АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/343/17 Справа № 183/5327/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження за № 0002887 за апеляційними скаргами прокурора Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 30.09.2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України

В апеляції:
- прокурор не оспорюючи правильності кваліфікації та доведеності дій обвинуваченого, просить змінити вирок у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме стягнути в дольовому порядку з обвинуваченого документально підтвердженні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні №0002887 в сумі 123,00 гривень на користь держави, посилаючись на не вирішення цього питання в порушення вимог ч.2 ст. 124 КПК України . В іншій частині вирок залишити без змін.

- обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляції просить пом`якшити йому покарання.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року ОСОБА_7 визнанно винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК УКраїни та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2015 року і остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до вимог закону.

Цим вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за таких обставин.

15.12.2015 року приблизно о 12.00 годині ОСОБА_7 разом із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , попередньо вступивши у злочинну змову між собою, маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла, подзвонили у дзвінок до квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку, де їм відчинила двері раніше незнайома потерпіла ОСОБА_9 , котрій особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, разом із ОСОБА_7 , за попередньо визначеним між ними способом проникнення до квартири, представилися представниками газової служби та під приводом оглядання газової плити, проникли до вказаної квартири, де ОСОБА_7 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи згідно відведених злочинних ролей, відповідно до яких особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою відволікання уваги потерпілої ОСОБА_9 , діючи умисно, оглядав газову пічку за її участю, а ОСОБА_7 , в цей час попросився до приміщення туалету, на що потерпіла вказала йому напрямок по коридору у квартирі.

Після чого, ОСОБА_7 , знаходячись у вказаній квартирі, будучи впевненим, що потерпіла ОСОБА_9 знаходиться на кухні разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, який відволікає її увагу, реалізуючи спільний злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, зайшов до зальної кімнати квартири, де з шафи таємно викрав майно, що належить потерпілій, а саме золотий ланцюжок з хрестиком 585 проби вагою 1,45 грам, вартістю в сумі 1308,63 грн. та золоту обручку 585 проби вагою 1 грам, вартістю 902,5 грн.

В подальшому ОСОБА_7 з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження з місця скоєння злочину з викраденим майном зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2211,13 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги прокурора, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_7 , який уточнив вимоги апеляційної скарги, просив пом`якшити йому покарання, оскільки воно є дуже суворим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Так як, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, у апеляційних скаргах обвинуваченого та прокурора, а також інших учасників процесу не оспорюються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_7 на пом`якшення йому покарання, то як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи питання про призначення покарання останньому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого відповідно до вимог ст. 65 КК України, а також усі обставини провадження. Суд також зазначив, про відсутність обставин які обтяжують та пом`якшують покарання, та належним чином вмотивував неможливість застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки ОСОБА_7 , стоїть на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання наркотиків та інших психотропних речовин, а саме синдром залежності, є особою, що раніше судима, скоїв аналогічний злочин, який відноситься до категорії тяжких в період випробування за попереднім вироком суду.

З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України не максимального значення.

Підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_7 та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Доводи в апеляційній скарзі прокурора, стосовно того, що суд не стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 в дольовому порядку витрати на залучення експерта для проведення експертиз у сумі 123.00 грн. не є підставою для зміни судового рішення, як про це йдеться в апеляційній скарзі прокурора.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, під яким згідно ч.1 ст.412 КПК України вважаються незастосування або неправильне застосування вимог КПК, що перешкодило або могло перешкодити суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Проте в апеляційній скарзі прокурора є лише посилання на те, що суд у вироку не стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 витрати на залучення експертів для проведення експертиз, тоді як доводів відносно того, яким чином таке порушення закону перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, в скарзі не наведено.

Між тим, питання визначення розміру процесуальних витрат, якщо суд не вирішив це питання, може бути вирішено в порядку ст. 537 КПК під час виконання вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального і кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування чи зміну вироку суду, в кримінальному провадженні не виявлено, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського Міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 , за ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, з дня отримання копії ухвали.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області :
_______________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4