№ провадження 1-в/646/29/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2017 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань- ОСОБА_2 ,
прокурора- ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові подання старшого інспектора Червонозаводського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції міста Харкова УДПтСУ у Харківській області старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_4 про усунення протиріч, що виникли при виконанні вироку суду,-

ВСТАНОВИВ:
22.12.2016 року до суду надійшло подання старшого інспектора Червонозаводського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції міста Харкова УДПтСУ у Харківській області старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_4 про усунення протиріч, що виникли при виконанні вироку суду відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обґрунтування якого зазначено, що 16.12.2016 року кримінально-виконавчою інспекцією Червонозаводського району міста Харкова отримано для виконання копію вироку Червонозаводського районного суду міста Харкова від 03.11.2016 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на підставі статті 75 КК України 2 роки. Проте, після отримання вказаного вироку було виявлено протиріччя, в саме, станом на 03.11.2016 року у КК України в частині 1 статті 76 зазначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, частиною 2 вказаної статті передбачено додаткові обов`язки, які суд може покласти на засудженого. Заявник посилався на те, що в резолютивній частині вироку суду вказано, що до засудженого застосовані положення ст. 76 КК України, але відсутні обов`язкові обов`язки, які передбачені частиною першою цієї статті. Крім того, обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, який було покладено на засудженого вироком суду, не передбачений ст. 76 КК України.
Представник Червонозаводського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції міста Харкова УДПтСУ у Харківській у призначене судове засідання не з`явився, про час та місце був належним чином повідомлений.
Прокурор підтримав подання та просив його задовольнити.
Засуджений проти задоволення подання заперечував.
Враховуючи положення частини 4 статті 539 КПК України, та з урахування думки прокурора та засудженого, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Червонозаводського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції міста Харкова УДПтСУ у Харківській області.
Суд, вислухавши думку прокурора, засудженого, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до копії вироку Червонозаводського районного суду міста Харкова від 03.11.2016 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні 09 серпня 2016 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та засуджено до покарання у виді трьох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на два роки. Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_5 одночасно були покладені обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції і повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Згідно копії вказаного вироку суду останній набрав чинності, оскаржений та скасований з підстав зазначених у поданні не був.

Положеннями ст. 374 КПК України визначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до статей 75-79, 104 Кримінального кодексу України у резолютивній частині вироку зазначаються тривалість іспитового строку, обов`язки, покладені на засудженого, особа, на яку за її згодою або на її прохання, суд покладає обов`язок щодо нагляду за засудженим і проведення з ним виховної роботи.
Наведене свідчить, що наведення у вироку суду конкретних частин та пунктів ст. 76 КК України, застосованих до засудженого, положення КПК України не передбачають, а вимагають наведення конкретних обов`язки, покладені на засудженого.
Згідно ч. ч. 1 і 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Зміни до ст. 76 КК України, на які посилається заявник, були внесені Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016, тобто після вчинення засудженим ОСОБА_5 злочину, а тому можуть бути застосовані до нього лише в разі, якщо вони пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують його становище.
Порівняльний аналіз змісту обов`язків, покладених зазначеним вироком на засудженого ОСОБА_5 , і обов`язків, можливість застосування яких до засудженого передбачена ст. 76 КК України в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016, свідчить про те, що останні погіршують становище засудженого, оскільки раніше була передбачена необхідність отримання засудженим дозволу лише на виїзд за межі України на постійне проживання, а у новій редакції ст. 76 КК України фактично передбачено необхідність отримання ним такого дозволу кожного разу при виїзді за межі України, а тому зазначене обмеження в новій редакції до засудженого застосовано бути не могло.
Крім того, відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, № 11 від 21.12.1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», слідує, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подання старшого інспектора Червонозаводського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції міста Харкова УДПтСУ у Харківській області старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_4 про усунення протиріч, що виникли при виконанні вироку суду, задоволенню не підлягає з підстав викладених вище.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні подання старшого інспектора Червонозаводського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції міста Харкова УДПтСУ у Харківській області старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_4 про усунення протиріч, що виникли при виконанні вироку суду відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1