Справа №127/9504/17
Провадження №1-кс/127/3715/17
15 травня 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
та представника ТОВ «Вінтар» ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -
05.05.2017 року до Вінницького міського суду звернувся Старший слідчий в ОВС відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_3 про арешт майна.
04 травня 2017 року, на підставі ухвали Вінницького міського суду від 24.04.2017, проведено обшук за місцем фактичного ведення господарства ТОВ «Вінницький завод пакувальних виробів «Вінтар» за адресою: м. Вінниці, вул. Некрасова, 87, у ході якого вилучено документи щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку.
Тому слідчий просив накласти арешт на вищевказане майно.
Слідчий в судовому засіданні підтримала клопотання.
Представник ТОВ «Вінтар» в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просили в задоволенні клопотання відмовити з підстав необґрунтованості.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши клопотання слідчого, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 107 ч. 1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Враховуючи те, що від учасників процесуальної дії не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду клопотання про накладення арешту, тому слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчим в судовому засіданні не доведено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а відтакклопотання слідчого задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 131, 132, 170-172 КПК України, суд,-
В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя