УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №288/390/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст. 286 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2017 рокуколегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

за участю : прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нехворощ, Андрушівського району, Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком впродовж 3 років.
Відповідно до ст.76 КК України на обвинуваченого судом, покладені обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції;
-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на проведення: технічної експертизи в розмірі 610 гривень 38 копійок; автотехнічної експертизи в розмірі 610 гривень 38 копійок; додаткової автотехнічної експертизи в розмірі 491 гривня 04 копійки; судової трасологічної експертизи в розмірі 491 гривня 04 копійки, а всього 2202 гривні 84 копійки.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Як визнав суд, 31 грудня 2015 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_9 , маючи посвідчення водія категорій В та С, керуючи технічно справним автомобілем марки ЗАЗ 1105, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, перевозячи на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_10 , рухаючись по вул. Миру в с. Стара Котельня Андрушівського району Житомирської області у напрямку автомобільної дороги Житомир - Сквира, поблизу будинку № 43, на автодорозі з двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, в порушення вимог пунктів 1.3, 1.5, 2.3 та пунктів 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, не виконуючи обгін та за відсутності перешкоди, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасниками руху, проявивши неуважність до дорожньої обстановки та її змін, безпідставно виїхав на узбіччя зустрічної смуги руху, яке не призначене для руху транспортних засобів, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який рухався у попутному напрямку на узбіччі зустрічної смуги руху.
Дії водія автомобіля марки ЗАЗ 1105, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_9 не відповідали вимогам підпункту а пункту 2.9, пунктам 1.3, 1.5, 2.3 та 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, та перебували у причинному зв?язку з виникненням даної ДТП.
Внаслідок дорожньо - транспортної події ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, а саме: синця спинки носа, саден правої та лівої кисті, садна та синця правої гомілки, саден в ділянці правого гомілковостопного суглобу, синця та садна лівої гомілки, садна в ділянці лівого колінного суглобу, саден лівого стегна, саден попереку, підшкірної гематоми в ділянці лівого ліктьового суглобу, підшкірної гематоми голови, крововиливів в м`які тканини в ділянці обох підколінних ямок та гомілок, крововиливу в м`які тканини правого стегна, крововиливів в корені обох легенів, перелому кісток склепіння черепа, крововиливі під оболонки та в речовину головного мозку, які є смертельними, та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті.
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Вважає, що покарання, призначене судом ОСОБА_9 , є несправедливим внаслідок м`якості.Посилається на те, що суд призначаючи обвинуваченому покарання не достаньо врахував, що ОСОБА_9 , вчинив тяжкий злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, внаслідок якого наступили незворотні наслідки - смерть неповнолітнього ОСОБА_11 .
Крім цього зазначає, що при ухваленні вироку судом допущено порушення кримінального процесуального законодавства.
Так, положеннями ст. 174 КПК України визначено, що суд одночасно із ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
У мотивувальній частині вироку зазначено, що арешт на автомобіль ЗАЗ 1105, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який був накладений ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 04.02.2016, скасовано, однак в супереч положенням ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку суд не вирішив долю вказаного речового доказу.
Також, апелянт посилається на те, що судом порушені положення ст. 76 КК України.
Зокрема, відповідно до вказаної норми закону, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В той же час, вироком суду на ОСОБА_9 покладені обов`язки, які не передбачені вказаною статтею закону, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчій інспекції.
На апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_7 подали заперечення в яких просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок районного суду щодо ОСОБА_9 без зміни.
Заслухавши доповідача, прокурора про часткове задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого, захисника та потерпілу, які вважали вирок суду законним і обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду про винність ОСОБА_9 у вчинені злочину за обставин наведених у вироку грунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обгрунтованим.
Дії ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковані правильно.
Разом з тим, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, призначаючи обвинуваченому покарання, суд не достатньо врахував, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого загинула неповнолітня особа.
За таких обставин, колегія суддів скасовує вирок суду в частині призначення покарання і ухвалює новий вирок при цьому враховує, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп?яніння, внаслідок якого загинула неповнолітня особа, визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, добровільно відшкодував задану злочином шкоду, приймав участь у АТО, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні малолітню дитину, думку потерпілих, які просили його не позбавляти волі, а тому призначає йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.
Що стосується посилання в апеляційній скарзі прокурора про порушення судом положень ст. 374 КПК України, а саме не вирішення долі речового доказу, яким є автомобіль ЗАЗ 1105, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , то колегія суддів зазначені доводи не бере до уваги, оскільки вказана помилка суду була виправлена ухвалою Попільнянського районного суду від 26.12.2016 року, і були внесені виправлення у вирок Попільнянського районного суду від 10.11.2016 року, та було вирішено скасувати арешт на вказаний автомобіль і даний транспортний засіб повернути ОСОБА_12 , дана ухвала набрала законної сили.
Приймаючи до уваги, що колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування вироку суду в частині призначення покарання і постановлення нового вироку в цій частині та призначення ОСОБА_12 покарання у виді реального позбавлення волі, колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом положень ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Попільняського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2016 року щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок яким, ОСОБА_9 призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
У решті вирок залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді: