Справа № 182/5654/16-к
Провадження № 1-кп/0182/199/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.01.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.10.2016 р. за № 0003875 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Орджонікідзе Дніпропетровської обл., громадянина України, зареєстрованого і проживаючого у АДРЕСА_1 , працюючого помічником машиніста ПАТ «Орджонікідзевський гірничо-збагачувальний комбінат», з вищою освітою, неодруженого, маючого малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 01.10.2016 року приблизно о 06:55 год., знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс Тому ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) один удар головою в обличчя та не менше двох ударів кулаком по голові та тулубу, заподіявши йому згідно висновку судово-медичної експертизи № 682 від 05.10.2016 р. тілесні ушкодження у вигляді синця та саден обличчя, крововиливу у білкову оболонку лівого ока, саден обох кистей, синців грудей, саден колінних суглобів, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що 1 жовтня 2016 р. він домовився зі своєю колишньою співмешканкою, що він до 10 год. ранку забере на вихідні їхню спільну дитину ОСОБА_4 в м. Покров. Він приїхав в м. Нікополь рано вранці, прийшов до квартири, яку знімає колишня співмешканка, почав стукати у двері, але вона не відчиняла, він стукав хвилин 50, т.я. підозрював, що у неї у квартирі чоловік. Потім розбив скло і проник у приміщення. У приміщенні нікого не було, тому він вийшов на вулицю, де побачив цього іноземця. Т.я. він був на емоціях, то вдарив чоловіка, можливо, головою в обличчя, потім кілька ударів руками. Від ударів чоловік впав. У вчиненому розкаюється, запевняє, що більше такого не повториться.
У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумніві у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого.
Дії обвинуваченого мають вірну правову кваліфікацію за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.. 12 КК України відноситься до невеликої тяжкості, особу винного, який має постійне місце проживання і роботи, раніше не судимий, за місцем роботи характеризується позитивно, що він не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, має малолітню дитину, обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, ураховуючи матеріальний стан обвинуваченого і його згоду на сплату штрафу, вважає за необхідне призначити обвинуваченому мінімальне покарання в виді штрафу.
Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.1 ст. 125 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 510 (п`ятсот десять) грн.
Запобіжний захід не обирався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1