Справа № 361/5693/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/57/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 48 24.01.2017

УХВАЛА
Іменем України
24 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою свідка ОСОБА_8 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , раніше не судиму

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та призначено їй покарання 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на підприємствах, установах і організаціях державної форми власності та органів державної влади і управління строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 1 п. б, ст. 9, 14 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено обвинувачену ОСОБА_7 від відбування призначеного основного та додаткового покарання.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що перебуваючи на посаді начальника відділу Держземагенства у м. Бровари Київської області, згідно наказу № 127-к від 06.06.2013 року, є особою, яка постійно обіймає посаду в органі державної влади, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто, відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України є службовою особою, 10 липня 2013 року, знаходячись в своєму службовому кабінеті за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 1, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, в порушення вимог Генерального плану м. Бровари затвердженого рішенням сесії Броварської міської ради № 150-11-23 від 26.08.1999 року підписала 47 висновків «Про погодження проектів землеустроїв щодо відведення земельних ділянок у власність в межах м. Бровари (для ведення особистого селянського господарства)».

24 липня 2013 року Головним управлінням Держземагенства в Київській області, у відповідності до розроблених проектів землеустрою щодо передачі у приватну власність земельних ділянок та погоджених висновками відділу Держземагенства у м. Бровари Київської області, було видано незаконні накази: «Про погодження проектів землеустроїв щодо відведення земельних ділянок у власність» загальною площею 94, 67 га, чим спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам територіальної громади м. Бровари Київської області.

Відповідно до акту перевірки державної інспекції сільського господарства в Київській області № А2/180 від 29.02.2016 року при прийнятті наказів Головним управлінням Держземагенства у Київській області не були враховані положення Генерального плану м. Бровари та не дотримано вимог містобудівної документації.

Відповідно до висновків про експертну оцінку земельних ділянок від 30.07.2015 року вартість земельних ділянок складає 116 879 120 гривень, що в 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є тяжкими наслідками.

В апеляційний скарзі свідок ОСОБА_8 просить вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року скасувати та прийняти нове рішення, яким винести виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що до вищезазначених висновків суд першої інстанції дійшов з огляду на визнання свої вини обвинуваченою ОСОБА_7 та на поданий стороною обвинувачення АКТ перевірки державної інспекції сільського господарства в Київській області № А2/180 від 29.02.2016 року, який навіть не досліджувався у судовому засіданні. Відповідно до даного акту перевірки при прийнятті наказів Головним управлінням Держземагенства у Київській області не були враховані положення Генерального плану м. Бровари та не дотримано вимог містобудівної документації.

Проте, при розгляді даної кримінальної справи, стороною обвинувачення було приховано від суду наявність судового рішення у господарській справі № 911/2034/16 від 13.10.2016 року, предметом дослідження якої була перевірка законності відчуження на користь 48 громадян земельних ділянок. В даному рішенні суд вказав про відповідність Генеральному плану м. Бровари виданих ГУ Держземагенстовм у Київській області наказів про затвердження проектів землеустрою та передання земельної ділянки у власність 48 громадянам.

Разом з тим, суд визнав Акт Державної інспекції сільського господарства в Київській області № А-2/180 від 29.02.2016 року, таким, що не може бути належним та допустимим доказом, оскільки при його складанні Інспекція вийшла за межі своїх повноважень.

Таким чином, апелянт вважає, що підстав для винесення вироку відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 367 України не було, а сам факт визнання обвинуваченою своєї вини можна пояснити тиском на неї з боку правоохоронних органів та органів прокуратури під час досудового розслідування, оскільки вбачається з вищевикладеного винних та протиправних дій вона не вчиняла.

Крім того, апелянт вказав, що суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , мав обставини, які унеможливлюють його участь в розгляді даної справи.

В запереченнях прокурор просить апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок суду залишити без зміни, оскільки громадянин ОСОБА_8 не є свідком у кримінальному провадженні та, взагалі, не має ніякого процесуального статусу у провадженні, а отже враховуючи вимоги ст. 393 КПК України, останній не є особою, яка має право на апеляційне оскарження вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора котрий не підтримав подану апеляційну скаргу та просив вирок суду залишити без зміни, обвинувачену ОСОБА_7 , котра апеляційну скаргу підтримала частково, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

До Апеляційного суду Київської області вже втретє надходить клопотання від апелянта ОСОБА_8 про відкладення розгляду справи. В клопотанні апелянт вказує, що на даний час знаходиться на стаціонарному лікуванні у зарубіжній клініці OZEL MEDICANA HOSPITALS BAHCHELIEVER (Туреччина) на реабілітації після оперативного втручання. Разом з тим, з цього ж клопотання вбачається, що відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 437 від 23.01.2017 року виданої Національним інститутом хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова, ОСОБА_8 був госпіталізований у відділення трансплантації нирки НІХіТ ім. О.О. Шалімова з метою видалення стенту. 23.01.2017 року йому була виконана операція цистоскопія, видалення стенту та того ж дня, останній виписаний додому під нагляд та лікування лікаря за місцем проживання.

У зв`язку з такими розбіжностями в клопотанні, не зрозуміло, де саме знаходиться апелянт та що дійсно перешкоджає йому з`явитися до суду.

Враховуючи те, що апелянт належним чином повідомлений про розгляд справи, його участь у даному кримінальному провадженні є необов`язковою, заслухавши думку учасників сторін, колегія суддів прийшла до висновку, що з боку апелянта ОСОБА_8 йде свідоме затягування процесу та перешкоджання колегії суддів розглянути кримінальне провадження в розумні строки, за таких обставин, колегія суддів вирішила розглядати кримінальне провадження без участі апелянта.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що вирок суду не відповідає дійсним обставинам справи, а встановлені судом обставини є хибними та передчасними, а тому він просить вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року скасувати ти прийняти нове рішення, яким винести виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_7 то вони є безпідставними та необґрунтованими.

Як вбачається з вироку, суд розглянув кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового процесу не заперечували проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 вину визнала, факт та обставини кримінального правопорушення не заперечувала.

Відповідно до даної статті, учасники позбавлені права оскаржувати обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку.

Крім того, ст. 407 КПК України передбачає вичерпний перелік повноважень суду апеляційної інстанції. За наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалення виправдувального вироку даний перелік не містить.

Разом з тим, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватою ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та відповідно кваліфікував її дії.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу, котра позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не вчиняла злочинів, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують покарання і правильно призначив покарання.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2016 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: