Провадження №1-кп/639/312/17
Справа №639/2525/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 рокуу Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000088 від 13 березня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чугинка Станично-Луганського району Луганської області, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 проходив військову службу за контрактом у військових частинах Внутрішніх Військ МВС України з 23 листопада 2007 р. 13 березня 2014 р. Військову частину Внутрішніх Військ, в якій проходив військову службу ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про Національну Гвардію» реорганізовано в військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №28о/с від 02 вересня 2013 р. ОСОБА_4 призначено начальником варти відділення начальника варт. Відповідно до вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2-4 Закону України «Про Національну гвардію України», ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканість державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Однак, ОСОБА_4 , умисно, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства України, без дозволу відповідних начальників та командирів, 12.06.2014 р. не з`явився вчасно до місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . 31 жовтня 2014 р. Наказом №92 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 було звільнено з військової служби у лавах Національної гвардії України. 30 березня 2017 р. ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Харківського гарнізону. Увесь час з 12.06.2014 р. по 31.10.2014 р. ОСОБА_4 не повідомляв командування військової частини НОМЕР_1 про своє місцезнаходження та поважність причин відсутності на службі, обов`язків військової служби не виконував, час проводив на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав в повному обсязі, дав відповідно до наведеного вище покази.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини, без поважних причин, тривалістю понад один місяць.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, характеризується задовільно, одружений, має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає сприяння розкриттю злочину та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_4 його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитом строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1