Справа № 523/1320/17
В И Р О К
Іменем України

16.02.2017 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження №0000099 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, українця, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11.11.2016 року приблизно 22 години 00 хвилин, знаходячись на майданчику за адресою: м.Одеса, вул..Проспект Добровольського, 109а, діючи з корисливих мотивів визнав предметом свого протиправного умислу мобільний телефон марки «Huawei Y3», належний ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 відкрито, шляхом ривка, викрав мобільний телефон марки «Huawei Y3» золотистого кольору імеі НОМЕР_1 , імеі-63461 вартістю 2440 грн, з сім-картою оператора «МТС» НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності не представляє.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно 11.11.2016 року у вечірній період часу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на пр..Добровольського в м.Одесі, побачив раніше не знайомих йому людей, що сиділи на лавочці. У одного із яких, як потім стало відомо ОСОБА_5 викрав мобільний телефон, та став втікати. ОСОБА_5 намагався його наздогнати, проте не зміг. В послідуючому вищевказаний викрадений телефон продав, а грошові кошти витратив на власні потреби.

В той же час обвинувачений зазначив, що кається у скоєному ним кримінальному правопорушенні, шкодує про вчинене. Також вказав, що мати померла, проживає один.
Так як, ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, та надані стороною обвинувачення матеріали в судовому засіданні, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.186 ч.1 КК України за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

До обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні злочину і сприяння в його розкритті.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом також враховуються думка потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні зазначив, що обвинуваченого може охарактеризувати з позитивної сторони, претензій до нього не має.

Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання судом також враховується, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я, сімейний стан, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, з можливим призначенням йому виду покарання, передбаченого санкцією ст.186 ч.1 КК України, у виді штрафу.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування застосування заходів забезпечення кримінального провадження не вбачається.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Речові докази по матеріалам кримінального провадження - коробку від телефону, мобільний телефон, - вважати повернутими за належністю потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1