Справа № 461/1285/17
Провадження №1-кп/461/226/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.02.2017 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000550 від 08.02.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, непрацюючого, з середньою освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Галицького районного суду м.Львова від 07.10.2011 року за ч.1 ст.164, ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України
в с т а н о в и в:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.02.2016 року ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік з наступними обмеженнями: заборони виходу з дому з 22:00 год. до 06:00 год.; заборони перебування в кафе, барах, ресторанах та в районі розташування ДВК №40; заборони виїзду за межі району в особистих справах без дозволу поліції; реєструватись в органах поліції один раз на місяць, з якими ОСОБА_4 був належним чином ознайомлений. Однак, незважаючи на встановлені обмеження ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилення від встановленого йому адміністративного нагляду, в порушення п.п. в, г ст.9, п.п. а, в, г ст.10 ЗУ «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», згідно з реєстраційного листка не реєструвався в приміщенні Галицького ВП ГУНП у Львівській області з 29.06.2016 року, а також самовільно, без дозволу керівництва Галицького ВП ГУНП у Львівській області з 21.09.2016 року покинув місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та не перебував вдома в нічний період часу.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст.395 КК України, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині за ст.395 КК України визнав повністю та пояснив, що був належним чином ознайомлений з ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.02.2016 року, якою ОСОБА_4 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік з обмеженнями. Стверджує, що не реєструвався в приміщенні Галицького ВП ГУНП у Львівській області з 29.06.2016 року, а також самовільно, без дозволу керівництва Галицького ВП ГУНП у Львівській області з 21.09.2016 року покинув місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та не перебував вдома в нічний період часу. Зазначив, що дуже шкодує про скоєне. У вчиненому щиро розкаюється. Просить суворо не карати.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Враховуючи те, що обвинувачений під час судового засідання визнав свою вину, не заперечував фактичні обставини справи та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.395 КК України є правильною, оскільки останній самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 р.) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином невеликої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що ОСОБА_4 на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд врахував в сукупності тяжкість злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, матеріальний стан обвинуваченого, а також те, що останній раніше неодноразово судимий, має середню освіту, розлучений, має на утримання неповнолітню дитину, не працює, щиро розкаявся у вчиненому, а тому суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання в межах санкції ст.395 КК України, оскільки його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ст.395 КК України у виді одного місяця арешту.

Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1