Провадження по справі 1-кп/521/207/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурора - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

захисника - ОСОБА_12 ,

потерпілої - ОСОБА_13 ,

представника потерпілої - ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 20 серпня 2015 року за № 0005199, за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Теплодар Одеської області, має середню освіту, не працює, одружений, має на утримані малолітню дитину 2013 року народження, судимий:

1) 16.02.2009 року Теплодарським районним судом Одеської області за ст.ст. 289 ч. 2, 309 ч. 1, 70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком у 2 роки;

2) 05.11.2009 року Біляївським районним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 190 ч. 2, 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 31.03.2014 року за відбуттям строку покарання,

зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 ,

-у скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
19 серпня 2015 року приблизно о 15 годині 45 хвилин ОСОБА_11 , перебуваючи біля будинку № 23/1 по вул. Новомосковська дорога в м. Одесі, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, наблизився до потерпілої ОСОБА_13 і, застосовуючи насильство, небезпечне для її життя, дістав з-за поясу брюк молоток і наніс ним близько 5-7 ударів по голові потерпілої, від яких вона втратила свідомість, спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеня, крововиливу в м`які мозкові оболонки, крововиливів над твердою мозковою оболонкою, втиснутого багато-уламкового переламу правої скроневої кістки з переходом на основу черепа, чотирьох забитих ран, підшкірної емфіземи голови. Скориставшись тим, що потерпіла перестала чинити опір, ОСОБА_11 зірвав з її шиї золотий ланцюжок вартістю 2000 грн., з зап`ястя золотий браслет вартістю 2000 грн., та заволодів іншим майном ОСОБА_13 мобільним телефоном марки «Нокіа С3-00» вартістю 500 грн., грошовими коштами в сумі 195 грн., після чого з місця злочину з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд і спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 4695 грн.

Вказаними умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, і із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 скоїв розбій - злочин, передбачений ч. 4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_11 свою вину в інкримінованому злочині не визнав і пояснив, що 19 серпня 2015 року в першій половині дня виконував ремонтні роботи в квартирі свого сусіда ОСОБА_15 . Близько 16 години до нього в гості прийшов приятель ОСОБА_16 , а сам він о 16 годині 52 хвилини прийшов до магазину «Таврія», де через банкомат перерахував гроші на банківську картку іншій особі за придбання наркотичного засобу. Після цього отримав на мобільний телефон повідомлення з вказівкою на місце, де він може забрати наркотик у так званій «закладці» на вул. Бригадній. Він поїхав на вказане місце, знайшов і забрав наркотик, зайшов до магазину, купив продукти і після цього з 17 години 58 хвилин знаходився вдома. Злочину не скоював, відношення до нього не має. Телефон потерпілої ОСОБА_17 не продавав, вважає, що цей свідок його обмовлює.

Не дивлячись на зазначену позицію обвинуваченого, його вина у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_13 показала в судовому засіданні, що 19.08.15 року після 14 години їхала в маршрутному таксі № 51. Сиділа позаду ОСОБА_18 , який стояв біля водія. Був одягнений у джинси, білу футболку з сіро-блакитним малюнком, з темною сумкою. На зупинці «Сходинки» вийшла, перед цим розплатившись з водієм 100-грн. купюрою і отримавши 95 грн. решту. ОСОБА_18 вийшов слідом за нею, наздогнав в безлюдному місці біля огорожі кафе «Козацька колиба», дістав з-за поясу молоток та наніс кілька ударів по голові. Спочатку вона намагалась відбитися, а потім впала і втратила свідомість. Коли прийшла до тями, виявила, що викрадено (зірвано з шиї і руки) золоті ланцюжок і браслет, з сумки телефон «Нокіа» рожевого кольору, з гаманця, який тримала в руці гроші 195 грн. В подальшому сумку і гаманець було знайдено в 10 м. від місця, де вона впала.

Садовського добре розгляділа: звернула на нього увагу в автобусі, оскільки він з`ясовував у водія дорогу, а потім під час нападу і до втрати свідомості дивилася йому в обличчя. Запам`ятала риси його обличчя. Одразу після нападу описала його прикмети сину, потім працівникам міліції. Під час досудового слідства вона на наданих їй слідчим фотознімках впевнено впізнала обвинуваченого як особу, що скоїла на неї напад. Не має сумнівів, що був саме ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що 19.08.2015 року приблизно о 16 годині 30 хвилин сусіди повідомили, що його матері ОСОБА_13 було спричинено тілесні ушкодження в районі кафе «Козацька колиба». Прибувши на місце події, де знаходилася ОСОБА_20 , він побачив у неї травму в області голови. Також у потерпілої були викрадені браслет, ланцюжок, не було сумки. Вона була при свідомості і докладно описала молодого чоловіка, що напав на неї. Пізніше, перебуваючи в лікарні, ОСОБА_20 знов описувала прикмети нападника. Після цієї події порушень пам`яті у ОСОБА_20 не було. В подальшому від ОСОБА_20 йому стало відомо, що вона впізнала нападника по фотознімкам, наданим працівниками міліції.

Свідок ОСОБА_21 показав, що займається ремонтом мобільних телефонів на ринку «Привоз». У 20-х числах серпня 2015 року його знайомий ОСОБА_11 продав йому телефон «Нокіа» рожевого кольору приблизно за 150-200 грн. без документів. Він замінив корпус телефону і через кілька днів продав телефон у новому корпусі незнайомому хлопцю.

При цьому, відповідно до протоколу пред`явленні особи для впізнання, ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_22 як особу, якій він продав телефон (ар.124-125).

Свідок ОСОБА_22 показав в судовому засіданні, що у 20-х числах серпня 2015 року на ринку «Привоз» купив телефон «Нокіа», що був раніше у вжитку. В подальшому працівники міліції вилучили у нього цей телефон, повідомивши, що він викрадений.

Свідок ОСОБА_23 пояснив суду, що працює водієм маршрутного таксі № 51у м. Одесі. На цьому маршруті автобуси ходять з інтервалом 30 хвилин. На зупинці «Сходинки» по вул. Ленінградське шосе в м. Одесі маршрутне таксі зазвичай буває приблизно о 15 годині 45 хвилин, потім приблизно о 16 годині 15 хвилин.

19.08.2015 року син потерпілої ОСОБА_19 звернувся до Малиновського РВ м. Одеси ГУМВС України в Одеській області із заявою про злочин щодо потерпілої ОСОБА_13 , вказавши в заяві ІМЕІ викраденого телефону НОМЕР_1 (ар. 122).

Оглядом телефону «Нокіа», добровільно виданого ОСОБА_22 25.08.2015 року, встановлено, що ІМЕІ телефону в протоколі огляду, а також вказаний ОСОБА_24 в заяві по добровільну видачу, співпадає з ІМЕІ телефону «Нокіа», вказаним ОСОБА_20 в заяві про злочин (ар. 150-151).

Тобто встановлено, що модель та ІМЕІ викраденого у потерпілої телефону співпадає з характеристиками телефону, збутого обвинуваченим ОСОБА_21 , а тим ОСОБА_22 .

В ході досудового розслідування потерпілій були пред`явлені для впізнання фотознімки. При проведенні зазначеної слідчої дії вона за вказаними нею попередньо прикметами впізнала на фотознімку обвинуваченого ОСОБА_11 як особу, якою здійснено розбійний напад на неї 19.08.2015 року (ар.109, 113).

В ході огляду місця події, відповідно до протоколу (ар. 148-149), в районі кафе «Козацька колиба», розташованого за адресою вул. Новомосковська дорога, 23/1, було знайдено сумку потерпілої, а також молоток зі слідами крові, який був оглянутий в судовому засіданні.

Висновком імунологічної експертизи встановлено, що кров на металевій частині молотка, вилученого з місця події, може походити від ОСОБА_13 (ар. 144-147).

Під час проведення слідчого експерименту потерпіла вказала місце скоєння злочину, що відповідає даним огляду місця події; дала пояснення щодо обставин злочину, аналогічні наданим в судовому засіданні. На підставі її показань встановлено час скоєння злочину. Результати зазначеної слідчої дії відображені у відповідному протоколі і фототаблиці (ар. 157-169).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_13 були виявлені тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеня, крововиливу в м`які мозкові оболонки, крововиливу над твердою мозковою оболонкою, втиснутого, багатоуламкового перелому правої скроневої кістки з переходом на основу черепа, чотирьох забитих ран, підшкірної емфіземи голови. Дані ушкодження могли бути заподіяні 19.08.2015 року від дії тупих твердих предметів з обмеженими контактуючими поверхнями, в тому числі могли утворитися в результаті нанесення ударів молотком (ар. 118-119).

Час скоєння злочину не раніше 15 години 27 хвилин підтверджується копію чеку платіжного терміналу, через який потерпіла здійснила оплату комунальних послуг 19.08.2015 року у вказаний час (ар. 156).

Суд вважає, що досліджені і викладені у вироку докази сторони обвинувачення є достовірними, переконливими і такими, що узгоджуються між собою. У суду відсутні підстави ставити під сумнів пояснення свідків та потерпілої, яка впевнено на досудовому слідстві і в судовому засіданні впізнала ОСОБА_11 як особу, що скоїла відносно неї злочин.

Доводи обвинуваченого щодо його непричетності до скоєння інкримінованого злочину, з огляду на досліджені докази, є непереконливими, і суд вважає їх такими, що надані з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні дали пояснення свідки сторони захисту родичі та знайомі обвинуваченого. На думку сторони захисту, зазначені свідки підтверджують алібі ОСОБА_11 .

Так, свідок ОСОБА_25 , дружина обвинуваченого, показала, що 19.08.2015 року до 16 години ОСОБА_18 робив ремонт у сусіда ОСОБА_15 і отримав за роботу 1000 грн., а о 15 годині до них в гості прийшов ОСОБА_16 . Приблизно о 16-30 ОСОБА_18 пішов до магазину і повернувся хвилин через 40. При ньому був телефон «Самсунг». За цей час телефонувала йому кілька разів вона і 1 раз ОСОБА_16 , а ОСОБА_18 їй передзвонював. Був одягнутий у темно-сині шорти, блакитну футболку. Після повернення всі троє знаходилися в квартирі до 19-30, потім ОСОБА_16 пішов. Запам`ятала цей день, оскільки було церковне свято ОСОБА_26 .

Свідок ОСОБА_27 показав, що у неділю, можливо, 19.08.2015 року, близько 16 години прийшов до ОСОБА_18 . Той робив ремонт у сусіда. Після роботи обвинувачений переодягнувся і через годину пішов до магазину, був відсутній близько години. Оскільки ОСОБА_18 затримувався, він (свідок) на прохання дружини обвинуваченого кілька разів йому телефонував. Після повернення ОСОБА_18 всі вони до вечора знаходились в квартирі. Запам`ятав, що була неділя, церковне свято, оскільки через кілька днів ОСОБА_28 повідомила про арешт ОСОБА_18 .

Аналізуючи покази свідка ОСОБА_16 , суд зважає на те, що свідок наполягає на тому, що відвідував ОСОБА_18 саме у вихідний день неділю, при цьому не виключає можливість, що це було в день скоєння злочину - 19.08.2015 року. Однак, фактично день вчинення злочину приходився на середу, а не на вихідний день. Тобто, суд приходить до висновку, що свідок припустив помилку при визначенні дати і дав покази про події дня, відмінного від 19.08.2015 року.

Свідок ОСОБА_15 показав в судовому засіданні, що приблизно 17-18 серпня 2015 року сусід ОСОБА_18 робив ремонт у нього в квартирі до 15 години 45 хвилин, за що він заплатив ОСОБА_18 200-400 грн. Ближче до 16 години 30 хвилин бачив, що ОСОБА_18 йшов в бік вул. Олексіївської, був одягнутий у темні шорти, білу футболку. Запам`ятав цей день, оскільки ходив з батьком на футбольний матч на стадіон «Чорноморець».

Свідок ОСОБА_29 показав, що приблизно 19 серпня 2015 року ОСОБА_18 робив ремонт в квартирі його сина, після чого син заплатив йому за роботу. Бачив, що до ОСОБА_18 прийшов товариш, ще коли той знаходився в квартирі сина. На початку 17-ї години ОСОБА_18 пішов з дому, був одягнутий у шорти, блакитну футболку. Запам`ятав цей день, оскільки ходив з сином на стадіон «Чорноморець», де відбувався футбольний матч за участі команди «Шахтар».

Як видно з пояснень зазначених свідків, ними не надано достовірних відомостей щодо місця перебування обвинуваченого 19.08.2015 року у час скоєння злочину. ОСОБА_27 , ОСОБА_15 і ОСОБА_29 точно не пам`ятали дату і пов`язували події з церковним святом і футбольним матчем. Але суд вважає слушними доводи сторони обвинувачення, що вказані свідки в результаті добросовісної помилки давали пояснення щодо подій іншого дня.

Так, довідкою ТОВ «Стадіон «Чорноморець» підтверджується, що в день скоєння злочину, тобто 19.08.2015 року, на стадіоні футбольних матчів не проводилось, а матч за участю футбольної команди «Шахтар» відбувався 14.08.2015 року о 19 годині, інший матч 16.08.2015 року (т. 2 ар. 10).

Крім того, загальновідомим є факт, що православне церковне свято Спас відзначається не тільки 19, а і 14 та 29 серпня.

Тобто, свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_15 і ОСОБА_29 давали покази щодо подій, які могли відбуватися 14.08.2015 року.

Таким чином, версія обвинуваченого про його знаходження за місцем проживання 19.08.2015 року у час скоєння злочину відносно ОСОБА_13 іншою особою, не знайшла підтвердження в судовому засіданні. Навпаки, суд вважає доведеною причетність до скоєння злочину саме обвинуваченим, а його пояснення, як і пояснення його дружини ОСОБА_25 , такими, що дані в межах обраної ним позиції захисту.

Зі слів ОСОБА_18 , свідків ОСОБА_28 і ОСОБА_16 , обвинувачений користувався 2 мобільними телефонами з сім-картками мобільних операторів «Київ-Стар» (телефон «Нокіа») і «Лайф» (телефон «Самсунг»). Телефони були добровільно видані Садовським стороні обвинувачення і оглянуті (ар. 170-171).

Стороною захисту було надано відомості на СD-дисках та в текстовому вигляді, отримані від мобільних операторів на підставі ухвали суду, щодо вхідних і вихідних дзвінків, здійснених з мобільних телефонів ОСОБА_18 (т. 1 ар. 213-219). Згідно з отриманими даними, телефон з сім-карткою мобільного оператора «Київ-Стар» 19.08.2015 року перебував в межах дії однієї базової станції. Що стосується телефону з сім-карткою мобільного оператора «Лайф», то до 17 години 11 хвилин він перебував в межах дії базової станції в районі місця проживання ОСОБА_18 . Починаючи з 17 години 17 хвилин до 17 години 58 хвилин з телефону здійснювалися вихідні і приймалися вхідні дзвінки в різних районах розташування базових станцій мобільного оператора.

Таким чином, на підставі зазначених документів можна прийти до висновку, що телефони, якими користувався ОСОБА_18 , на момент скоєння злочину знаходилися в районі місця його проживання. Разом з тим, зазначений висновок не є підтвердженням того, що і ОСОБА_18 в цей час знаходився за місцем проживання, а може свідчити про те, що обвинувачений не мав при собі мобільного телефону під час вчинення злочину.

Судом оглянутий СD-диск із записом з камер відеоспостереження в приміщенні магазину «Таврія В» по вул. Мельницькій, 1 в м. Одесі 19.08.2016 року з 15 по 18 годину. Однак, зафіксована на ньому інформація не має доказового значення у справі, оскільки ідентифікувати зображених осіб відвідувачів магазину неможливо.

Також, відповідно до положень ст. 86 КПК України, суд вважає недопустимими доказами надані прокурором аркуші з розпечатаною інформацією, яка міститься на Інтернет-сайтах (т. 2 ар. 11-15).

Таким чином, надані стороною обвинувачення докази доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_11 у вчиненні злочину відносно потерпілої ОСОБА_13 .

На підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що ОСОБА_11 винний у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, - у розбої, тобто нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений одружений, має на утриманні малолітню дитину. Разом з тим, раніше він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотиків, та проти власності, новий злочин скоїв через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі. Не працював і не докладав зусиль до працевлаштування, мав дохід від випадкових заробітків.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_11 , суд визнає рецидив злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що вчинений ним злочин відноситься до категорії особливо тяжких, особу винного, наявність обтяжуючої покарання обставини, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

У строк відбутого ОСОБА_11 покарання необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення, який слід обчислювати з дня його фактичного затримання, тобто з 22 серпня 2015 року (ар.с. 126), до дня набрання вироком законної сили, зараховуючи попереднє ув`язнення відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Потерпілою ОСОБА_13 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_11 компенсації матеріальної шкоди в розмірі 28 656,82 грн. та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

Обвинувачений позовні вимоги в судовому засіданні не визнав.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 винен у скоєнні злочину відносно потерпілої. Згідно з наданих потерпілою виписок із історії хвороби, після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_13 знаходилась на стаціонарному лікуванні, їй призначались медичні препарати. Факт придбання ліків та їх вартість підтверджені наданими потерпілою касовими і товарними чеками.

Тому суд вважає, що позовні вимоги потерпілої щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 28 656,82 грн.

Суд вважає, що діями ОСОБА_11 потерпілій спричинена моральна шкода, оскільки було ушкоджено її здоров`я, вона відчувала фізичний біль, переживала і до цього часу переживає за своє здоров`я та подальший перебіг травми.

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, суд враховує характер спричиненої потерпілій моральної шкоди і пов`язаних з нею моральних страждань і вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 80 000 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_11 на користь держави необхідно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення трасологічної експертизи в сумі 1843,20 грн. (ар.с 130).

У відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України речові докази, що зберігаються у Малиновському ВП у м. Одесі, необхідно: мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_1 , 2 сумки, зубну пасту, візитки, календарики, картки клієнта магазинів, картку «Надра-Банку», візитні картки, пакетик «Перець чорний», клей, пакетик з цукром, гаманець, паперовій конверт, платіжне доручення, 3 папірця із записами, квитанцію повернути потерпілій ОСОБА_13 ; телефон «Нокіа» і телефон «Самсунг» - повернути ОСОБА_11 .

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_11 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років із конфіскацією всього майна, що є його власністю.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_11 залишити незмінним тримання під вартою в ОУВП УДПТСУ № 21 в Одеській області.

Строк відбування ОСОБА_11 покарання обчислювати з дня його затримання з 22 серпня 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_11 основного покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 22 серпня 2015 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заявлений ОСОБА_13 цивільний позов задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_11 на її користь компенсацію матеріальної шкоди в сумі 28 656 (двадцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 82 коп., моральної шкоди 80 000 (вісімдесят тисяч) грн., а всього стягнути 108 656 (сто вісім тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 82 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави судові витрати на залучення експертів в сумі 1843 (одна тисяча вісімсот сорок три) грн. 20 коп.

Речові докази, що зберігаються у Малиновському ВП у м. Одесі, - мобільний телефон «Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_1 , 2 сумки, зубну пасту, візитки, календарики, картки клієнта магазинів, картку «Надра-Банку», візитні картки, пакетик «Перець чорний», клей, пакетик з цукром, гаманець, паперовій конверт, платіжне доручення, 3 папірця із записами, квитанцію повернути потерпілій ОСОБА_13 ; телефон «Нокіа» і телефон «Самсунг» - повернути ОСОБА_11 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою з дня вручення його копії.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3