Провадження № 11-кп/783/526/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2016 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
у кримінальному провадженні № 0001344 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Львова,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 186 КК України,

з участю :
секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянула апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 25 лютого 2016 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 186 КК України, і, з застосуванням ст. 70 КК, засуджено до чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком два роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на його користь 17089 ( сімнадцять тисяч вісімдесят дев`ять ) грн. 80 коп. У задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання про запобіжний захід та речові докази.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 , не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає судове рішення незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування вказує, що призначене судом ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через свою м`якість, та, на його думку, є недостатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів. Зазначає, що суд безпідставно частково задовольнив його позов про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди та відмовив у відшкодуванні моральної шкоди. Вважає, що при розрахунку розміру матеріальної шкоди районний суд неправильно взяв за основу вартість польського злотого за офіційним курсом Національного банку України, так як Національний банк не здійснює продаж валюти фізичним особам, а різниця в курсі валют між Національним банком та комерційним курсом є суттєвою, що призводить до відшкодування шкоди у неповному обсязі та суперечить вимогам ст. 1166 ЦК України.

Також вказує, що внаслідок злочину йому було заподіяно моральну шкоду, яка проявилась у сильних душевних хвилюваннях, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, постійній знервованості та відчутті глибокого стресу, втраті продуктивності праці, відчуття безпеки, тривалому порушенні сну. В судовому засіданні його вимоги про відшкодування моральної шкоди обвинувачений частково визнав, проте суд у її стягненні з ОСОБА_8 безпідставно відмовив.

Просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на його користь 19 088, 09 грн. матеріальної шкоди та 19 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_8 та прокурор з доводами апеляційної скарги не погодились і просили залишити її без задоволення, а вирок без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про зміст вироку і доводи апеляційної скарги, виступи сторін щодо поданої апеляції, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляції доводи, встановила наступне.

Згідно з вироком ОСОБА_8 засуджено за те, що він, близько 21-ої години 27 квітня 2015 року, перебуваючи біля пам`ятника « Монумент Слави » по вул. Стрийській, 19 у м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, відкрито заволодів мобільним телефоном « Iphone 6 » вартістю 15 000 гривень, який належав потерпілому ОСОБА_10 , спричи-нивши йому матеріальну шкоду.
Він же, близько 22 год. 15 хв. 12 травня 2015 року, перебуваючи біля пам`ятника « Монумент Слави » по вул. Стрийській, 19 у м. Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, повторно відрито заволодів мобільним телефоном « Samsung Galaxy S6 » вартістю 2999,0 польських злотих, що по курсу Національного Банку України становило 17 089, 80 грн., який належав потерпілому ОСОБА_9 , спричинивши йому матеріальну шкоду.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні цих злочинів за наведених у вироку обставин сторонами не оскаржується і під сумнів не ставиться.

Що стосується покарання, то таке було призначено ОСОБА_8 з дотриманням положень ст. 65 КК та є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Зокрема, при призначенні покарання ОСОБА_8 районний суд взяв до уваги ступінь тяжкості вчинених ним злочинів і особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку в психоневро-логічному та наркологічному диспансерах не перебуває, у вчиненому щиро розкаявся і частково відшкодував заподіяну шкоду.

Зважаючи на це суд правильно прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і на підставі ст. 75 КК звільнив його від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком два роки, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК.

За сукупністю злочинів суд остаточно призначив ОСОБА_8 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 78 КК, якщо під час іспитового строку засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє його для відбування призначеного покарання, а у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК, тобто, до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Зважаючи на це, підстав стверджувати про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання через його невідповідність тяжкості скоєних злочинів та його особі, немає.

Всупереч доводів апеляційної скарги районний суд обґрунтовано і правильно розрахував розмір заподіяної потерпілому матеріальної шкоди з врахуванням курсу Національного банку України.

Так, відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня і згідно ст. 192 ЦК України вона є законним платіжним засобом на території України.

За змістом ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо зобов`язання цивільно-правового характеру виникають з грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти.

Відповідно до ст. 1 Закону України « Про Національний банк України » № 679-XIV від 20.05.1999, офіційний валютний курс - це курс валюти офіційно встановлений Національним банком України.

Згідно Наказу Міністерства фінансів від 10.08.2000 року № 193 « Про затвердження Положення ( стандарту ) бухгалтерського обліку », валютний курс - це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни.

Таким чином, розмір заподіяної потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди, з врахуванням вартості викраденого мобільного телефону « Samsung Galaxy S6 » ( 2999,0 польських злотих ), правильно визначено районним судом згідно офіційного курсу Національного Банку України ( т. 2 а.с. 28 ).
При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що викрадений у потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон « Samsung Galaxy S6 » під час досудового розслідування органами національної поліції був відшуканий та вилучений і на даний час долучений в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження № 0004210 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 198 КК України.
З даного приводу потерпілий ОСОБА_9 в суді заявив, що не бажає отримувати цей телефон у слідчого та хоче стягнути з обвинуваченого суму його вартості згідно рішення районного суду за його позовом про стягнення матеріальної шкоди.
Враховуючи положення ст. 1192 ЦК України, право вибору способу відшкодування заподіяної майнової шкоди суд залишає за потерпілим.
У той же час, рішення районного суду про відмову у задоволенні позовних вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди не ґрунтується на вимогах закону.
Як вбачається з вироку, суд відмовив останньому у стягненні з обвинуваченого моральної шкоди з тих підстав, що він не довів і не надав суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт завдання йому такої.
Однак це рішення є неправильним.
Відповідно до ст. 55 КПК, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Згідно ст. 128 КПК, у кримінальному провадженні може бути пред`явлений цивільний позову до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди », під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У своїй позовній заяві ( т. 2 а.с. 26 ) потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що заподіяна йому внаслідок злочину моральна шкода виражається в сильних душевних хвилюваннях, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, постійній знервованості та відчутті глибокого стресу, втраті продуктивності праці, відчуття безпеки, тривалому порушенні сну.

Відповідно до ст. 1167 ЦК, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Своїм рішенням районний суд визнав доведеною вину ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за наведених у вироку обставин, а отже, доведеним є і факт порушення прав, свобод та законних інтересів потерпілого ОСОБА_9 внаслідок цих дій обвинуваченого, оскільки його право користуватись і розпоряджатись своїм майном було протиправно порушено, що спричинило йому душевні страждання.

Таким чином, висновок районного суду у вироку про недоведеність факту заподіяння моральної шкоди потерпілому ОСОБА_9 внаслідок злочину не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до ст. 409 КПК, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене колегія суддів приходить до висновку, що рішення районного суду про відмову у задоволенні цивільного позову потерпілого є незаконним і вирок у цій частині слід змінити.

Враховуючи вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, глибину душевних страждань потерпілого ОСОБА_9 та обставини справи, дотримуючись принципів розумності і справедливості, колегія суддів вважає необхідним цивільний позов потерпілого про стягнення моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на його користь у відшкодування заподіяної моральної шкоди 2 000 гривень, а в решті відмовити.

З врахуванням наведеного апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_9 підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу задовольнити частково. Вирок Галицького районного суду м. Львова від 25 лютого 2016 року відносно ОСОБА_5 змінити. Рішення про відмову у задоволенні позовних вимог потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди скасувати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_11 на його користь моральну шкоду в сумі 2 000 гривень, а в задоволенні іншої частині цих вимог відмовити.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_3