Справа № 214/7543/16-к
1-кп/214/313/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000801 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, дітей немає, не працюючого, інваліда 3 групи, АДРЕСА_1 ,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
10 листопада 2016 року приблизно о 18 годині 00 хвилин в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по мокрому асфальтному покриттю проїжджої частини дороги вул.В.Великого з боку майдану 30-річчя Перемоги в напрямку майдану О.Поля, рухався автомобіль «ВАЗ 219020» державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 . В цей час проїжджу частину дороги вул.В.Великого, в районі будинку № 19, по нерегульованому пішохідному переходу позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожнім знаком 5.35.1. , з ліва на право за напрямком руху автомобіля ВАЗ 219020 переходив пішохід ОСОБА_5 . Водій ОСОБА_4 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебувають пішоходи та яких він об`єктивно мав можливість виявити, в порушення вимог п.18.1 «Правил дорожнього руху», відповідно до якого:

- водій транспортного засобу , що наближається до нерегульованих пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість , а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,

заходів для зменшення швидкості не вжив в наслідок чого виїхав на пішохідний перехід де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 був травмований.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2286 від 12.12.2016 року потерпілий ОСОБА_5 отримав травми у вигляд закритого перелому правої лонної і сідничної кісток тазу зі зміщенням уламків, розриву лонного зчленування, забійної рани лівої гомілки, садна правої тім`яної ділянки голови та в проекції правого ліктьового суглобу, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Відповідно до висновку авто-технічної експертизи 19/10.1-2017 від 8.12.2016 року в діях водія ОСОБА_4 з керуванням автомобілем «ВАЗ 219020» вбачається невідповідність вимогам п.18.1 «Правил дорожнього руху» України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП що настала.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження.

Висновки суду щодо винуватості обвинуваченого ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні злочину визнав повністю, суду пояснив, що дійсно 10 листопада 2016 року о 18 годині керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 219020 державний номер НОМЕР_1 , рухався по вул.В.Великого, наближався до пішохідного переходу. Рухався зі швидкістю 45-50 км/ год оглядовість була обмежена, йшов невеликий дощ, за 8-10 метрів від машини попереду від побачив пішохода, став гальмувати, але сталося зіткнення, він зупинився, надав потерпілому допомогу.

Він вибачився перед потерпілим, відшкодував витрати на лікування. Є домовленість про відшкодування моральної шкоди. В скоєному щиро кається, просить сурово не карати. Він отримає пенсію у зв`язку з інвалідністю, іншого доходу немає.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 10 листопада 2016 року близько 18 годині переходив вул.В.Великого на нерегульованому пішохідному переході, була мряка, оглядовість знижена, до зіткнення, він автомобіля обвинуваченого не бачив. В результаті ДТП, він отримав переломи таза та розрив зв`язок, перебував на лікуванні, потребує подальшого лікування. Обвинувачений відшкодував йому матеріальні збитки у зв`язку з лікування. Просить сурово обвинуваченого не карати, він покаявся, веде себе людяно.

Крім того, висновки суду щодо винуватості обвинуваченого підтверджуються дослідженими письмовими матеріалами кримінального провадження:

Том 1

-Постановою слідчого визнано речовим доказом автомобіль «ВАЗ 219020» державний номер НОМЕР_1 (а.с.16), який передано на зберігання на майданчик на території Саксаганського ВП (а.с.17);

-Ухвалою слідчого судді від 14.11.2016 року накладено арешт на автомобіль «ВАЗ 219020» державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 (а.с.21);

-За довідкою витрати на залучення експерта складають 703, 68 грн (а.с.34 );

-За посвідченням водія, ОСОБА_4 має право керування транспортними засобами (а.с.48);

--За довідками інформаційного центру ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався (а.с. 49);

-За довідками щодо стану здоров`я ОСОБА_4 під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с.45, 46);

-За побутовою характеристикою (а.с.44), за місцем проживання ОСОБА_4 характеризується задовільно;

-відповідно до пенсійного посвідчення , ОСОБА_4 отримує пенсію за інвалідністю 3 групи.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за пропозицією сторін, суд вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, а саме докази винуватості обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, вчинення якого йому інкримінується. Сторони розуміють наслідки не дослідження судом цих обставин. Враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, згідно положень ст. 349 КПК України суд вважає достатнім дослідження наступних доказів пояснень обвинуваченого, потерпілого та дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого, стосуються речових доказів, судових витрат, та рішень щодо забезпечення кримінального провадження.

Усі досліджені судом докази є допустимими, належними та достатніми, з урахуванням положень ст.. 349 ч.3 КПК України для висновки щодо винуватості обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України та є осудним.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів середьної тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який задовільно характеризується, під наглядом лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався; обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання, та вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі.

Вирушуючи питання про призначення додаткового покарання, суд враховує ті обставини що обвинувачений надав допомогу потерпілому, щиро покаявся в своєному, тому суд не находиться підстав для призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи особу винного, який задовільно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, та інші обставини справи, а саме щире каяття обвинуваченого, відшкодування заподіяної шкоди, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання в місцях обмеження волі та вважає за доцільне на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення кримінального провадження арешт майна автомобіля , який належить обвинуваченому, оскільки в такому забезпечені відпала потреба.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України: автомобіль «ВАЗ 219020» державний номер НОМЕР_1 , має бути переданий в розпорядження власнику ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.124 КПК Ураїни з обвинуваченого на користь держави мають бути стягненні витрати на залучення експерта в розмірі 703, 68 грн..

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.. 76 Кримінального кодексу України покласти на обвинуваченого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зняти арешт майна ОСОБА_4 автомобіля «ВАЗ 219020» державний номер НОМЕР_1 , який було накладено слідчим суддею 14.11.2016 року.

Речові докази: автомобіль «ВАЗ 219020» державний номер НОМЕР_1 передати в розпорядження власнику ОСОБА_4 (а.с.17)

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 703, 68 грн..

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1