АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 610/1820/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/336/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти власності
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Зміївського районного суду Харківської області від 31.10.2014 у виді 1 року позбавлення волі, остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 4 років позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_8 24.12.2015 близько 10.00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою розкладного ножа відчинив передню пасажирську дверцяту автомобіля ВАЗ 2107, р.н. НОМЕР_1 , який було припарковано біля буд. № 50 по вул. Соборній в м. Балаклія Харківської області, та з салону вказаного автомобіля таємно викрав чоловічу шкіряну барсетку чорного кольору, вартістю 200 грн, в якій знаходились грошові кошти в сумі 5180 грн, які належали ОСОБА_9 .
Після чого ОСОБА_8 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5380,00 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити, у зв`язку з суворістю призначеного покарання, і призначити менш суворе покарання. Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано його сімейний стан, наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, стан здоров`я, допомогу слідству, повне визнання вини, а також щиросердне каяття.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які наполягали на задоволенні апеляційної скарги з наведених підстав та просили пом`якшити покарання, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи безпідставними доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості. Судом враховано конкретні обставини злочину, його характер, а також ту обставину, що він був вчинений в період іспитового строку, визначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 31.10.2014 року.
Судом враховані відомості про особу обвинуваченого, який був раніше неодноразово судимий за умисні злочини, не працює, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.
Обтяжуючими обставинами суд визнав рецидив злочинів та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, в якості пом`якшуючих обставин суд визнав щире каяття обвинуваченого.
За даними, відображеними в журналі судового засідання та зафіксованими на технічному носії інформації, вбачається, що відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження фактичних обставин провадження, які в суді першої інстанції не оспорювались ніким, в т.ч. обвинуваченим ОСОБА_8 . Про добровільність позиції обвинуваченого та розуміння ним процесуальних наслідків свідчить його заява від 3.06.2016року ( а.с. 82). Тому оспорювання фактичної обставини перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння в апеляційному порядку неможливе.
Доводи апелянта про те , що у нього є на утриманні троє неповнолітніх дітей не підтверджені матеріалами кримінального провадження, оскільки в свідоцтвах про народження дітей він не записаний батьком ( а.с. 35-37), а шлюб із громадянкою ОСОБА_10 не зареєстровано ( а.с. 32).
Наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, допомагав встановленню обставин справи слідством та судом, на думку колегії суддів, є характерним проявом щирості каяття обвинуваченого, в т.ч. через готовність нести кримінальну відповідальність, а не самостійними обставинами, які пом`якшують покарання. Колегія суддів не вважає пом`якшуючою обставиною й наявність у ОСОБА_8 хвороби гострого пієлонефриту ( а.с. 15).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, дійшов правильного висновку , що виправлення ОСОБА_8 неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому правильно обрав йому покарання у виді позбавлення волі . Підстав вважати надто суворим призначене обвинуваченому остаточне покарання колегія суддів не знаходить.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України судом першої інстанції було зараховано час перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 із 3.06.2016 року до набрання законної сили вироком суду в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.В зв`язку із залишенням в силі, вирок щодо ОСОБА_8 набирає законної сили з моменту проголошення ухвали апеляційним судом.
Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.
З урахуванням викладеного, керуючись, ст.ст. 404,405,407, ст.408, ст. 419, ч. 2 ст. 376, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 3 червня 2016 року у відношенні ОСОБА_8 - без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення таможе бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - з дня вручення копії ухвали.
Головуючий-
Судді