Справа №212/4500/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ;

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження від 26.05.2017 року за № 0001497 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сиктивкар, Російська Федерація, українки, громадянки України, працюючої ФОП « ОСОБА_4 », продавцем, заміжньої, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судиму, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2017 року близько 23.00 години, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме: в гостьовій кімнаті квартири АДРЕСА_2 , разом з чоловіком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сварилась з останнім, використовуючи як привід, побутові причини та ревнощі. На вказаному ґрунті під час сварки у ОСОБА_3 виникла гостра особиста неприязнь до чоловіка та умисел на спричинення чоловіку тілесних ушкоджень з вказаного мотиву. Діючи з метою спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. ОСОБА_3 прослідувала до кухні в приміщенні вказаної квартири, де взяла ніж, та таким чином підшукала собі знаряддя злочину. При цьому ОСОБА_8 , продовжуючи сварку, не підозрюючи дійсного наміру дружини, прослідував за нею до кухні. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , діючи з метою спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, з мотивів раптово виниклої гострої неприязні до нього, знаходячись в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 . 25.05.2017 року близько 23.10 години, утримуючи в правій руці підшуканий нею ніж умисно зверху вниз, завдала потерпілому ОСОБА_8 , який знаходився в положенні стоячи навпроти звернутий до неї обличчям, клинком даного ножа, один удар в верхню ліву частину грудної клітини, від якого ОСОБА_8 нахилився в перед, а ОСОБА_3 , продовжуючи діяти з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, нанесла 2 удари клинком даного ножа в поперекову ділянку тулубу та верхньої третини правого стегна, при цьому не переслідуючи за мету заподіяти ОСОБА_8 смерть.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючої колото - різаної рани лівої половини грудної клітини, на 2 см. вгору від лівої ключиці, яка ускладнилась розвитком підшкірної емфіземи, та сліпих непроникаючих колото - різаних ран правої поперекової ділянки тулубу та верхньої третини правого стегна.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №887 від 31.05.2017 року, тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото - різаної рани лівої половини грудної клітини, яка ускладнилась розвитком підшкірної емфіземи, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні вказав, що жодних претензій до обвинуваченої не має, просить її суворо не карати. Додатково пояснив, що 25.05.2017 року перебував в квартирі АДРЕСА_2 де під час сварки з ОСОБА_3 , останньою йому було нанесено тілесні ушкодження.
Допитана обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.121 КК України визнала повністю, щиро розкаялася та пояснила, що дійсно 25 травня 2017 року в вечірній час, вона, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , нанесла потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження, при цьому не переслідувала за мету заподіяти ОСОБА_8 смерть.
Даючи оцінку показанням обвинуваченої ОСОБА_3 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченою кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_3 визнала вину в повному обсязі, зі згоди учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачена правильно розуміє зміст фактичних обставин, які нею не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності її позиції.

Дослідивши та аналізуючи вивчені в справі докази суд приходить до висновку, що обвинувачена ОСОБА_3 винувата у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує її дії за ч.1 ст.121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, вчиненим умисно; особу винної, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра не перебувала та не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога не перебувала та не перебуває, згідно характеристики за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має постійне місце роботи, обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання меш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Враховуючи все вище наведене, суд прийшов до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченої ст.75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду її виправлення можливе без реального відбування покарання.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

У відповідності зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді домашнього арешту не продовжувався та закінчився 01.08.2017 року.

Речові докази відповідно до постанови слідчого від 21.07.2017 року, які знаходиться на зберіганні в камері схову Покровського ВП КВП знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави 1484 (одну тисячу чотириста вісімдесят чотири) грн. 40 коп. за проведення експертизи;

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1