АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1449/17 Справа № 208/3865/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 ,

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0000539 за апеляційною скаргою прокурора який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.11.2013 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України, вид покарання - позбавлення волі на строк 2 роки; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. ст. 125 ч. 2, 186 ч. 2 КК України,

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року, ОСОБА_6 визнано винним за скоєння кримінального злочину за ч. 2 ст. 125 КК України у виді двох років обмеження волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з врахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, виходячи що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, визначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком суду частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.11.2013 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 квітня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день позбавлення волі за два дні попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Прокурор який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції не погодившись з вказаним вироком подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його діяння, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді двох років обмеження волі, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з врахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, виходячи що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, визначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком суду частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.11.2013 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі
Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, данні про його особу, а саме: те, що він неодноразово судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога.
ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 14.03.2015 приблизно о 10 год. 30 хв. він знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_8 , наніс останньому руками не менше двох ударів та ногами не менше двох ударів в область тулубу та голови ОСОБА_8 , чим спричинив телесні ушкодження ОСОБА_8 які відносяться до легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров`я, викликавши розлад здоров`я більше 6, але менше 21 дня.
Так, повторно, того ж дня, приблизно о 10 год. 40 хв. ОСОБА_6 умисно, відкрито, з поєднанням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого зірвав з шиї ОСОБА_8 ланцюжок вагою 16,95 грамів вартістю 12966,75 гривень та із задньої кишені джинсів дістав грошові кошти у сумі 60 (шістдесят) гривень, із кишені сумки, ОСОБА_8 взяв гаманець, з якого дістав грошові кошти у розмірі 200 (двісті) гривень та із нагрудної лівої кишені куртки ОСОБА_8 дістав мобільний телефон «Fly» білого кольору вартістю 200,00 гривень. Зазначеними діями потерпілому ОСОБА_8 завдано майнової шкоди на загальну суму 13426,75 грн.
В ході апеляційного обвинувачений заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора просив залишити її без задоволення оскільки вважає вирок суду законним та обгрунтованим.
Прокурор, підтримав вимоги апеляційної скарги просив її задовольнити у повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації його дій, не учасниками кримінального провадження не оспорюються сторонами, а тому не є предметом апеляційного розгляду.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Що стосується тверджень прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого то вони не ґрунтуються на матеріалах справи і не заслуговують уваги.
Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами статей 65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів, характер кримінального правопорушення, та вірно призначив покарання в межах санкції ч. 2 ст. КК України із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_6 , який раніше судимий, та вчинив кримінальний злочин в період відбуття покарання з випробуванням, за місцем проживання характеризується позитивно.
Врахував і конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання винного - повне визнання вини у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і часткове визнання вини за ч. 2 ст. 186 КК України, наявність сім`ї, стан здоров`я.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням або призначенням більш суворого покарання обвинуваченому

ОСОБА_6 цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_6 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції і вважає його обґрунтованим та вмотивованим.

Отже, при вказаних обставинах, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку щодо обвинуваченого в частині призначеного покарання, а тому доводи захисника про суворість призначеного покарання не знайшли свого підтвердження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора який приймав участь при розгляді справи у суді першої інстанції залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4