Справа № 456/3932/16-к
Провадження № 1-кп/456/142/2017
ВИРОК
іменем України
07 серпня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника кримінальної поліції у справах дітей ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, депутатом не являється, студента 2 курсу Житомирського агротехнічного коледжу, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:
12.11.2016 року близько 00.30 год. неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своїми знайомими перебував неподалік кафе-бару «Фрі-Хаус», що знаходиться за адресою: Львівська область, м.Стрий, вул.Шевченка, 105 Б, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ними та ОСОБА_6 розпочався словесний конфлікт.

В подальшому, неповнолітній ОСОБА_4 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, непомітно ззаду підбіг до ОСОБА_6 та умисно наніс один удар кулаком правої руки у праву частину обличчя, в результаті якого останній впав на бетонне покриття, втративши при цьому свідомість. Після цього, неповнолітній ОСОБА_4 , продовжуючи свої дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень, правою ногою умисно наніс ОСОБА_6 , який в цей час лежав на землі, один удар в область голови.
Внаслідок умисних протиправних дій неповнолітнього ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: рани верхньої губи справа та садна тім`яно-скроневої ділянки волосистої частини голови зліва, закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа зліва, субдуральної гематоми (під твердою мозковою оболонкою), забою головного мозку середнього ступеня, що згідно висновку судово медичної експертизи №593 від 16.11.2016 року та додаткової судово-медичної експертизи №624 від 16.12.2016 року відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав та показав, що 12.11.2016 року перебував на дні народження у друга ОСОБА_11 у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в м. Стрий по вул. Шевченка, 105 Б, Львівської області. 00:30 він вийшов на двір та побачив конфлікт потерпілого ОСОБА_6 з його другом. Він підійшов до них та вдарив ОСОБА_6 у голову, внаслідок чого останній впав та продовжував копати його. У вчиненому щиро розкаюється та просив суд суворо його не карати. Матеріальні збитки потерпілому він відшкодував. Уточнену суму цивільного позову визнав у повному обсязі.
Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд допитавши обвинуваченого в присутності законного представника та захисника, потерпілого, який просив суд суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши характеризуючі дані, прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 обставинами, суд вбачає вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та його тяжкість, той факт, що він раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, повністю визнав свою вину, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення.

З урахуванням наведених обставин суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Однак, приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкриттю кримінального правопорушення, вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, відшкодував матеріальну шкоду та частково моральну, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, тобто при обранні міри покарання слід застосувати ст.ст. 75, 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та згідно ст.ст. 76, 104 КК України покласти на нього певні обов`язки.

Суд також дійшов до висновку, що уточнений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 20 (двадцять тисяч) моральної шкоди, підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного.

Потерпілий ОСОБА_6 позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він став інвалідом, його здоров`я погіршилось.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Обвинувачений ОСОБА_4 в присутності законного представника та захисника в судовому засіданні уточнену суму моральної шкоди в розмірі 20 000, 00 гривень визнав у повному обсязі, а тому суд приходить до переконливого висновку, що з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь ОСОБА_6 - 20 000, 00 гривень.

Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 та призначити покарання у виді 5 (п`ять ) років позбавлення волі.

Згідно ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 /двох/ років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.ст. 76 ч. 1 п. п. 2, 3, 4, 104 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: відеозаписи з камер зовнішнього відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за період часу з 00:30 години 12.10.2016 року по 01:00 годину 12.10.2016 року, які відкопійовано на DVD-R 4.7 GB Arena та DVD-R 4.7 GB, 16X Verbatim залишити при матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Головуючий-суддя ОСОБА_1