У Х В А Л А

9 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_3., розглянувши заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд судових рішень щодо нього,

в с т а н о в и в:

Вироком Апеляційного суду Одеської області від 1 серпня 2005 року ОСОБА_1 засуджено за частиною четвертою статті 187 Кримінального кодексу України (далі - КК) на чотирнадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, за пунктами 1, 6, 12 частини другої статті 115 КК до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, остаточно на підставі статей 70, 71 КК ─ до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2 за вчинення злочинів, передбачених частиною четвертою статті 187, пунктами 1, 6, 12 частини другої статті 115 КК до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 11 квітня 2006 року вказаний вирок залишено без зміни.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Зякун проти України» від 25 лютого 2016 року (далі - Рішення), яке набуло статусу остаточного 25 травня 2016 року, констатовано порушення щодо ОСОБА_1 статті 3 та пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У заяві на підставі пункту 4 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) засуджений просить Верховний Суд України судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Одночасно засуджений ставить питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд вказаних судових рішень Верховним Судом України, посилаючись на відсутність повідомлення його про набуття Рішенням статусу остаточного, що завадило йому в межах передбаченого законом строку звернутись до Верховного Суду України.

Відповідно до частини третьої статті 447 КПК заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої ??????? 4 статті 445 цього Кодексу, може бути подана протягом трьох місяців з дня, коли особі, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, стало або мало стати відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного.

У клопотанні про поновлення строку на оскарження судових рішень в порядку статті 33 КПК засуджений стверджує, що несвоєчасне звернення до Верховного Суду України обумовлене поважними причинами.

Водночас з матеріалів провадження № 5-455кз16 убачається, що підстави для розгляду клопотання про поновлення вказаного строку засудженому ОСОБА_1 відсутні, оскільки останній звернувся до Верховного Суду України вчасно.

Так, згідно із даними довідки Ладижинської виправної колонії №39 від 28 листопада 2016 року, де ОСОБА_1 відбуває покарання, до установи та особисто засудженому будь-яка офіційна кореспонденція про набуття Рішенням статусу остаточного не надходила.

Стислий виклад Рішення опубліковано у газеті «Урядовий кур'єр» № 174 16 вересня 2016 року.

Наведене свідчить, що дата публікації стислого викладу Рішення, за відсутності безпосереднього повідомлення заявника, щодо якого воно постановлено, є датою, коли ОСОБА_1 мало стати відомо про набуття цим Рішенням статусу остаточного.

Враховуючи, що засуджений звернувся до Верховного Суду України в листопаді 2016 року, а вказана публікація відбулася у вересні 2016 року, тримісячний строк не пропущено, а, отже, заяву подано вчасно.

Перевіривши заяву та додані до неї документи, враховуючи, що вона подана особою, яка має право на звернення про перегляд судових рішень Верховним Судом України, у строк, що передбачений статтею 447 КПК України, та відповідає вимогам статей 448, 449 КПК України, керуючись статтею 451 КПК України,

ухвалив:

відкрити провадження у справі щодо ОСОБА_1 за його заявою.

Копії ухвали та заяви надіслати учасникам судового провадження.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_3