справа № 691/699/17
провадження № 1-кп/691/150/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2017 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свидівок, Черкаського району, Черкаської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.04.2017 року за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі, строком 1 рік, та на підставі ст. 75 КК України, звільненим від відбуття призначеного покарання з однорічним іспитовим строком, на шлях виправлення не став та знову скоїв корисний злочин.

28.04.2017 року, близько 18 години 30 хвилин, діючи умисно, таємно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою викрадення предметів, які знаходяться в місцях поховання, для подальшого обернення їх на свою користь, зайшов на територію цвинтаря, який розташований по вул. Миру в м. Городище, де, шляхом демонтажу, намагався викрасти алюмінієвий виріб конусоподібної форми, довжиною 15 см, діаметром в верхній частині 10 см, та діаметром у нижній частині 4,5 см, який, відповідно до висновку про вартість майна від 22.05.2017 року, становить 566 гривень 12 копійок, із спільного місця поховання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , але свій злочин не довів до закінчення із причин, що не залежали від його волі, оскільки він був виявлений ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Тобто, обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297 КК України, кваліфікуючими ознаками якого являється незакінчений замах на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі (наруга над могилою), вчиненого з корисливих мотивів.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєні вказаного кримінального правопорушення, в якому йому було повідомлено про підозру, визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, та дав детальні пояснення щодо його обвинувачення, які повністю узгоджуються з обставинами скоєння злочину, наведеними у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд, за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 мали місце. Тобто, ОСОБА_5 скоїв незакінчений замах на незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі (наруга над могилою), вчинений з корисливих мотивів, тому суд кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297 КК України.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення (злочину), який законодавцем віднесений до тяжких злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує вину ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують вину ОСОБА_5 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд, враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, бере до уваги те, що ОСОБА_5 вину у скоєному визнав, його характеристику, вартість майна, замах на яке скоїв останній, те, що він будучи раніше засудженим вироком Звенигородського районного суду від 13.04.2017 року за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненим від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік, на шлях виправлення не став, та знову вчинив корисливий злочин, дійшов до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових злочинів, буде призначення покарання за скоєний злочин у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, не відбутої частини покарання за попереднім вироком, та із застосуванням ст. 72 КК України.

Речові докази по справі, а саме:

- один алюмінієвий виріб конусоподібної форми, довжиною 15 см, діаметром в верхній частині 10 см, та діаметром у нижній частині 4,5 см, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаської області, суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_4 за належністю.

- один рюкзак чорно-сірого кольору та картуз коричневого кольору, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаської області, суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_5 за належністю;

- один молоток з дерев`яною ручкою, довжиною 39 см, одні плоскогубці з гумовою ручкою чорно-червоного кольору, одна плоска викрутка з ручкою жовтого кольору, одні кусачки з пластиковою ручкою червоного кольору, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаської області, суд вважає за необхідне знищити;

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

До вступу вироку в законну силу, обрати відносно ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.

Керуючись ч. 4 ст. 29, ст. 337, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369 371, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч 3 ст. 15 ч. 3 ст. 297 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі, що, відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України, становить 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання, яке було призначене за вироком Звенигородського районного суду від 13.04.2017 року за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, і остаточну міру покарання ОСОБА_5 призначити 2 (два) роки 9 місяців позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу, обрати відносно ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.

Термін відбуття покарання рахувати з 29.06.2017 року.

Речові докази по справі, а саме:

- один алюмінієвий виріб конусоподібної форми, довжиною 15 см, діаметром в верхній частині 10 см, та діаметром у нижній частині 4,5 см, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаської області, повернути ОСОБА_4 за належністю.

- один рюкзак чорно-сірого кольору та картуз коричневого кольору, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаської області, повернути ОСОБА_5 за належністю;

- один молоток з дерев`яною ручкою, довжиною 39 см, одні плоскогубці з гумовою ручкою чорно-червоного кольору, одна плоска викрутка з ручкою жовтого кольору, одні кусачки з пластиковою ручкою червоного кольору, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Городищенського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаської області, знищити;

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1