Справа № 675/423/17
Провадження № 1-кп/675/36/2017
У Х В А Л А

"15" березня 2017 р. м.Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Ізяславського районного суду продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 17 березня 2017 року включно.
Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 331 КПК України під час здійснення судового провадження судом присяжних питання зміни, скасування або обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого вирішує головуючий.
У п. 30 рішення Європейського суду з прав людини від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України» цей міжнародний судовий орган встановив, що чинний КПК України чітко та точно не врегульовує питання щодо тримання особи під вартою у період після закінчення досудового розслідування та до початку судового розгляду.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення.
Оскільки на цій стадії кримінального процесу за дотримання розумних строків розгляду відповідає суд і це зумовлено необхідністю досягнення завдань кримінального провадження, в судовому засіданні на обговорення поставлено питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.
У судовому засіданні прокурор вважав за можливе, враховуючи норми п.4 ч.2 ст.183 КПК України, продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, встановлені ризики слідчим суддею, на даний час, не відпали.
Захисник у судовому засіданні зазначив, що вказані стороною обвинувачення ризики, визначені ст.177 КПК України, на даний час повністю відсутні. Вказав, що ОСОБА_6 протягом одного дня, до обрання йому запобіжного заходу, перебував дома і це не завадило йому самостійно прибути в судове засідання, в якому обирався йому запобіжний захід, а також він не скористався даною обставиною, щоб вчинити дії, направлені на незаконний вплив на потерпілих, свідків. Тобто ОСОБА_6 такою поведінкою довів відсутність таких ризиків як переховування від органів досудового слідства та/або суду та впливу на свідків, потерпілих. Вважає, що підстави для продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою обвинуваченого відсутні, тож просив змінити його на більш м`який, а саме заставу.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку захисника, зазначив, що не вбачає підстав для продовження такого запобіжного заходу, як тримання його під вартою, так як не є небезпечним для суспільства.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши надані матеріали, суд приходить до наступних висновків.
23.09.2016 року ухвалою слідчого судді Ізяславського районного суду Хмельницької області підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.
21.11.2016 року слідчим суддею Ізяславського районного суду Хмельницької області строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 продовжений на 30 діб.
19.12.2016 року слідчим суддею Ізяславського районного суду Хмельницької області строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 продовжений на 30 діб.
18.01.2017 року слідчим суддею Ізяславського районного суду Хмельницької області строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 продовжений на 30 діб.
16.02.2017 року слідчим суддею Ізяславського районного суду Хмельницької області строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 продовжений на 30 діб, тобто до 17 березня 2017 року включно.
З даної ухвали слідчого судді слідує, що запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою було продовжено, оскільки ризики, заявлені при обранні запобіжного заходу, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків, не зменшились та не змінились.
Частиною 5 статті 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування/продовження заходів забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.
Однак, стороною захисту всупереч положень ст. 132 КПК України не надано суду жодних належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 84-86 КПК України, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики та обставини визначені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, на даний час втратили свою актуальність, а особа останнього перестала бути суспільно небезпечною.
Додаткових характеризуючих даних на обвинуваченого, які б не були відомими слідчому судді при обранні/продовженні запобіжного заходу надано не було.
Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, враховуючи, що загальні положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції Європейського суду з прав людини в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
Так, у даному випадку діяння, в яких ОСОБА_6 обвинувачується, однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики передбачені п.1, 3 ч.1 с.177 КПК України є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
За таких обставин, суд, виходячи з положень абз. 3 ч. 3 ст. 331 КПК України, вважає, за необхідне запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити у межах 60 днів, а саме до 13 травня 2017 року включно.
Керуючись ст.ст.1-28, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 331, 369-372, 376 КПК України, з урахуванням абз.3 ч.3 ст.131 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою з утриманням у СІЗО №29, продовжити до 13 травня 2017 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.
Головуючий суддя: ОСОБА_1