АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві перевіривши на відповідність вимогам КПК України апеляційну скаргу прокурора групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року,
за участю сторін судового провадження
прокурора - ОСОБА_5
В С Т АН О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року матеріали скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії, повернуто для подачі до належного суду.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор групи прокурорів Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою матеріали за скаргою адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 повернути до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду по суті.
Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам КПК України, заслухавши думку прокурора, який вважав, що апеляційна скарга підлягає розгляду, колегія суддів доходить висновку про повернення апеляційної скарги прокурору, виходячи з наступного.
Слідчий суддя, на стадії вирішення питання про можливість прийняття скарги до розгляду, дійшов висновку, що дана скарга не підсудна Голосіївському районному суду м. Києва та, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, повернув її особі, яка подала скаргу.
Частиною 6 ст. 304 КПК України передбачено, що ухвала про повернення скарги може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Проте, главою 26 КПК України спеціально не встановлений перелік осіб, які мають право на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді.
Питання щодо суб`єктів права апеляційного оскарження на законодавчому рівні вирішено у ст. 393 КПК України. Згідно з положеннями даної статті оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції має право, серед інших суб`єктів, і прокурор. Однак, на думку колегії суддів, право прокурора на апеляційне оскарження судового рішення по даній категорії справ не є абсолютним, виходячи з таких підстав.
У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнано Україною, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року зазначено, що обмеження не буде сумісним з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».
Оскаржуючи до апеляційної інстанції ухвалу слідчого судді про повернення скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії, прокурор не вказав та не обґрунтував обставин, які б давали підстави вважати, що зазначеною ухвалою порушуються права та інтереси інших фізичних чи юридичних осіб, в інтересах яких подана апеляційна скарга.
Пояснення прокурора в суді апеляційної інстанції про те, що, можливо, в подальшому, зазначена ухвала може бути використана стороною захисту під час розгляду кримінального провадження в суді, є припущенням, і не свідчить про порушення на даний час будь-яких прав та інтересів прокурора, як сторони у кримінальному провадженні, а відтак прокурора не можна віднести до кола осіб, які не брали участі у справі, та мають право на апеляційне оскарження постановленого рішення, оскільки суд не вирішував питання, які б порушували права чи обов`язки прокурора у даному провадженні.
Таким чином, виходячи із системного аналізу норм КПК та наведеної вище практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає, що прокурор на стадії вирішення слідчим суддею питання про відкриття провадження чи відмову у відкритті провадження, або повернення скарги з підстав, зазначених у ч.2 ст. 304 КПК України, не є стороною судового провадження, не зазначив про порушення будь-яких законних прав та інтересів прокурора прийняттям такого рішення, а відтак і немає права на апеляційне оскарження у контексті ст. 304, 393 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку про відсутність передбачених законом підстав для прийняття до апеляційного розгляду апеляційної скарги прокурора Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року, а тому апеляційну скаргу слід повернути.
Керуючись п. 2 ч. 3 ст. 399, 422 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року про повернення скарги адвокату ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії, - повернути особі, яка її подала.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня оголошення.

____________________________ _____________________________ ___________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3