Справа № 462/4125/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/118/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Романюка

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Старий Розділ, Миколаївського району, Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, без місця реєстрації, тимчасово проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого,-

за ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 24 жовтня 2016 року, -
в с т а н о в и л а :
цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
Покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 06 липня 2016 року по 24 жовтня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 06 липня 2016 року о 00.05 год. діючи у групі з обвинуваченим ОСОБА_6 за попередньою між собою змовою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на АДРЕСА_3 , з метою відкритого викрадення чужого майна, наблизились до потерпілого ОСОБА_11 та пред`явили йому вимогу віддати наявні у нього грошові кошти. Отримавши відмову від потерпілого, обвинувачений ОСОБА_6 разом із обвинуваченим ОСОБА_7 почали наносити ОСОБА_11 удари руками по голові та тулубу, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження, та незважаючи на вимоги ОСОБА_11 припинити свої злочинні дії та опір із його сторони, відкрито заволоділи його грошовими коштами у розмірі 58,00 грн., мобільним телефоном марки «Нокіа», вартістю 200,00 грн., в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Лайфселл», вартістю 20,00 грн., з абонентським номером НОМЕР_1 , мобільним телефоном марки «Самсунг», вартістю 200,00 грн., в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 20,00 грн., з абонентським номером НОМЕР_2 , запальничку синього кольору із ліхтариком на тильній частині корпусу, вартістю 10,00 грн., срібний ланцюжок, вартістю 250,00 грн. із кулоном зображення «матері Божої», вартістю 250,00 грн., годинник наручний із ремінцем чорного кольору, циферблатом зеленого кольору, вартістю 300,00 грн., чим заподіяли потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 1308,00 грн.

Не погоджуючись із даним вироком, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до ОСОБА_7 ст.69 КК України та призначити ОСОБА_7 3 роки позбавлення волі. В обґрунтуванні вимог зазначає, що суд першої інстанції у вироку зазначив, що ОСОБА_7 раніше судимий, хоча його судимість погашена у встановленому законом порядку. Також зазначає, що у оскаржуваному вироку суду наявна невідповідність висновків викладених у вироку, а саме, що ОСОБА_7 сприяв розкриттю злочину і згідно обвинувального акта мав пом`якшуючі обставини, а інший співучасник не мав пом`якшуючих обставин та не сприяв розкриттю злочину, натомість до нього застосована ст..75 КК України, а до ОСОБА_7 ні.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, є доведеною наявними у кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні доказами, та учасниками судового провадження в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції у повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, наявність інших кримінальних проваджень стосовно обвинуваченого, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні злочину визнав повністю, раніше судимий, без постійного місця проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, а також зізнався у вчиненому злочині, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв у розкритті злочину, що є обставинами, які пом`якшують покарання, обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що обране судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Фактично суд врахував всі обставини, на які посилається адвокат в своїй апеляційній скарзі.
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України та пом`якшення обраного йому судом першої інстанції покарання колегія суддів не вбачає.

Щодо покликання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_12 про те, що обвинувачений ОСОБА_7 є не судимими, то таке є безпідставним.

Згідно з ч.5 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадських робіт, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

Зокрема, як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 23 червня 2014 року за ч.1 ст.358 КК України до штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 року засудженому ОСОБА_7 замінено покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначене вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 23.06.2014р. за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, на покарання у виді 30 годин громадських робіт.

На підставі наведеного, ОСОБА_7 , який раніше судимий вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 23.06. 2014р. до штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та якому ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17.12.2015р. замінено покарання у виді штрафу на покарання у виді 30 годин громадських робіт, впродовж 1 року вчинив новий злочин, тому відповідно до вимог п.5 ст.89 КК України попередня судимість є не погашеною.

За наведених обставин, колегія суддів вважає вирок суду щодо ОСОБА_7 законним, а подану адвокатом апеляційну скаргу необґрунтованою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції не допущено.

Крім цього, відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 25 жовтня 2016 року по 24 січня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Залізничного районного суду м. Львова від 24 жовтня 2016 року без змін.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді