинув інші докази, давши їм відповідну оцінку.

Посилання в апеляції захисника на неповноту та неправильність досудового і судового слідства, істотне порушення кримінально-процесуального закону, є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, досудове та судове слідство по ній проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою безумовне скасування вироку суду по справі не встановлено. З протоколу судового засідання видно, що заявлені під час розгляду справи клопотання захисника про додатковий допит свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, про призначення повторні судово-медичної експертизи, про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, вирішені відповідно до вимог кримінально-процесуальна законодавства.

Доводи в апеляції засудженого про порушення головуючим по справі вимог ст. 318 КПК України зокрема, обмеження тривалості його виступу в судових дебатах, позбавлені підстав. Матеріали справи свідчать, що під час виступу ОСОБА_2 в судових дебатах головуючий його зупинив, лише тому, що він в своїй промові вийшов за межі розглядуваної справи.

З урахуванням наведеного, спростовується твердження в апеляціях про те, що засуджений ОСОБА_2 не вчиняв інкримінованого йому злочину, до вбивства та заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій причетна інша особа, про неповноту досудового слідства, про необхідність призначення повторної судово-медичної експертизи, місцевий суд не дав у вироку відповідну оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам.

Оцінивши вказані зібрані по справі докази у сукупності, місцевий суд обгрунтовано прийшов до висновку, що саме засуджений ОСОБА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин під час сварки умисно заподіяв ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, а затим схопив її руками за шию і з великою силою здавив її і таким чином умисно вбив останню, тобто умисно протиправно заподіяв смерть іншій людині - потерпілій ОСОБА_6 Тому доводи засудженого і його захисника про те, що ОСОБА_2 не вчиняв злочин за який і засуджено, колегія суддів не приймає до уваги. Дії засудженого ОСОБА_2 за ст. 115 ч. 1 КК України судом кваліфіковано правильно.

Невизнання засудженим своєї вини, висунуті версії його захистом щодо заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому іншими особами, місцевий суд розцінив, як спосіб введення суд в оману з метою уникнення засудженим кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Колегія суддів відмічає, що вони ретельно перевірялись досудовим та судовим слідством та не знайшли свого підтвердження. Суд дав переконливу оцінку проведеним по справі судово-медичним експертизам та показанням в судовому засіданні судово-медичного експерта. Порушень норм КПК України, при призначенні по даній справі судово-медичних експертиз, як про це йдеться в апеляціях, колегія суддів не вбачає.

Суд, приймаючи рішення про призначення засудженому ОСОБА_2 покарання, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та всі обставини справи.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд послався на те, що обставин, які пом'якшують покарання засудженого ОСОБА_2, не встановлено.. Обставиною, яка обтяжує його покарання є така, як вчинення злочину собою, яка перебувала в стані алкогольного спяніння. Суд також врахував, що він вчинив умисний особливо тяжкий злочин, дані про особу засудженого ОСОБА_2, який характеризується посередньо, відповідно до ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, та прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 не може бути виправлений без ізоляції його від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті за якою його визнано винним.

.

Судова колегія для характеристики особи засудженого ОСОБА_2 відмічає, що з матеріалів справи вбачається, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злісного хуліганства та відбував покарання у місцях позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 про стягнення заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, його доведеність та розмір, вирішений відповідно до вимог закону.

На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_2 слід залишити без

зміни.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення. Апеляцію захисника ОСОБА_1 JI.K. задовольнити частково.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 листопада 2011 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Виключити із мотивувальної частини вироку посилання суду на показання свідка ОСОБА_13 на досудовому слідстві (2 т. а.с. 170).

В решті вказаний вирок залишити без зміни.

Судді: