Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/223/13- к
У Х В А Л А

Іменем України

17.01.2013 року м. Полтава

Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави Яковенко Н.Л., при секретарі Шевченко А.В., за участю прокурора Гомля А.М., захисника ОСОБА_1, перекладача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянув клопотання в.о. прокурора Київського району міста Полтави ОСОБА_4 про наявність підстав для подальшого тримання

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин ОСОБА_5 Федерації /НОМЕР_1, виданий 26.04.2002 року Первомайським РВВС м. Владивосток/, раніше судимий, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працює, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_4,

під вартою в порядку ст. 584 КПК України, -

В С Т А Н О В И В :

В.о. прокурора Київського району м. Полтави ОСОБА_4 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з клопотанням про наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, під вартою на підставі постанови

Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2012 року та продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи /екстрадиційний арешт/ до вирішення Міністерством юстиції України питання про його фактичну передачу до ОСОБА_5 Федерації.

В клопотанні вказував, що 16.10.2012 співробітниками Автозаводського РВ Кременчуцького міського управління УМВС України в Полтавській області в порядку ст.ст. 461,106 КПК України в редакції 1961 року затриманий ОСОБА_3, який розшукується компетентними органами ОСОБА_5 Федерації за скоєння злочинів, передбачених ст. ст. 30 ч. 3, 228-1 ч. 2 п."б" КК РФ.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 19.10.2012 року ОСОБА_3 тимчасово заарештований в порядку, передбаченому ст. 462 КПК України в редакції 1961 року, строком на 40 діб та поміщений до Полтавського СІЗО до надходження запиту про його видачу.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2012 року до ОСОБА_3 застосовано екстрадиційний арешт відповідно до ст. 463 КПК України в редакції 1961 року та поміщено до Полтавського СІЗО.

11.01.2013 року за наслідками екстрадиційної перевірки Міністерством юстиції України прийнято рішення про видачу /екстрадицію/ ОСОБА_3 для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. ст. 30 ч. 3, 228-1 ч. 2 п."б" КК РФ. 15.01.2013 року прокуратурою області рішення центрального органу України вручено ОСОБА_3 під розписку, яке, у разі його не оскарження, набирає чинності протягом 10 денного терміну.

Також в поданому до суду клопотанні прокурор посилався на те, що для вирішення питання щодо забезпечення фактичної передачі ОСОБА_3 на територію ОСОБА_5 Федерації він повинен знаходитись під вартою.

Просив суд визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, під вартою на підставі постанови Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2012 року та продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи /екстрадиційний арешт/ до вирішення Міністерством юстиції України питання про його фактичну передачу до ОСОБА_5 Федерації

Заслухавши ОСОБА_3, перевіривши надані матеріали клопотання, вислухавши думку прокурора, захисника, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 10, 11 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Перевіркою наданих до суду матеріалів встановлено, що екстрадиційний арешт відносно ОСОБА_3 до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) застосовано постановою Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2012 року відповідно до ст. 463 КПК України в редакції 1961 року та поміщено останнього до Полтавського СІЗО.

Двохмісячний місячний термін екстрадиційного арешту ОСОБА_3 спливає 19.01.2013 року.

Вирішити питання щодо його фактичної передачі російській стороні до 19.01.2013 року не представляється можливим, оскільки 11.01.2013 року за наслідками екстрадиційної перевірки Міністерством юстиції України прийнято рішення про видачу /екстрадицію/ ОСОБА_3 для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. ст. 30 ч. 3, 228-1 ч. 2 п."б" КК РФ, а 15.01.2013 року прокуратурою області рішення центрального органу України вручено ОСОБА_3 під розписку, яке, у разі його не оскарження, набирає чинності протягом 10 денного терміну.

На даний час підстав для припинення екстрадиційного арешту та звільнення ОСОБА_3 з під варти відповідно до ст. 586 КПК України в редакції 2012 року, не вбачається.

На підставі викладеного, з огляду на закінчення двомісячного строку та відсутності підстав для припинення екстрадиційного арешту та звільнення ОСОБА_3 з під варти, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись Європейською Конвенцією про видачу правопорушників, ч.11 ст. 584 КПК України КПК України, -

У Х В А Л И В :

Визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, під вартою на підставі постанови Київського районного суду м. Полтави від 19.11.2012 року та продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи /екстрадиційний арешт/ до вирішення Міністерством юстиції України питання про його фактичну передачу до ОСОБА_5 Федерації.

До вирішення питання про фактичну передачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, російській стороні тримати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у Полтавському СІЗО.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Н.Л.Яковенко