ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 26.07.2016р. за №0002284, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ур. м.Запоріжжя, громадянки України, освіта середня, одружена, має двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює муляром-штукатуром ТОВ «ВБК Перспектива», раніше судима: 1) 18.10.2011р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.309,75,76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 2) 03.07.2012р. Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.309,71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнилась 01.08.2014р. по відбуттю строку покарання, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинила умисні корисливі кримінальні правопорушення при таких обставинах:

Так, 26.07.2016р. приблизно о 02.00год., знаходячись біля першого під`їзду будинку №24 по вулиці Новгородська в місті Запоріжжя, ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів, штовхнула ОСОБА_8 у груди, від чого останній впав на асфальт спиною, отримавши садна в області лівого плеча, після чого ОСОБА_4 забрала з правої руки ОСОБА_8 мобільний телефон «Samsung GTS 3100», вартістю 450,00грн., в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Лайф», вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходилось грошові кошти в сумі 50 грн.

Заволодівши викраденим та отримавши його у своє розпорядження, ОСОБА_4 зникла з місця вчинення злочину, чим самим спричинила потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 510,00грн.

Крім того, 15.09.2016р. приблизно о 14.14год., знаходячись на першому поверсі «Малої гуманітарної академії №9», яка розташована за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Героїв 93-ї бригади, буд.13, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадання чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом ривку за ручку двері шафи для тимчасового зберігання речей №138, яка має засіб охорони від доступу сторонніх осіб у вигляді замка, пошкодивши замок шафи та відчинивши її, викрала звідти пару жіночих кросівок «Nike AIR MAX», 37-го розміру, вартістю 500,00грн., які належать ОСОБА_9 ..

Заволодівши викраденим та отримавши його у своє розпорядження, ОСОБА_4 зникла з місця вчинення злочину, чим самим спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 500,00грн.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину в скоєнні даних кримінальних правопорушень визнала повністю, пояснила, що в зазначений день та час вона на вулиці зустріла раніше невідомого їй ОСОБА_8 , з яким стала розпивали спиртні напої, він скаржився на своє життя. Під час бесіди між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_8 поводився щодо неї непристойно. У цей момент, через помсту, у неї виник умисел на заволодіння його майном, у зв`язку з чим вона сильно штовхнула ОСОБА_8 у груди, він впав на землю, тримаючи в руці мобільний телефон «Samsung» чорного кольору, який вона побачила у нього до цього. Вона забрала цей телефон і пішла додому. Розуміла, що викрадає чужу річ, але з якою метою це зробила, пояснити не може, можливо через поведінку потерпілого та те, що перебувала в стані сп`яніння. Наступного дня в ранці до неї додому прийшли працівники міліції, які вилучили мобільний телефон. За другим епізодом, вона прийшла до школи, де раніше навчалася. З якою метою, пояснити не може. Побачила шафи, де зберігались речі. Вона почала їх перевіряти, вони були зачинені. Коли вона сильно дернула дверці одного з них, вони відчинились і вона забрала звідти кросівки рожевого кольору. Спочатку мала намір віддати їх доньці, але вони не підійшли за розміром, тому вона в цей же день продала їх невідомій особі, гроші витратила на свої потреби. Вона щиро кається в скоєному, просить вибачення у потерпілих, викрадені речі їм були повернуті, просить суворо не карати і не позбавляти її волі. Також пояснила, що постійно мешкає за однією адресою, має родину, двох неповнолітніх дітей, зараз офіційно працює, стала на шлях виправлення і бажає вести законний спосіб життя.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, претензій до обвинуваченої не має. Просить призначити покарання на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, претензій до обвинуваченої не має. Просить призначити покарання на розсуд суду.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, а тому визнання обвинуваченою своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а також кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до сховища, у скоєнні яких суд визнає її винуватою.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка раніше була судима, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, має постійне місце мешкання, за яким характеризується позитивно, одружена і має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2001р.н. та 2008р.н., офіційно працює, на обліку у лікаря психіатра не знаходиться, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з діагнозом - психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів та алкоголю, синдром залежності, але в серпні-вересні 2016р. пройшла стаціонарне лікування в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» ЗОР. Також суд враховує, що шкода, спричинена потерпілим протиправними діями обвинуваченої, повністю їм відшкодована, викрадені речі їм повернуті на досудовому розслідуванні.

В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд не встановив.

На підставі викладеного, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень суд вважає покарання у вигляді позбавлення волі, яке слід обрати в межах санкцій ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України, з призначенням остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Однак, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченої, яка, хоча і була раніше судима, але на даний час офіційно працевлаштована, має постійне місце мешкання і двох неповнолітніх дітей на утриманні, щиро кається в скоєному, а також враховуючи думку потерпілих, які претензій до обвинуваченої не мають, спричинена їм шкода відшкодована повністю, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо вона протягом встановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Доводи прокурора про необхідність призначення обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі, яке вона повинна була відбувати виключно реально, суд вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам вчинення кримінальних правопорушень та особистості обвинуваченої. Таке покарання є занадто суворим.

Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченої іспитового строку в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на неї більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.368,370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, та призначити їй покарання:

-за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі,

-за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.

Речові докази - мобільний телефон «Samsung GTS 3100» із сім-картою мобільного оператора «Лайф», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - залишити йому за належністю; жіночі кросівки «Nike AIR MAX», 37-го розміру, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_9 , - залишити їй за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору.

Суддя ОСОБА_1

03.04.2017