Справа № 539/337/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

та обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження №0000075 від 16.01.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терни Лубенського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня, в порядку ст. 89 КК України не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1ст. 385, ч.4 ст.385 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
У грудні 2016 року, точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи біля залізничної колії станції «Лубни» Південної залізниці, що за адресою м. Лубни Полтавської області, площа Вокзальна, 6, знайшов пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , яке привласнив з метою його підробки та використання у власних цілях.

В подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел на підробку офіційного документу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відокремив на першій сторінці пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 фотографію власника пенсійного посвідчення ОСОБА_5 та на її місце вклеїв власну фотокартку, тим самим підробив посвідчення, який видається установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи і який надає права, з метою його використання в особистих цілях.

Крім цього, 16.01.2017 року близько 15 год. 05 хв. ОСОБА_4 , маючи при собі раніше підроблене пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , вирішив його використати з метою купівлі проїзного квитка на потяг, та з цією метою прибув до залізничної каси станції Лубни» Південної залізниці, що за адресою м. Лубни Полтавської області, площа Вокзальна, 6.

Після чого, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою отримання залізничного квитка на підроблене пенсійне посвідчення звернувся до касира ОСОБА_6 , якій надав підроблене пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 фотографію власника пенсійного посвідчення ОСОБА_5 , яке згідно висновку технічної експертизи документа №157 від 18.01.2017 року на 1-й сторінці має зміни первинного змісту, виражені в механічному виправленні первинної фотокартки та наклеювання на її місце іншої фотокартки, і таким чином використав завідомо підроблений документ.

Дії ОСОБА_4 , щодо внесення в посвідчення неправдивих відомостей, шляхом вклеювання власної фотографії слід кваліфікувати за ч.1 ст.358 КК України, як підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, а дії ОСОБА_4 , щодо використання завідомо підробленого документа слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 358 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, в скоєному кається. Суду показав, що дійсно в грудня 2016 року біля залізничних колій станції «Лубни» знайшов пенсійне посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_5 , яке взяв з собою та в подальшому вклеїв на місце власника посвідчення свою фотокартку. 16.01.2017 року при придбанні проїзного квитка на потяг, пред`явив підроблене ним посвідчення в касу залізничного вокзалу станції «Лубни».

Покази ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці покази достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин, прокурор також не оспорює фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

При цьому суд вважає, що сторона обвинувачення неправильно визначила предмет злочину - офіційний документ. В диспозиції статті визначено спеціальний предмет злочину посвідчення, під яким слід розуміти документ, який містить відомості про володільця і офіційно посвідчує його особу та (або) правовий статус, яким і являється підроблене пенсійне посвідчення.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що свою вину в скоєних кримінальних правопорушеннях ОСОБА_4 визнав повністю, сприяв розкриттю злочину, щиро кається у їх вчиненні, і визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі.

Остаточне покарання слід призначити за правилами ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України. При цьому суд враховує, щире каяття обвинуваченого, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, ст.ст. 50, 65-67 КК України , суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України і призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 358 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі;

за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично заявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 527 грн. 76 коп. витрат за проведення технічної експертизи документів.

Речовий доказ по справі пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , що зберігається у камері зберігання речових доказів при ГУНП в Полтавській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору .

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1