Номер провадження: 11-кп/785/330/17
Номер справи місцевого суду: 500/3076/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2017 року м. Одеса
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_3 на вирок Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 24.11.2016 року відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст.354 КК України на підставі угоди про визнання винуватості,

встановив:
Вищезазначеним вироком затверджена угода від 09.11.2016 року про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про визнання винуватості у кримінальному провадженні 0000608 від 25.02.2016 року, та ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 354 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень.

На даний вирок суду 1-ої інстанції заступник прокурора Одеської області ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок у зв`язку з істотними порушеннями вимог КПК України та направити матеріали кримінального провадження до суду для розгляду в загальному порядку, мотивуючи свою вимогу тим, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні фактично не визнав свою провину за пред`явленим йому обвинуваченням, що виключало можливість затвердження вказаної угоди.

Перевіривши апеляційну скаргу, доходжу висновку про те, що у відкритті провадження за нею необхідно відмовити з таких підстав.

Частина 4 статті 314 КПК України встановлює, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст.394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.2 ч.4 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
При цьому, ч. 4 ст. 469 КПК України, передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності НАБУ за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності НАБУ, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Разом з тим, стаття 474 КПК України передбачає загальний порядок судового провадження на підставі угод.

Частиною сьомою ст. 474 КПК України передбачено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що угода між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором була укладена відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України, при цьому перешкоди для укладення такої угоди, передбачених ст.474 КПК України, відсутні.

Постановляючи вирок, суд 1-ої інстанції затвердив угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому така згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода може бути укладена, а також призначив покарання, узгоджене сторонами угоди.

Таким чином, в даному випадку відсутні підстави, передбачені п.2 ч.4 ст.394 КПК України, з яких прокурор може оскаржити даний вирок.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної у Постанові Пленуму ВССУ "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод" №13 від 11 грудня 2015 року. Зокрема, згідно з п.22 вказаної Постанови, вирок суду першої інстанції на підставі угоди може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів та з чітко визначених законом підстав, зазначених у частинах 3, 4 ст. 394 КПК. Зокрема, сторони, а також прокурор у провадженні на підставі угоди позбавлені можливості оскаржувати таке судове рішення у зв`язку з істотним порушенням положень КПК, передбачених ст. 412 КПК, та неправильним застосуванням норм КК. У зв`язку з чим суд, в разі подання відповідних скарг з підстав, з яких судове рішення не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 КПК, має відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи те, що заступник прокурора Одеської області ОСОБА_3 просить скасувати вирок, який не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, то вважаю, що їй необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою та повернути її останній.

Керуючись ч. 4 ст. 314, ч. 1 ст. 392, ч.4 ст.394, ч. 4 ст. 399, ч.4 ст.469 КПК України, суддя доповідач-

ухвалив:
У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області ОСОБА_3 на вирок Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 24.11.2016 року, яким затверджена угода від 09.11.2016 року про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про визнання винуватості у кримінальному провадженні 0000608 від 25.02.2016 року, та ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 354 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень, - відмовити.

Копію ухвали з апеляційною скаргою надіслати заступнику прокурора Одеської області ОСОБА_3 .

Ухвала вступає в силу з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Суддя апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2