Справа № 308/2598/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , законного представника підозрюваної ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором, про надання дозволу на направлення неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , на стаціонарну комплексну психолого-психіатричну експертизу та поміщення її до Львівської обласної психіатричної лікарні,-

ВСТАНОВИВ:

Відділом СУ ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове слідство у кримінальному провадженні, за ознаками злочину передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2017 року за № 0000177.

У ході досудового слідства встановлено, що 18 лютого 2017 року, приблизно о 21 годині, ОСОБА_9 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , попередньо домовився із неповнолітньою сестрою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вбивство матері - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з мотивів уникнення відповідальності за вчинену у грудні 2016 року крадіжки гаманця з грошами та документами знайомого ОСОБА_11 , про що стало відомо матері, у зв`язку з чим остання мала намір розповісти про злочин батькові ОСОБА_12 . Готуючись до вбивства матері, ОСОБА_9 та неповнолітня ОСОБА_5 заздалегідь домовилися про спосіб вчинення насильницьких дій, обрали знаряддя злочину дерев`яну качалку та кухонний ніж, а також вирішили вчинити злочин в той момент, коли мати засне.

Таким чином, слідуючи заздалегідь розробленому плану, 19 лютого 2017, близько 3 години, ОСОБА_9 та неповнолітня ОСОБА_5 , переконавшись в тому, що мати заснула на ліжку у спальні, взяли ніж і дерев`яну качалку та, діючи умисно, з метою вбивства, за попередньою змовою групою осіб, підійшли до ОСОБА_10 , яка лежала на правому боці, обернута головою до стіни, та ОСОБА_9 розпочав насильницькі дії у відношенні останньої, зокрема наніс їй з великою силою множинні удари дерев`яною качалкою у життєво вадливі органи, зокрема у ліву скроневу ділянку голови. Оскільки від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не померла, неповнолітня ОСОБА_5 передала ОСОБА_9 ніж, яким той наніс множинних ударів у передню частину шиї матері та повернув ніж неповнолітній ОСОБА_5 , яка в свою чергу завдала близько двох ударів ножем у передню частину шиї ОСОБА_10 . Побачивши, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень смерть матері не настала, бажаючи довести злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя матері до кінця, неповнолітня ОСОБА_5 накрила обличчя матері подушкою, перекривши доступ повітря до рота та носових отворів та утримувала подушку, допоки ОСОБА_10 померла на місці події.

Переконавшись у настанні смерті матері, ОСОБА_9 та неповнолітня ОСОБА_5 відразу після вчинення злочину загорнули труп у ковдру, принесли до берегу річки Ріка, роздягнули труп та зіштовхнули у воду в ділянці річки біля ресторану Ріка, що на об`їзній трасі в м. Хусті.

Повернувшись додому, ОСОБА_9 та неповнолітня ОСОБА_5 винесли з квартири та заховали у підвалі будинку АДРЕСА_2 забруднені кров`ю подушки, простирадло, матрац, а також куртку та чоботи матері, щоб імітувати її безвісне зникнення і у таких спосіб уникнути кримінальної відповідальності за вчинений особливо тяжкий злочин. Крім цього, ОСОБА_9 та неповнолітня ОСОБА_5 змили сліди крові із знаряддя злочину дерев`яної качалки та кухонного ножа, а також змили кров з підлоги, ліжка, стіни біля ліжка.

20 лютого 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується комплексом зібраних доказів, зокрема протоколами оглядів місця події від 20 лютого 2017 року, протоколами допиту ОСОБА_12 від 20 лютого 2017 року, лікарським свідоцтвом про смерть № 30 від 20 лютого 2017 року, протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_5 від 20 лютого 2017 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді від 20 лютого 2017 року до підозрюваної ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 20 год. 15 хв. 20 квітня 2017 року.

З огляду на вік підозрюваної та отримані в ході досудового розслідування інші фактичні дані, з метою дотримання ст. 22 КПК України, у органу досудового розслідування виникла необхідність встановлення психічного стану підозрюваної ОСОБА_5 на даний час та під час вчинення злочину.

Згідно ч. 1 ст.486 КПК України у разі необхідності для вирішення питання про наявність у неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого психічного захворювання чи затримки психічного розвитку та його здатності повністю або частково усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними в конкретній ситуації призначається комплексна психолого-психіатрична експертиза.

15 березня 2017 року винесено постанову про призначення комплексної психолого-психіатричної експертизи неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 , на вирішення якої поставлено наступні запитання:

1.1. Які індивідуально-психологічні особливості підекспертної підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .?

1.2. Які особливості міжособистих відносин матері підозрюваної ОСОБА_10 і підозрюваної ОСОБА_5 (соціально-психологічна характеристика динаміки їх міжособистих взаємин, їх конфлікту, аналіз способів вирішення конфліктних ситуацій)?

1.3. Чи страждає підозрювана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 психічною хворобою на даний час, чи може надати звіт своїм діям та керувати ними, чи потребує примусових заходів медичного характеру, якщо так то якими саме, чи являється осудною та чи може предстати перед судом?

1.4. Чи страждала підозрювана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 психічним захворюванням на момент вчинення кримінального правопорушення, якщо так, то яким саме, чи відмічались у неї в період вчинення кримінального правопорушення ознаки якого-небуть тимчасового хворобливого психічного стану, чи могла вона давати звіт своїм діям та керувати ними під час скоєння кримінального правопорушення, в якому підозрюється?

1.5. Як виявлені особисті характеристики могли вплинути на особливості поведінки підекспертної підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в досліджуваній ситуації?

1.6. В якому психічному стані перебувала підозрювана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в момент вчинення кримінального правопорушення?

1.7. Яка загальна психологічна характеристика підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .?

1.8. Чи відповідає рівень психологічного розвитку її віку?

1.9. Чи перебувала підозрювана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення у стані фізіологічного афекту?

1.10. Чи перебувала підозрювана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення у іншому емоційному стані, який міг би суттєво вплинути на її свідомість та поведінку?

1.11. Яка психологічна характеристика емоційного стану підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в період, що передував вчиненому нею кримінального правопорушення?

1.12. Чи не виявляє підозрювана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 особистісних рис, котрі могли б стати однією з умов виникнення надзвичайного емоційного стану, в разі його наявності, чи міг вплинути на поведінку в досліджуваній ситуації?

1.13. Що стало причиною виникнення у підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 фізіологічного афекту (іншого емоційного стану) в разі його наявності?

Згідно ч. 2 ст. 509 КПК України, у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду

При цьому, згідно ч. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для з`ясування, чи вчинено діяння в стані сильного душевного хвилювання, суди мають призначати психолого-психіатричну експертизу.

З огляду на викладене, враховуючи, що для виконання постанови слідчого про призначення комплексної судової психолого-психіатричної експертизи виникла необхідність тривалого психіатричного спостереження за підозрюваною в умовах спеціалізованого медичного закладу, керуючись ст. ст. 22, 40, 110, 242, 243, 485, 486, 509 КПК України, слідчий звернувся до суду з клопотанням в якому просить надати дозвіл на направлення (етапування) підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , на стаціонарну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу та поміщення її до Львівської обласної психіатричної лікарні.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Неповнолітня підозрювана ОСОБА_5 , її захисник ОСОБА_6 та законний представник підозрюваної ОСОБА_7 , проти задоволення клопотання заперечували, оскільки слідчим не враховано можливість направити неповнолітню підозрювану ОСОБА_5 на стаціонарну комплексну психолого-психіатричну експертизу та помістити її до Обласної психіатричної лікарні м. Берегово.

Заслухавши думку прокурора та слідчого з приводу внесеного клопотання, пояснення неповнолітньої підозрюваної, її захисника та законного представника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 484 КПК України, порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх визначається загальними правилами цього Кодексу з урахуванням особливостей, передбачених главою 38 КПК України.

Стаття 91 КПК України передбачає обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 485 КПК України, під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, також з`ясовуються: 1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними; 2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння; 3) умови життя та виховання неповнолітнього; 4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

У ст. 486 КПК України передбачається, що у разі необхідності для вирішення питання про наявність у неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого психічного захворювання чи затримки психічного розвитку та його здатності повністю або частково усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними в конкретній ситуації призначається комплексна психолого-психіатрична експертиза. Для з`ясування рівня розвитку, інших соціально-психологічних рис особи неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого, які необхідно враховувати при призначенні покарання і обранні заходу виховного характеру, може бути призначена психологічна експертиза.

Пункт 3 частини 2 статті 242 КПК України зобов`язує слідчого або прокурора звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності. Відповідно до частин 1, 3 цієї статті, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права. Примусове залучення особи для проведення медичної або психіатричної експертизи здійснюється за ухвалою слідчого судді, суду.

Частиною 3 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи від 7 лютого 2003 року № 2 встановлено, що для з`ясування, чи вчинено діяння в стані сильного душевного хвилювання, суди мають призначати психолого-психіатричну експертизу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є: 1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання; 2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

Згідно ч. 2 ст. 509 КПК України встановлено, у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.

Слідчий суддя враховує, що відділом СУ ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове слідство у кримінальному провадженні, за ознаками злочину передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2017 року за № 0000177, у якому 20 лютого 2017 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про те, що вона підозрюється у вчинені зазначеного кримінального правопорушення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, та те що проведення комплексної психолого-психіатричної експертизи підозрюваної у даному кримінальному провадженні є доцільним.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_5 , її поведінка викликає у слідства сумніви щодо спроможності вірно оцінювати та сприймати навколишню обстановку та відповідно адекватно на неї реагувати, а тому, за викладених обставин необхідним є проведення стаціонарної комплексної психолого-психіатричної експертизи.

Твердження неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 , її захисника ОСОБА_6 та законного представника підозрюваної ОСОБА_7 , щодо направлення неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 на стаціонарну комплексну психолого-психіатричну експертизу та поміщення її не до Львівської обласної психіатричної лікарні, а до Обласної психіатричної лікарні м. Берегово, судом не може бути задоволено, оскільки відповідно до листа Обласної психіатричної лікарні м. Берегово від 17 березня 2017 року № 202/2017, в Обласній психіатричній лікарні м. Берегово комплексні психіатрично-психологічні експертизи неповнолітнім не проводяться.

Враховуючи вищевикладене, обставини скоєння кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про надання дозволу на направлення неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , на стаціонарну комплексну психолого-психіатричну експертизу та поміщення її до Львівської обласної психіатричної лікарні, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 184-186, 242, 509 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 задовольнити.

Надати дозвіл на направлення неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , на стаціонарну комплексну психолого-психіатричну експертизу та поміщення її до Львівської обласної психіатричної лікарні на строк не більше двох місяців.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1