У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :
02.08.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила зобов`язати відповідальних посадових осіб Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, згідно заяви ОСОБА_3 від 01.08.2017 р. та розпочати досудове розслідування за фактами, викладеними в заяві.

Свої вимоги мотивує тим, що 01.08.2017 року заявник подала заяву до НАБУ про вчинення службовими та посадовими особами КМДА кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.

Посилається, що орган досудового розслідування (НАБУ) всупереч вимогам ч. 1 та ч. 2 ст. 214 КПК України, після надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення (злочину) не було упродовж 24 годин внесено відомості до ЄРДР та не було розпочато досудове розслідування.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_4 просила скаргу задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник Національного антикорупційного бюро України в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Представник НАБУ подав до суду клопотання про слухання справи у його відсутності та просив відмовити у задоволенні поданої скарги, як необґрунтованої.

Вислухавши думку заявника, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності уповноваженої особи НАБУ.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Встановлено, що до Національного антикорупційного бюро України надійшла заява ОСОБА_3 від 01.08.2017 року, в якій остання просить внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України щодо службових та посадових осіб КМДА.

Також встановлено, що листом НАБ України від 04.08.2017 за № 11-006/27534 повідомило ОСОБА_3 про те, що підстави для внесення відомостей з боку НАБУ до ЄРДР відсутні, оскільки у її заяві не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних корупційних правопорушень, віднесених до підслідності детективів НАБУ та відповідно її заява направлена за належністю до Прокуратури м.Києва.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що подану заяву ОСОБА_3 вважає «заявою про злочин», остання за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить даних про вчинення кримінального правопорушення, яке відноситься до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою, а тому приходить до висновку про відмову у її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1