Справа № 640/3003/17
н/п 1-кс/640/2075/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2017 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 ,
представника заявника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 ,
встановив :
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що згідно з наказом в.о. директора ДП завод «Електроважмаш» №618-К від 11.06.2012 року ОСОБА_5 прийнято на посаду заступника начальника управління продажів.
Згідно з наказом в.о. директора ДП завод «Електроважмаш» №438-К від 25.04.2016 ОСОБА_5 переведено з посади заступника начальника управління продажів на посаду заступника директора зі стратегії та маркетингу.
Так, 12.05.2015 між ДП завод «Електроважмаш» (далі - постачальник) та ТОВ «УКРМАШІНДУСТРІЯ» (далі - покупець) був укладений договір №206/238УП, згідно з яким постачальник зобов`язується виготовити, поставити та передати у власність покупцю запасні частини для турбогенератора в номенклатурі, кількості і за ціною, зазначеними в специфікації №1 (Додаток №1), а покупець прийняти товар і оплатити його.
В подальшому, згідно з умовами даного договору, покупець оплатив виготовлений товар, але постачальник не передав у власність покупцю вказаний в договорі товар.
30.01.2017 близько 13.00 годин комерційний директор ТОВ «УКРМАШІНДУСТРІЯ» ОСОБА_8 прибув до ДП завод «Електроважмаш», розташоване за адресою: м. Харків, пр. Московський, 299, де пред`явив заступнику директора зі стратегії та маркетингу ОСОБА_5 вимогу щодо передачі товару відповідно до договору.
ОСОБА_5 вступив у злочинну змову з начальником управління зовнішньої комплектації ОСОБА_9 , направлену на вимагання та отримання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди.
З метою реалізації загального злочинного умислу ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_9 розробили злочинний план, згідно з яким вони, використовуючи своє службове становище, висловили ОСОБА_8 вимогу щодо передачі їм неправомірної вигоди в розмірі 1500000 грн. за видачу раніше оплаченого у повному обсязі товару.
У зв`язку з крайньою необхідністю у вирішенні вказаного питання та з метою запобігання настання шкідливих наслідків щодо своїх прав та законних інтересів, ОСОБА_8 був вимушений погодитись на незаконну пропозицію ОСОБА_5 та ОСОБА_9 щодо передачі їм неправомірної вигоди у вказаному розмірі.
Сторона обвинувачення зазначає в клопотанні, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, предметом якого була неправомірна вигода в особливо великому розмірі.
28.02.2017 ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.208 КПК України .
01.03.2017 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України. Санкція ч.4 ст.368 КК України передбачає позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна та зі спеціальною конфіскацією.
Вилучений 03.03.2017 під час зазначеної слідчої дії злиток був направлений до приміщення СУ ГУНП в Харківській області, за адресою: м.Харків, вул.Весніна, 14.
06.03.2017 до Київського р/с м. Харкова було направлено клопотання про накладення арешту на вказаний злиток з металу жовтого кольору.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.03.2017, яка надійшла до СУ ГУ НП в Харківській області 15.03.2017, вказане клопотання було повернуто для усунення недоліків.
До Київського районного суду м. Харкова 16.03.2017 надійшло клопотання ОСОБА_7 , в якому заявник просить повернути вилучений 03.03.2017 під час проведення огляду золотий злиток вагою 20 грамів в упаковці, згідно протоколу огляду, яке зареєстровано за № 640/3003/17-к, н/п 1-кс/640/2094/17.
На обґрунтування клопотання ОСОБА_7 зазначає, зокрема, що старшим слідчим СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_10 03.03.2017 проведено огляд депозитного залу, розташованого в 19 міському відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль», за адресою: м. Харків, вул. Молочна, 6. Під час зазначеного огляду вилучено золотий злиток вагою 20 грамів в упаковці, який належить їй та жодним чином не відноситься до будь-якого кримінального правопорушення. Зазначений золотий злиток було їй подаровано ОСОБА_11 на день народження її доньки ОСОБА_12 (а.с. 17).
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали подане клопотання. Заперечували проти клопотання ОСОБА_7 , вказуючи, що належність зазначеного майна саме їй, а не підозрюваному ОСОБА_5 підлягає перевірці в ході досудового розслідування.
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 та представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення та просив повернути вилучений золотий злиток ОСОБА_7 згідно її клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника.
Метою проведення огляду у зазначеній ухвалі слідчого судді зазначено виявлення та фіксація відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення (а.с. 11).
06.03.2017 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт майна (справа № 640/3003/17 н/п 1-кс/640/1776/17).
Згідно розписки, копію вказаної ухвали, прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 отримав 13.03.2017 о 14.15 год.
Таким чином, згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України, передбачений законом строк в сімдесят дві години для усунення недоліків слідчим не порушено, оскільки клопотання про арешт майна подано до канцелярії суду 16.03.2017 о 11.17 годині.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
З наданих матеріалів встановлено, що 01.03.2017 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, предметом якого була неправомірна вигода в особливо великому розмірі (а.с. 7-8).
Санкція ч.4 ст.368 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання сторони обвинувачення, оскільки прокурор, слідчий довели наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 4 ст. 368 КК України.
Захід забезпечення у вигляді арешту майна підозрюваного відповідає завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваного завданням кримінального провадження.
При цьому, не підлягає задоволенню клопотання ОСОБА_7 про повернення вилученого майна, виходячи з наступного.
Крім того, відповідно до протоколу огляду від 03.03.2017, під час проведення огляду, від присутньої під час вказаної слідчої дії ОСОБА_7 не надійшло жодних зауважень до протоколу, в тому числі щодо належності їй вказаного майна (а.с. 12-13).
Залучені до клопотання письмові пояснення від імені ОСОБА_11 від 07.03.2017 щодо начебто вилучення під час огляду злитка, який нею був подарований ОСОБА_7 з приводу народження доньки, були адресовані старшому слідчому СУ ГУНП України в Харківській області ОСОБА_4 та підлягають перевірці в ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Прокурор, слідчий довели на теперішній час наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, накладання арешту на вказане у клопотанні майно забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 4 ст. 368 КК України. Вказані обставини є підставою для відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_7 .
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 167, 168, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Місцем зберігання арештованого майна, визначити в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переработки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1