Справа № 1-8/2011
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2011 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Веселова В.М.

cекретаря Максимюк М.А.

прокурора Данищука Д.М.

потерпілих ОСОБА_1

захисника потерпілого ОСОБА_2

обвинувачених ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5

захисників обвинувачених ОСОБА_6,ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия справу про обвинувачення:

-ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз Тисменицьким районним судом за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим терміном 2 роки, у вчиненні злочинів передбачених ст.ст.342 ч.2, 296 ч.4, 121 ч.2,122 ч.І КК України,

-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,громадянина України, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, не одруженого, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше судимого :

07.05.2001 року Коломийським міським судом за ст. 140 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою 2 роки та штрафом 680 грн.,

09.10.2002 року Коломийським міським судом за ст. 185 ч.3 КК України, до 3,6 років позбавлення волі,

6.06.2005 року Коломийським міськрайонним судом за ст..ст.188 ч.2,185 ч.2 КК України до 3-х років 8-ми місяців позбавлення волі, у вчиненні злочинів передбачених ст.ст.296 ч.4,121 ч.2,185 ч.2,186 ч.2 КК України,

-ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України,уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_8. Хмельницького 86/57, не одруженого, не працюючого , ІНФОРМАЦІЯ_9, раніше судимого 6.11.2002 року за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, 23.04.2004 року Івано-Франківським міським судом за ст.ст.185 ч.3, 71 КК України до 4,1 років позбавлення волі, у вчиненні злочину,передбаченого ст.186 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Підсудний ОСОБА_4 вчинив опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов"язків по охороні громадського порядку, а також хуліганство, що супроводжувалися особливою зухвалістю, вчинені групою осіб, умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

Підсудний ОСОБА_3 вчинив хуліганство, що супроводжувалися особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб ,відкрите викраденні чужого майна, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я, таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Підсудний ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя

Злочини ними було вчинено за таких обставин.

21 лютого 2010 року біля 12 години дільничний інспектор міліції ОСОБА_8 знаходився в с.Нижній Вербіж Коломийського району в звязку з виконанням ним своїх службових обовязків.В цей час дорогою в напрямку м. Коломиї проходили ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які знаходилися в стані алкогольного спяніння.Підсудний ОСОБА_4 поводився зухвало, висловлювався нецензурною лайкою. ОСОБА_9 зробив йому зауваження, щоб він припинив порушувати громадський порядок,однак останній на законні вимоги працівника правоохоронного органу не реагував, вчинив йому фізичну протидію, наніс йому удар рукою в ділянку грудної клітки, зірвав погон з форменного одягу. В подальшому підсудний ОСОБА_10 оперативною групою був затриманий.

Крім цього, 23.03.2010 року підсудний ОСОБА_4 з метою вчинення хуліганських дій вступив в попередню змову з раніше судимим ОСОБА_3 Реалізуючи свої злочинні наміри, вказані особи зайшли в двір будинку № 1, що по вул.Винниченка, в м. Коломия. Підшуковуючи об'єкти для вчинення хуліганських дій,вони звернули увагу на потерпілого ОСОБА_1, який йшов в їхньому напрямку. Після цього з хуліганських спонукань та з метою заподіяння тілесних ушкоджень побігли назустріч ОСОБА_1 Коли вони порівнялися то зневажаючи загальноприйняті правила та норми поведінки і моралі, демонструючи пяну хвацькість, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, з особливою зухвалістю, почали суперечку з потерпілим ОСОБА_1, під час якої, ОСОБА_3 схопив його за одежу та наніс удар правою рукою в голову ззаду з лівого боку від чого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю. Після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжили наносити ОСОБА_1 В А., удари, руками ногами по тілу. Під час вчинення хуліганських дій та спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_1 до них підійшов ОСОБА_11, та словесно почав припиняти хуліганські дії,тому підсудні з місця події втекли.

Продовжуючи злочинну діяльність 25.03.2010 року близько 22.30 год. підсудний ОСОБА_3 за попередньою змовою з підсудним ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння в м. Коломиї по вул.Чехова неподалік міського озера підійшли до потерпілого ОСОБА_12, де застосовуючи фізичне насильство, спричинивши потерпілому фізичну біль, відкрито викрали у останнього мобільний телефон марки «Нокія 3310»вартістю 200 гривень із стартовим пакетом «Діджус»вартістю 20 гривень на рахунку якого було 5 гривень, дві картки «Приват - Банку»кредитну і пенсійну та гроші в сумі 300 гривень, після чого з місця вчинення злочину скрилися, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 525 гривень.

Крім цього,в другій декаді жовтня 2009 року підсудний ОСОБА_3 з метою таємного викрадення чужого майна зайшов в помешкання ОСОБА_13, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_10, 3.Перебуваючи в квартирі та скориставшись моментом, що потерпілий ОСОБА_13 не спостерігає за його діями, підсудний ОСОБА_3 непомітно для потерпілого взяв його мобільний телефон марки «Нокія1202», який вирішив таємно викрасти. Після цього вийшов з помешкання.В результаті злочинних дій підсудний ОСОБА_3 заволодів мобільним телефон марки «Нокія-1202», чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 300 грн. В подальшому підсудний ОСОБА_3 мобільний телефон продав, а виручені кошти потратив на власні потреби .

Свою вину підсудний ОСОБА_4 - по епізоду обвинувачення за ч.2 ст.342 КК України не визнав, вказав,що в 20-х числах лютого 2010 року він був на квартирі у своєї сестри ОСОБА_14,у якої тимчасово проживав певний час, розпивав спиртні напої разом з підсудним ОСОБА_3 Сестрі це не сподобалось і вона викликала міліцію. Коли приїхала оперативна група він не чинив жодного опору, не рвав на працівниках міліції форменного одягу, спокійно поїхав з ними до відділу.

Свою вину по епізоду обвинувачення за ст.ст.296 ч.4,121 ч.2,122 ч.1 КК України підсудний ОСОБА_4 не визнав, вказав,що перебував за межами м.Коломия з 15 березня по 1 квітня 2010 року, був на роботі в м.Києві.

Свою вину підсудний ОСОБА_3 - по епізоду обвинувачення, за ч.2 ст.186 КК України визнав в повному обсязі, вказав,що дійсно 25 березня 2010 року він разом з підсудним ОСОБА_5познайомились з потерпілим ОСОБА_12, випли з ним по 100 гр. горілки, потім розійшлись, однак в подальшому вони знову зустрілись в парку, де знову розпили спиртні напої. Коли потерпілий пішов по вул.Чехова, він разом з підсудним ОСОБА_5 пішли за ним, наздогнали його і підійшовши ззаду, вдарили його по голові, від чого потерпілий впав на землю, після чого нанесли ще пару ударів,а потім забрали у потерпілого мобільний телефон,банківські карточки і гроші.

Свою вину по епізоду обвинувачення за ст.185 ч.2 КК України підсудний ОСОБА_3 визнав в повному обсязі, вказав,що дійсно в кінці жовтня 2009 року він зайшов в гості до потерпілого ОСОБА_13, пробув там недовго, сидів з господарем на кухні, де випив трохи алкогольних напоїв. В ході бесіди він побачив мобильний телефон марки «Нокіа», який непомітно вкрав. Після цього попрощався з господарем і вийшов з квартири. В подальшому телефон продав,виручені кошти витратив на власні потреби.

Свою вину по епізоду обвинувачення за ст.ст.296 ч.4,121 ч.2 КК України підсудний ОСОБА_3 визнав в повному обсязі , вказав,що він дійсно разом з підсудним ОСОБА_4 23 березня 2010 року,перебуваючи в стані алкогольного спяніння, близько 20.00 год вечора в дворі будинку вул.Винниченка,1 в м.Коломия,зустрівши потерпілого ОСОБА_1, здійснив з ним суперечку ,а потім побив його, поваливши на землю та нанісши йому декілька ударів руками та ногами по тілу та голові.

Свою вину підсудний ОСОБА_5 по епізоду обвинувачення за ст.186 ч.2 КК України щодо потерпілого ОСОБА_12 визнав в повному обсязі, пояснив,що ввечері 25 березня 2010 року він зустрівся з підсудним ОСОБА_3 розпивали пиво. Після цього вони зустрілись та познайомились з потерпілим ОСОБА_12, продовжили розпивати спиртні напої,а потім розійшлись. Пізніше вони знову зустрілись з потерпілим в парку, де продовжили розпивати спиртні напої, після чого потерпілий ОСОБА_12 пішов по вул.Чехова. Він разом з підсудним ОСОБА_3 пішли за ним, наздогнали його,і підійшовши ззаду вдарили його по голові, а після того як потерпілий впав нанесли ще пару ударів по тілу і забрали мобільний телефон,кредитну карточку.

Незважаючи на невизнання вини підсудним ОСОБА_4, суд вважає , що його вина повністю доведена і підтверджується наступними доказами.

По епізоду обвинувачення ОСОБА_4 по вчиненню опору працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов"язків по охороні громадського порядку,

-показаннями потерпілого ОСОБА_9, який пояснив , що 21 лютого 2010 року він разом з ОСОБА_15 заступив на чергування в оперативній групі Коломийського міського відділу внутрішніх справ. Він отримав завдання від керівництва МВ УМВСУ виїхати в с.Нижній Вербіж Коломийського району для несення чергування. За мостом через р.Прут на перехресті доріг, які ведуть в сторону смт.Печеніжина та Яблунова він побачив двох чоловіків , які були в стані алкогольного спяніння, висловлювались непристойною лайкою, порушуючи громадський порядок. Як в подальшому виявилось це були підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Він підійшов до них і зробив їм зауваження,однак підсудний ОСОБА_4 продовжував нецензурно лаятись , ображав його та вчинив опір. Підсудний ОСОБА_4 намагався нанести йому удари руками,він ухилявся,однак один удар підсудний йому наніс в груди,а потім зірвав погон з бушлату. Він викликав по мобільному телефону оперативну групу ,за допомогою якої підсудний ОСОБА_4 був затриманий;

-показаннями свідка ОСОБА_15, який пояснив,що 21 лютого 2010 року був на чергуванні разом з потерпілим ОСОБА_9 в с.Нижній Вербіж. За мостом через річку Прут в с.Нижній Вербіж Коломийського району він побачив двох чоловіків, які були в стані алкогольного спяніння, висловлювалися грубою нецензурною лайкою. Для припинення неправомірної поведінки, потерпілий ОСОБА_9 підійшов до них і запропонував припинити порушення громадського порядку. Підсудний ОСОБА_4, не зреагував на зауваження, вдарив його рукою в ділянку грудної клітки та зірвав погон з бушлату потерпілого ОСОБА_16 Після приїзду оперативної групи підсудного ОСОБА_4 було затримано;

-висновком службового розслідування по факту вчинення опору дільничному інспектору міліції СДІМ Коломийського MB УМВСУ ОСОБА_16 у відповідності до якого його дії визнані правомірними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 10,11,13, 14 Закону України "Про міліцію".(т.1,а.с.31-36);

-протоколом допиту ОСОБА_4 від 25.02.2010 року, у якому підсудний визнав свою вину у вчиненні опору працівнику міліції (т.1,а.с.57);

-оглянутим в судовому засіданні бушлатом з зірваним погоном;

-протоколом допиту ОСОБА_3,в якому він підтвердив факт вчинення опору підсудним ОСОБА_4 працівнику міліції ОСОБА_16 (т.1,а.с.21);

-повідомлення на запит суду в.о. начальника Коломийського МВ УМВС Жупника від 5.01.2011 року №113,в якому він підтверджує факт чергування ОСОБА_9 та ОСОБА_15 в с.Нижній Вербіж 21 лютого 2010 року (т.7 а.с.19) ;

-результатами аналізу №138 від 21.02.2010 року, яким встановлено ,що підсудний ОСОБА_4 в момент вчинення злочину знаходився в стані алкогольного сп'яніння, (т.1а.с.15).

По епізоду обвинувачення підсудного ОСОБА_3 щодо таємного викрадення майна,вчиненого повторно-

-показаннями потерпілого ОСОБА_13, який пояснив,що дійсно в кінці жовтня 2009 року до нього в гості прийшов підсудний ОСОБА_3 з знайомою на імя Свєта.Він був випивший,а оскільки було застілля,то приєднався до інших.Посидівши деякий час у нього в гостях на кухні, підсудний ОСОБА_3 пішов першим, після чого потерпілий зауважив,що пропав його мобільний телефон;

-проткоколом-заявою потерпілого ОСОБА_13, від 22.05.2010 року, в якому потерпілий просить притягнути до відповідальності чоловіка по імені ОСОБА_3, який викрав його мобільний телефон марки «Нокіа 1202»вартістю 350 грн.(т.2 а.с.28);

-протоколом явкою з повиною підсудного ОСОБА_3,в якій він визнав,факт крадіжки мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_13 (т.2,а.с.26);

-поясненням підсудного ОСОБА_3 у відповідності до якого він визнав ,що таємно викрав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_13 (т.2,а.с.27);

-довідкою про вартість мобільного телефона «Нокіа- 1202»,який станом на жовтень 2009 року становила 300 грн. (т.2,а.с. 35)

По епізоду обвинувачення підсудного ОСОБА_4 щодо вчинення хуліганства, нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження,умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження та підсудного ОСОБА_3 щодо вчинення хуліганства, нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження

-показаннями потерпілого ОСОБА_1, який пояснив що 23 березня 2010 року він після роботи поїхав додому. Близько 19.45 год він підїхав до свого помешкання і пішов в міні маркет,щоб придбати кефір,на плечах була сумка. На розі свого будинку він побачив силуети 2-х чоловіків, які пішли йому назустріч. Коли вони порівнялись з ним він почув фразу:«Це він»і відчув удар в скроню,від чого впав.В подальшому пішла серія ударів і він частково знепритомнів,коли прийшов до тями,то побачив над собою 2-х осіб, один з яких сказав: «Так тобі і треба». Він знову знепритомнів.Вказує,що прямих погроз не було,сумка з речами була неушкодженою.Прийшов до тями ,коли до нього підійшов його сусід.Оскільки були сутніки він не може точно сказати хто це був,хоча підсудні по силуетам схожі на тих осіб,що його били.Запах алкоголю від цих осіб він не чув. Вказує,що били його жорстоко хвилин 5-10;

-показаннями свідка ОСОБА_17, яка пояснила,що 23 березня 2010 року вона поїхала після роботи до мами,дорога зайняла в неї близько 1-ої години.По приїзді до помешкання матері, їй близько 20.00 год. зателефонував чоловік потерпілий в справі ОСОБА_1 і попросив приїхати, а також викликати швидку допомогу.Вона саме так і вчинила і зразу ж поїхала в лікарню;

-показаннями свідка ОСОБА_11 , який вказав, що близько 20.00. год. він вийшов з свого будинку на вулицю, щоб винести сміття. Біля першого під'їзду побачив силуети 2-х людей, почав рухатися в сторону сміттєвих баків, які знаходяться біля першого під'їзду.Коли дійшов приблизно до середини дороги, то почув крик. Він не надав значення цим крикам, оскільки подумав, що це могли шуміти люди з жилих приватних будинків, викинув сміття та, коли розвернувся, то побачив, що на дорозі лежить людина, а біля цієї людини двох осіб - одного більшого зросту іншого меншого зросту,які били цю людину ногами. Побачивши його, ці особи кинулися тікати. Він підійшов до чоловіка, який лежав на землі, побачив,що він побитий, допоміг йому піднятися, побачив, що в нього все обличчя в крові,і в подальшому провів даного чоловіка до його квартири;

-протоколом відтворення обстановки та обставин події з свідком ОСОБА_11, під час якого той детально відтворив обставини описані в протоколі допиту (т.5,а.с.1-5);

-план-схемою відтворення обстановки обставин події свідком ОСОБА_11 (т.5,а.с.10);

-протоколом явки з повинною ОСОБА_3 від 25.05.2010 року, у відповідності до якої підсудний ОСОБА_3 визнав факт нападу на потерпілого ОСОБА_1 в кінці березня 2010 року біля вул.Винниченка в м.Коломия(т.2,а.с.158);

-поясненнями ОСОБА_3 від 25.05.2010 року , згідно яких він визнав побиття ним та підсудним ОСОБА_18 потерпілого ОСОБА_19 внаслідок чого у нього подерлась курточка (т.2,а.с.159);

-поясненням ОСОБА_4 від 30.06.2010 року, згідно яких підсудний він визнав,що в кінці березня 2010 року він був разом з підсудним ОСОБА_4 в м.Коломия ввечері, де підсудний ОСОБА_3 побив чоловіка (т.2,а.с.161);

-протоколами допиту ОСОБА_3 від 25.05.2010 р. та 30.05.2010 р. ,у відповідності до яких він визнав факт побиття потерпілого ОСОБА_19 та знаходження поруч з ним підсудного ОСОБА_4 в кінці березня 2010 року, внаслідок чого у нього подерлась курточка (т.5, а.с.18-20, т.6,а.с.124);

-план-схемою ,яку склав підсудний ОСОБА_3, згідно якої показано відтворення подій 23.03.2010 року (т.5 а.с.21);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події від 03.07.2010 року, під час якого ОСОБА_4 детально відтворив обставини наведені ним під час допитів (т.5,а.с.35- 37);

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14,в якому вона визнала,що підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали в неї на квартирі в АДРЕСА_1. В березні 2010 року підсудний ОСОБА_3 попросив її зашити йому його куртку жовтуватого кольору з білим комірцем, яка була роздерта під рукавом,однак вона зашити її не змогла, а підсудний ОСОБА_3 її більше не одягав. Згодом вона спалила дану куртку як непотріб. На початку квітня підсудний ОСОБА_4 сказав їй, що їде до своєї дружини ОСОБА_20 в м. Івано - Франківськ, після чого він зателефонував їй та сказав, що вже знаходиться в м. Києві на роботі(т.5,а.с. 23-25);

-протоколом допиту свідка ОСОБА_20,в якому вона вказала,що після того, як вона у квітні 2009 року розлучилася з підсудним ОСОБА_4, він виїхав на постійне місце проживання в м.Коломию до своєї рідної сестри ОСОБА_14Згодом,вони помирились, вона вперше приїхала до нього 14 лютого 2010 року, після чого ще декілька разів приїжджала до нього в гості в м.Коломия в березні 2010 року. В протоколі вона підтвердила,що перший раз підсудний ОСОБА_4 приїхав до неї після 26 березня 2010 року, і що до 26 березня 2010 року підсудний він весь час був в м. Коломия і нікуди не виїжджав (т.5,а.с.31- 32);

-протоколом відтворення обставновки і обставин події по перевірці та встановлення результатів слідчих дії по допиту ОСОБА_3 від 26.05.2010 року (т.5,а.с.39-40);

-протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_1 від 29.05.2010 року, в якому він визнав,що зміг би впізнати нападників по силуетам (т.5,а.с.44);

-протоколом предявлення особи для впізнання від 29.05.2010 року у відповідності до якого потерпілий ОСОБА_1 впізнав підсудного ОСОБА_21 (т.5,а.с.45);

-поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_22, який вказав, що 19.05.2010 року коли він перебував в одній з камер ІТТ Коломийського РВ УМВС разом з підсудним ОСОБА_3, той розповідав йому, як в один з днів березня 2010 року він побив журналіста. Показання даного свідка суд бере до уваги,тому що вони підтверджені іншими матеріалами справи.

Перечислені докази суд визнає достовірними,оскільки вони є підтвердженими іншими доказами,наявними у справі,і що даних про те,що вони здобуті незаконним шляхом у суду немає.

-висновком судово-медичної експертизи № 405 від 27.05.2010 року та висновком комісійної судово-медичної експертизи № 99 від 16.07.2010 року, відповідно до яких у потерпілого ОСОБА_1 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з вдавленим переломом кісток склепіння черепа, розривом твердої мозкової оболонки, забоєм головного мозку середнього ступеня важкості, крововиливами під тверду мозкову оболонку і трьома забійними ранами тім'яної ділянки зліва, яка викликала необхідність проведення операції №73 резекційної трепанації черепа в лівій тім'яній ділянці, видалення вдавленого багатофрагментарного перелому кісток черепа із первинною пластикою дефекту кісток черепа протокрилом; закритий внутрісуглобовий перелом медіального виростка лівої великогомілкової кістки без зміщення кісткових уламків; забої м'яких тканин з травматичними набряками та синці в ділянках голови; крововилив під кон'юнктиву правого очного яблука; забої м'яких тканин з травматичними набряками, синці та садно в ділянці лівої нижньої кінцівки; синці та садно в ділянці правої нижньої кінцівки; садно в ділянці лівого ліктьового суглобу. Закрита черепно-мозкова травма з вдавленим переломом кісток склепіння черепа, розривом твердої мозкової оболонки, забоєм головного мозку середнього ступеня важкості, крововиливами під тверду мозкову оболонку і трьома забійними ранами тім'яної ділянки зліва відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення. Закритий внутріосуглобовий перелом медіального виростка лівої великогомілкової кістки без зміщення кісткових уламків відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров'я, а решта тілесні ушкодження відносяться до легких. Враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень по голові було спричинено не менше 5-ти ударів, по лівій верхній та нижніх кінцівках не менше 6-ти ударів. Не виключено, що садно в ділянці лівого ліктьового суглоба могло утворитись під час самооборони. Множинність тілесних ушкоджень, їх розташування на різних поверхнях тіла свідчить, що зазначені тілесні ушкодження могли утворитись від ударів нанесених, як однією та і декількома особами від ударів тупими твердими предметами,якими могли бути ноги та руки (т.5,а.с. 82 85, 112-121);

-матеріалами відеозйомки,яка була продемонстрована під час судового слідства 5 квітня 2011 рок, у відповідності до якої підсудні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали свою вину у вчиненні злочину щодо потерпілого ОСОБА_1.

Крім повного визнання своєї вини підсудними ОСОБА_5 та ОСОБА_3 по епізоду обвинувачення щодо відкритого викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя, їх винуватість повністю доведена в судовому засіданні і підтверджується наступними доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив що в кінці березня 2010 року він був в м.Коломия по своїм справам, де познайомився з підсудними ОСОБА_3 та ОСОБА_5,з якими випив по 100 гр. горілки.Після цього пішов через парк до свого родича,а потім зайшов на вул.Чехова.Там він знову зустрівся з підсудними,які пішли за ним позаду і в певний момент вдарили його по голові від чого він впав на землю.Підсудні нанесли йому ще декілька ударів по тілу, після чого забрали в нього карточку,мобільний телефон та гроші в сумі 300 грн. і втекли;

-протоколом-заявою потерпілого ОСОБА_12, від 18.05.2010 року, в якому він просить встановити осіб, які 25.03.2010 року приблизно о 22.30 год. заволоділи його майном в м. Коломия, неподалік від Комсомольського озера. (т.5,а.с.126);

-протоколом явки з повинною від 21.05.2010 року, згідно якого ОСОБА_3 визнав факт вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_12 (т.5,а.с.131);

-протоколом явки з повинною від 24.05.2010 року,згідно якого ОСОБА_5 визнав факт вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_12 (т.5,а.с.133);

-протоколом добровільної видачі, від 18.05.2010 року, відповідно до якого ОСОБА_23, добровільно видав мобільний телефон марки «Нокіа 3310»с.н. № 08449 .(а.с. 129, т-4)

-показаннями свідка ОСОБА_24, який в судовому засіданні підтвердив,що свідок ОСОБА_25 залишив йому в заставу мобільний телефон марки «Нокіа - 3310»синього кольору, серійний номер 08449;

-протоколом допиту ОСОБА_25,в якому він вказав,що в кінці березня 2010 року придбав у підсудного ОСОБА_3 мобільний телефон (т.5,а.с.144-145, т.7,а.с.69);

-протоколом предявлення особи для впізнання від 24.05.2010 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_5, як особу, що відкрито викрала його речі (т.5,а.с. 148);

-протоколом впізнання від 30.05.2010 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав свій мобільний телефон марки «Нокіа - 3310».(т.5,а.с. 149);

-довідкою про вартість, відповідно до якої станом на 25.03.2010 року вартість телефону марки «Нокіа-3310»становила 200 грн..(т.5,а.с. 141).

Заперечення вини підсудними ОСОБА_4 суд розцінює, як спосіб захисту і намагання уникнути відповідальності. Суд вважає,що не має підстав вважати показання потерпілого та свідків недостовірними, оскільки вони є обєктивними і підтверджені матеріалами справи.

Судом не беруться до уваги пояснення в судовому засіданні по епізоду обвинувачення за ст.342 ч.2 КК України свідка ОСОБА_14 та ОСОБА_3,оскільки перша є близькою родичкою підсудного, та її показання суперечать зібраним по справі доказам, а саме показанням потерпілого ОСОБА_9, та свідка ОСОБА_15, іншим перевіреними в суді доказами, а ОСОБА_3 є його другом. Показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_3 про те,що події відбувались 8 березня 2010 року спростовуються тим фактом, що кримінальна справа поступила до суду ще 27 лютого 2010 року і попередній розгляд по цій справі був призначений на 15 березня 2010року.

Судом не беруться до уваги пояснення свідка ОСОБА_20, яка в судовому засіданні стверджувала,що підсудний ОСОБА_20 поїхав до м.Івано-Франківська в ніч з 14 березня на 15 березня 2010 року ,оскільки це суперечить протоколу допиту,в якому вона стверджувала ,що підсудний ОСОБА_4 виїхав до м.Івано-Франківська в перших числах квітня 2010 року,а звідти в м.Київ (т.5,а.с.23-25).

Так само судом не беруться до уваги пояснення свідка ОСОБА_20,яка тричі міняла свої показання,щодо дати відправлення підсудного ОСОБА_4 до м.Києва. В судовому засіданні 22 лютого 2011 року вона визнала,що саме вона сказала свідку ОСОБА_26,що він повинен говорити в судовому засіданні ,яке було призначене на 8 грудня 2010 року, а саме,що підсудний приїхав до м.Києва 19 березня 2010 року. ОСОБА_14 є рідною сестрою підсудного, ОСОБА_20 колишньою дружиною підсудного, і їх показання в судовому засіданні суперечать зібраним матеріалам справи.Твердження про те,що на них вчинювався моральний тиск є непідтвердженими обєктивно,таких доказів суду не представлено.Так само твердження підсудного ОСОБА_20 про те,що на нього здійснювався тиск є непідтвердженими,доказів суду не надано.

Судом не беруться до уваги показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_26,який тричі міняв свої показання. В судовому засіданні 8 грудня 2010 року стверджував,що підсудний ОСОБА_4 перебував унього в Києві з 19 березня 2010 по 1 квітня 2010 року і виконував роботи по оздобленню його будинку.В подальшому в судовому засіданні 16.03.2011 року він стверджував,що підсудний ОСОБА_4 перебував у нього з 16 березня 2010 року терміном 15 днів. Однак в протоколі допиту від 18.01.2011 року даний свідок вказав,що не памятає точної дати,коли підсудний ОСОБА_4 приїхав до нього,оскільки дату 19 березня 2010 року вказала свідок колишня дружина підсудного ОСОБА_20І по телефону,а потім і при зустрічі безпосередньо перед судовим засіданням (т.7а.с.38-49),а точну дату приїзду підсудного ОСОБА_4 він не памятає.Твердження свідка ОСОБА_26 про те,що підсудний ОСОБА_4 перебував в м.Києві саме в період з 19.03.2010 року по 1.04.2010 року спростовуються протоколами допитів свідків-мешканців та сусідів ОСОБА_26 - ОСОБА_27 ,ОСОБА_28 ,ОСОБА_29,ОСОБА_30,ОСОБА_31,ОСОБА_32,ОСОБА_33,ОСОБА_34,ОСОБА_35,ОСОБА_36,ОСОБА_37, (т.7,а.с.46-57),які не не бачили підсудного ОСОБА_4 в період з 19.03.2010 року по 1.04.2010 року на роботах в м.Києві у свідка ОСОБА_26 Свідок ОСОБА_38 підтвердив,що підсудний ОСОБА_4 працював у нього десь у березні-квітні 2010 року (т.7,а.с.44), свідок ОСОБА_39 підтвердив,що бачив підсудного на роботах у свідка ОСОБА_38 в м.Києві три-чотири дні навесні 2010 року,однак періода не памятає (т.7,а.с.45). Суд не бере до уваги пояснення свідка ОСОБА_26 щодо здійснення ним за участю підсудного ОСОБА_4, великої покупки в будівельному супермаркеті,оскільки це протирічить додатковому протоколу його допиту , в якому він вказує,що не памятає точної дати приїзду підсудного ОСОБА_4 до м.Києва (т.7, а.с.38-49). Так само не заслуговують уваги показання свідків ОСОБА_40 (т.7,а.с.33) та ОСОБА_20 (т.7,а.с.30 ), які плутають день прибуття підсудного до Івано-Франківська в березні 2010 року,що свідчить про їх бажання вигородити підсудного від кримінальної відповідальності.

Крім того, суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_41С.(т.7,а.с.42), ОСОБА_42В.(т.7,а.с.43), сина та дружини свідка ОСОБА_26, та пояснення ОСОБА_43,племінника свідка ОСОБА_26, оскільки вони є близькими родичами цього свідка, та їх показання суперечать зібраним по справі доказам, а саме показанням потерпілого, висновкам судово-медичної експертизи та іншим перевіреними в суді доказами.

Суд критично оцінює показання потерпілого ОСОБА_1 в частині почутих ним фраз: «Це він», «Так тобі і треба», оскільки у потерпілого,за його визнанням, був важкий стан,він двічі непритомнів. Так само суд не бере до уваги показання потерпілого,що він не відчув запах алкоголю від підсудних, оскільки самі підсудні в своїх показаннях на досудовому слідстві визнали,що вживали алкогольні напої.

Суд вважає,що дії підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_3 слід перекваліфікувати з ч.4. ст.296 на ч.2 ст.296 КК України, оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів про наявність твердого предмету, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. На думку суду з обвинувачення також слід виключити ст.122 ч.1 КК України, як таку,що предявлена зайво, оскільки всі неправомірні дії підсудних охоплюються предявленням підсудним ст.ст.296 ч.2,121 ч.2 КК України.

Вина підсудних знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і їх дії слід кваліфікувати

-підсудного ОСОБА_4 за ст.342 ч.2 КК України як вчинення опору працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов"язків по охороні громадського порядку, за ст.296 ч.2 КК України,як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, вчинене групою осіб,за ст.121 ч.2 КК України,як умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб,

-підсудного ОСОБА_3 за ст.296 ч.2 КК України,як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю, вчинене групою осіб,за ст.121 ч.2 КК України,як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб ,за ст.186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я,за ст.185 ч.2 КК України, як таємне викрадення майна,вчинене повторно.

-підсудного ОСОБА_5 за ст.186 ч.2 КК України,як відкрите викраденні чужого майна, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я.

При обранні міри покарання підсудним, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу та обставини, що помякшують і обтяжують покарання.

Підсудні ОСОБА_4,ОСОБА_3 та ОСОБА_5 неодноразово притягувались до кримінальної відповідальності,засуджувались за скоєння умисних злочинів,на шлях виправлення не стали,належних висновків не зробили. Підсудний ОСОБА_4 був засуджений вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2009 року до трьох років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки (а.с.88 т.6). тобто вчинив злочин під час іспитового строку, а отже остаточне покарання для підсудного ОСОБА_4 суд визначає згідно п.1 ст.71 КК України, оскільки підсудний ОСОБА_4 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудних суд вважає вчинення ними злочинів в стані алкогольного спяніння.

Обставинами,що помякшують покарання підсудним ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , суд визнає, щире каяття підсудних та сприяння розкриттю злочинів.

Враховуючи наявність зазначених декількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, з урахуванням особи винного, суд вважає,що при призначенні покарання підсудному ОСОБА_5 слід застосувати ст.69 КК України та призначити основне покарання,нижче від найнижчої межі ,встановленої в санкції статті 186 ч.2 КК України.

Враховуючи наявність зазначених декількох обставин, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, з урахуванням особи винного, суд вважає,що при призначенні покарання підсудному ОСОБА_3 слід застосувати ст.69 КК України та призначити основне покарання,нижче від найнижчої межі ,встановленої в санкції статті 121 ч.2 КК України.

Речові докази в справі слід вирішити у відповідності до ст.81 КПК України.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України.

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів , і призначити покарання

за ст.342 ч.2 КК України позбавлення волі на строк 1 рік,

за ст.296 ч.2 КК України позбавлення волі на строк 3 роки,

за ст.121 ч.2 КК України позбавлення волі на строк 7 років,

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточно покарання ОСОБА_4 7 (сім) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2009 року та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання - 7(сім) років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 3 липня 2010 року з часу фактичного затримання. Міру запобіжного заходу тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів , і призначити покарання

за ст.296 ч.2 КК України позбавлення волі на строк 3 роки,

за ст.121 ч.2 КК України,застосувавши ст.69 КК України позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

за ст.186 ч.2 КК України позбавлення волі на строк 4 роки

за ст.185 ч.2 КК України позбавлення волі на строк 1 рік

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і призначити остаточно покарання ОСОБА_3 4 роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 21 травня 2010 року з часу фактичного затримання. Міру запобіжного заходу тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину , передбаченого ст.186 ч.2 КК України , застосувавши ст.69 КК України, призначити покарання 2 (два) роки 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 24 травня 2010 року з часу фактичного затримання. Міру запобіжного заходу тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Речові докази 2 поліетиленові пакети з конвертами,два носії відеозапису проведення слідчих дій залишити при матеріалах справи, одяг ,вилучений у потерпілого ОСОБА_1 повернути потерпілому ОСОБА_1

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя Веселов В.М.