Справа № 538/47/17
Провадження № 1-кп/526/70/2017

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження на підстави угоди зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000003 від 1 січня 2017 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білошапки Прилуцького р-ну Чернігівської обл., громадянин України, освіта середня, не одружений, проживає АДРЕСА_1 , не працює, раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:
11 грудня 2016 року близько 20 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Лохвиця познайомився з ОСОБА_6 . Близько 21 год. 30 хв. після спільного розпиття пива, знаходячись в м. Лохвиця по вул. Героїв України поблизу музичної школи ім. Дунаєвського, Дронік попросив у ОСОБА_6 його велосипед марки «Україна» чорного кольору, вартістю 558 грн. для поїздки в с. Васильки Лохвицького району, на що отримав відмову, яка його обурила. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклого умислу направленого на відкрите викрадення чужого майна, вирвав велосипед із рук ОСОБА_7 та пішов з ним на проїжджу частину дороги, щоб поїхати до с. Васильки Лохвицького району. На умовляння ОСОБА_6 віддати йому велосипед, не реагував. 16 грудня 2016 року в м. Лохвиця ОСОБА_5 продав викрадений велосипед, отримавши за нього кошти в сумі 300 грн.

Суд визнає винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 186 КК України і кваліфікує його дії як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

25 січня 2017 року між обвинуваченим та потерпілим була укладена угода про примирення у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 186 КК України та погодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у вигляді штрафу. Майнова шкода, завдана потерпілому, відшкодована добровільно. Наслідки укладення та затвердження даної угоди згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням Угоди про примирення розуміє, з наслідками укладення та затвердження Угоди про примирення обізнаний, характер обвинувачення та його суть зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, виконати взяті на себе відповідно до Угоди про примирення зобов`язання він може виконати реально, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України визнав повністю.

Суд, виконуючи вимоги ст.474 КПК України, не має сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 і переконаний, що укладення Угоди про примирення є добровільним та не вбачає необхідності витребовувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб, а також досліджувати докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, вчинений ОСОБА_5 віднесений до злочину середньої тяжкості, тому укладення угоди не суперечить закону.

При вирішенні питання про відповідність Угоди вимогам ст.474 КПК України, суд враховує, що умови Угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, укладення угоди сторонами відбулося добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

Згідно ч.5 ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженого сторонами покарання у вигляді штрафу.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Цивільний позов по справі не заявлений, процесуальні витрати підлягають стягненню на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.373,374, ч.3 ст. 394, 475 КПК України, суд -

з а с у д и в:
- Угоду про примирення від 25 січня 2017 року по кримінальному провадженню № 0000003 від 1 січня 2017 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.186 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Стягти з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 351 грн. 84 коп.
Речові докази: велосипед марки «Україна» залишити власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України:

- обвинуваченим: виключно з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст.477 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим: виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення наслідків укладення угоди, невиконання вимог ч.6, 7 ст. 474 КПК України;

- прокурором: виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1