У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000428, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, за касаційною скаргою засудженого на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн.
Частково задоволено цивільний позов потерпілої та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 7000 грн. у рахунок заподіяної моральної шкоди.
Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2016 року апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 та її представника ОСОБА_9 задоволено частково. Скасовано вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову. Постановлено новий вирок, яким ОСОБА_7 призначено за ч. 2 ст. 125 КК покарання у виді арешту на строк 3 місяці та стягнуто з нього на користь ОСОБА_8 20000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.
Згідно вироку місцевого суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 07 березня 2015 року приблизно о 00.10 год. у приміщенні кафе «Династія», розташованого по вул. Радянській 238/1 у м. Новомосковську, під час сварки з ОСОБА_8 умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи їх настання, схопив рукою за шию потерпілу, насильно вивів її з приміщення кафе та посадив на переднє сидіння автомобіля марки «Dacia solensa».
Під час руху в автомобілі приблизно об 00.15 год. ОСОБА_7 , тримаючи ОСОБА_8 правою рукою за голову, декілька разів ударив останню підборіддям об торпеду автомобіля.
Після цього біля під`їзду будинку по АДРЕСА_2 , діючи з єдиним умислом на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 наніс декілька ударів руками по обличчю та голові ОСОБА_8 .
У результаті протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 було заподіяно легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції на підставах істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі винного. Скаржник стверджує, що суд апеляційної інстанції, призначаючи йому більш суворе покарання, не встановив будь-яких нових обставин, які враховуються при його призначенні, а також не врахував усіх даних, що характеризують виключно позитивно особу ОСОБА_7 . Крім того, засуджений вважає, що судом апеляційної інстанції безпідставно збільшено розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_8 , оскільки остання не з`явилася до апеляційного суду і не довела обставин на обґрунтування своїх вимог.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника на підтримання скарги, думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення скарги, розглянувши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 і кваліфікація його дій у касаційному порядку не оскаржуються. При розгляді доводів, наведених у касаційній скарзі засудженого, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Твердження засудженого про невідповідність призначеного йому апеляційним судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі є безпідставними.

Як убачається з вироку цього суду, при призначенні ОСОБА_7 покарання апеляційний суд у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є невеликої тяжкості з умисною формою вини, об`єктом посягання якого є здоров`я особи, наслідки, що настали від протиправних дій винного, а саме, заподіяні потерпілій тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку 1 ступеню, синців навколо лівого ока, на лівій щоці, лівій боковій поверхні шиї, в області підборіддя, саден на лобі, спинці носу, підборідді, біля зовнішнього кута лівого ока. Враховані судом і конкретні обставини скоєного: час та спосіб вчинення злочину, кількість, тривалість та періодичність нанесення ударів потерпілій.

Також апеляційний суд при призначенні покарання врахував дані про особу ОСОБА_7 , на які є посилання у касаційній скарзі, а саме, що він не має судимостей, визнав вину, має позитивні характеристики, частково відшкодував потерпілій моральну шкоду. Суд взяв до уваги думку потерпілої щодо виду й розміру покарання, оскільки остання в апеляційній скарзі вказувала на м`якість призначеного місцевим судом покарання.

Враховуючи наведене, апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді арешту на строк 3 місяці. Колегія суддів погоджується з цим висновком та вважає, що таке покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, принципу індивідуалізації призначеного покарання, є достатнім та необхідним для виправлення винного і попередження вчинення нових злочинів.

Так само безпідставним є посилання у касаційній скарзі засудженого на необґрунтованість рішення апеляційного суду про збільшення розміру відшкодування ОСОБА_7 моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 .

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні її честі та гідності.
Матеріали кримінального провадження містять позовну заяву потерпілої (а. 20-23), в якій вона докладно обґрунтовує заявлений нею розмір відшкодування моральної шкоди тяжкістю її моральних та фізичних страждань. Враховуючи наведене, а також позицію потерпілої, висловлену в її апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції зазначив, що місцевий суд не дав належної оцінки тому, що потерпіла ОСОБА_8 внаслідок вчиненого злочину та заподіяних їй тілесних ушкоджень зазнала фізичного болю, моральних страждань унаслідок пошкодження здоров`я та необхідності медичного лікування, певний період не могла вести звичний спосіб життя та здійснювати роботу, яка вимагали фізичних навантажень, було принижено її честь та гідність.

З огляду на це, враховуючи характер немайнових втрат, їх тривалість, вимушеність змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та захисту своїх порушених прав, виходячи із засад розумності та справедливості, апеляційний суд дійшов умотивованого висновку про необхідність збільшення розміру відшкодування моральної шкоди. Суд касаційної інстанції з таким висновком погоджується.

Посилання у касаційній скарзі засудженого на те, що апеляційний розгляд відбувся за відсутності потерпілої ОСОБА_8 , яка не мала змогу висловитися стосовно своєї позиції в цьому суді, є безпідставним.

Потерпіла ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлена про дату та час апеляційного розгляду, подала до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просила здійснювати розгляд без її участі та підтримала доводи своєї апеляційної скарги. Учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечували проти розгляду справи за відсутності потерпілої. До того ж слід зазначити, що інтереси потерпілої ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції захищав її представник ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі. Отже, порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді апеляційної скарги потерпілої та її представника в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2016 року щодо нього без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3