БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/454/17
Провадження № 1-кс/497/128/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.17 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Болград Одеської області в порядку ст.107 ч.1 КПК України без застосування засобів фіксування кримінального провадження, скаргу ОСОБА_3 про визнання дій заступника прокурора Одеської області неправомірними

В С Т А Н О В И В:
28 березня 2017 року на розгляд слідчого судді передано скаргу ОСОБА_3 , якою він просить прийняти рішення про:

- визнати дії заступника прокурора Одеської області за наслідками розгляду його заяви неправомірними;

- зобов`язати розглянути його заяву по суті викладених фактів, допитати його в якості заявника і відомості внести в ЄРДР за фактом спричинення йому збитків ОСОБА_5 ;

- повернути автомобіль в робочому стані;

- явку в суд прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_6 визнати обов`язковою.

Доводи скарги мотивує тим, що 20.02.2017 року він, ОСОБА_3 звернувся з заявою на неправомірні дії прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 в зв`язку з обвинуваченням його брата ОСОБА_7 у вчиненні ДТП і арешті автомобіля «Opel Vektra», НОМЕР_1 , який є його власністю без його відома і згоди, начеб то для проведення експертизи. Втім експертиза була проведена у відсутність його брата, та у його відсутність. Однак автомобіль з невідомих причин йому не повертається. Автомобіль використовувався у підприємницьких цілях, в зв`язку з чим вони зазнали збитків. На думку заявника, дії прокурора ОСОБА_5 підпадають під дії ст.ст.206, 364 КК України. Звинувачення брата ОСОБА_7 у вчиненні ДТП неправомірні та сфальсифіковані, але він відповіді не отримав.

22.03.2017 року він отримав відповідь заступника прокурора Одеської області на його заяву від 14.03.2017 року з повідомленням про те, що його звинувачення необґрунтовані і не можуть бути підставою для внесення відомостей в ЄРДР по діям ОСОБА_5 .

Разом з цим заявник вимагає в своїй скарзі підготувати йому відповідь чому експертиза проводилась без брата ОСОБА_7 і чому не має висновку, під час судового розгляду скарги надати йому для ознайомлення висновок експерта.

Ухвалою слідчого судді від 29.03.2017 року заявнику було відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_3 (а.с.5-6), яка 13.04.2017 року ухвалою апеляційного суду Одеської області скасована, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність заступника прокурора Одеської області ОСОБА_8 визнати такою, що підлягає розгляду, та повернуто до Болградського районного суду Одеської області для розгляду по суті (а.с.27).

В судовому засіданні заявник підтримав доводи викладені в скарзі, просив задовольнити та надав додаткові пояснення з підстав зазначених в скарзі, звернувши увагу суду, що він як власник транспортного засобу «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , наполягає на неправомірних діях прокурора ОСОБА_5 , які спричинили йому шкоду в зв`язку з накладенням арешту на його транспортний засіб, що був вилучений 02.06.2016 року тимчасово, але по теперішній час не повертається, і причини не повідомляються, хоча він як приватний підприємець використовував його у своїй підприємницькій діяльності, в зв`язку з чим, йому спричинена шкода у розмірі 50000 гривен. Має на меті повернути належний йому автомобіль.

Як Ізмаїльська місцева прокуратура, так і прокуратура Одеської області були повідомлені належним чином про час та місце розгляду скарги.

Прокуратура Одеської області надіслала пояснення, згідно яких вважає скаргу ОСОБА_3 безпідставною з огляду на наступне.

СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню за № 0000302 від 02.06.2016 року за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України. Ухвалою слідчого судді від 03.06.2016 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно ОСОБА_3 , який є рідним братом правопорушника ОСОБА_9 автомобіль «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Слідчі дії тривають, ОСОБА_9 повідомлено про підозрою за ч.1 ст.286 КК України. 06.03.2017 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури області зі зверненням щодо можливих неправомірних дій прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000302. Однак, дане звернення що пов`язане з тимчасовим вилученням майна, не є заявою про кримінальне правопорушення, вчинене цією особою, оскільки в ньому лише висловлено незгоду з прийнятими процесуальними рішеннями. З огляду на дані обставини, ОСОБА_3 14.03.2017 року надано роз`яснення вимог КПК України (а.с.37-38).

Прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_4 також заперечував усі доводи заявника, викладені в скарзі, вважав їх необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Пояснив, що ОСОБА_3 не має жодного відношення до кримінального провадження № 0000302, оскільки не є а ні заявником, а ні потерпілим, а ні підозрюваним. У разі, якщо скаржник є власником тимчасово вилученого майна, згідно вимог КПК України він має можливість звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту тимчасово вилученого майна, це процедура яка чітко визначена процесуальним законом.

По суті скарги, скаржник просить визнати дії заступника прокурора Одеської області щодо розгляду його заяви неправомірними, та зобов`язати розглянути його заяву по суті усіх викладених фактів, і внести відомості в ЄРДР за фактом спричинення йому шкоди ОСОБА_5 .

Скаржнику ОСОБА_3 було надано повну, обґрунтовану відповідь на його скаргу, що свідчить про те, що його скарга була розглянута належним чином.

Вивчивши суть скарги та ознайомившись з документами доданими до скарги, заслухавши пояснення усіх учасників судового розгляду, дослідивши матеріали витребувані суддею, вважаю, що скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.
Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить: здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
У зв`язку із судовим контролем важливою є вимога про доступ до суду, яка означає, що з юрисдикції судів не можна вилучати будь-які звернення (клопотання, позови, заяви, скарги), надавати певним категоріям осіб імунітети від звернень до суду. Судові рішення з огляду на зміст принципу верховенства права повинні утверджувати справедливість і права людини, укріплювати довіру до органів, що беруть участь у розслідуванні і судовому розгляді кримінальних правопорушень.
Стаття 55 Конституції України встановлює, що кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоуправління, громадських об`єднань та посадових осіб.
Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.
Скарга в кримінальному провадженні це засноване на законі звернення суб`єктів кримінального процесу до органу державної влади або посадової особи, службової особи, уповноваженої на її прийом і вирішення, із приводу передбачуваного або дійсного порушення прав або законних інтересів, обмеження свобод, допущеного в процесі кримінального провадження, із вимогою про його усунення.
Предметом скарги в досудовому провадженні є незаконні й (або) необґрунтовані дії, бездіяльність, рішення суб`єктів, які наділені владними повноваженнями у кримінальному провадженні.
Статтею 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.
Тобто, частина 1 ст. 303 КПК України наводить вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення виключно на досудовому розслідуванні.
З метою перевірки доводів заявника, викладених в даній скарзі, слідчим суддею було витребувано з архіву Болградського районного суду Одеської області матеріали справи № 497/1149/16-к за клопотанням слідчого про арешт тимчасово вилученого майна, вивченням яких встановлено.
Відомості про вчинений злочин в ЄРДР внесено за повідомленням прийомного покою Болградської ЦРЛ (виписка з ЖЕУ № 1312) з тих підстав, що до них була доставлена гр. ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями, які отримала в процесі наїзду на неї автомобіля (а.с.5), та досудове розслідування проводилося за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження (а.с.3).

З протоколу огляду місця події від 02.06.2016 року, а саме: ділянки дороги на вулиці Асена Хрістєва навпроти проспекту Соборний (Леніна) в м. Болград, вбачається, що після проведення огляду слідчим СВ Болградського ВП був виявлений на місці та у подальшому вилучений автомобіль марки «Opel Vectra», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 04.02.2006 року на ім?я ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Opel Vectra», від 16 травня 2006 року на ім?я ОСОБА_3 (а.с.7-9).

Вказаним транспортним засобом керував ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданим Болградським МРЕВ ДАІ ГУМВС України в Одеській області від 16.05.2006 року на ім`я ОСОБА_3 . Як вбачається з графи «Особливі відмітки» - ОСОБА_9 має право керувати цим транспортним засобом (а.с.13).

Під час розгляду 03.06.2016 року клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майнаавтомобіля «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (497/1149/16-к), присутній в судовому засіданні ОСОБА_9 пояснював, що « …дійсно 02.06.2016 року за участю автомобіля марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням сталася ДТП. З місця події він не зникав, і відразу зупинив транспортний засіб, викликав швидку для надання медичної допомоги постраждалій особі.

Названим транспортним засобом користується в основному він особисто, інколи, раз на місяць може користуватися його брат ОСОБА_3 .

Не заперечував щодо задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Однак, на його думку, потреби у вилученні та накладенні арешту на посвідчення водія не має, оскільки він є приватним підприємцем, його діяльність пов`язана з переміщенням по території України на транспортному засобі з метою придбання та реалізації: овочів, фрукти та ягід. Інших доходів він не має. Проживає з батьками, які є пенсіонерами, а тому з метою утримання себе, та своєї сім`ї, має необхідність в засобах до існування, а тому є нагальна потреба користуватися посвідченням водія … (а.с.19-20).

Відразу по закінченню судового розгляду ОСОБА_9 було вручено ухвалу слідчого судді (а.с.23).

В ухвалі роз`яснено порядок і строки її оскарження (а.с.21-22).

ОСОБА_9 в судовому засіданні не заявлялося клопотання про залучення до участі у розгляді справи ОСОБА_3 , як власника майна.

Таким чином, твердження заявника ОСОБА_3 , що йому не відомо з яких підстав було вилучено транспортний засіб, та накладено на нього арешт є безпідставними, оскільки його рідний брат ОСОБА_9 , до речі якому на даний час пред`явлено підозру в цьому кримінальному провадження за вчинення злочину за ст. 286 ч.1 КК України, був присутній при розгляді клопотання прокурора, та навіть не заперечував щодо вилучення та накладення арешту на цей автомобіль.

ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України зі зверненням датованим 20.02.2017 року щодо можливих неправомірних дій прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0000302 (а.с.2), яке було розглянуто, та надано відповідь заявнику 14.03.2017 року з роз`ясненням положень КПК України. В своїй відповіді заступник прокурора Одеської області ОСОБА_11 повідомив заявника про те, що його заява не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, досудове розслідування яких здійснюється слідчим органів прокуратури, ґрунтується лише на припущеннях щодо протиправності дій, а тому не може вважатися такою, яка підлягає внесенню до ЄРДР (а.с.3).
В судовому засіданні заявник також не міг мотивувати, обґрунтувати та навести будь-які дані, відомості, факти, обставини, тощо … щодо вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ст. 214 ч.1 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Системний аналіз положень ст.ст.214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Таким чином, виходячи зі змісту ст.214 КПК України заява про кримінальне правопорушення повинна містити такі відомості.
При цьому, виходячи зі змісту ч.4 ст.214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення.
Відтак, слід розмежовувати поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та поняття зареєструвати (прийняти) відповідну заяву, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.
Згідно ст.11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Системний аналіз положень ч. 1 ст. 214 КПК України, ст.ст.2, 11 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Отже, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Однак, звернення ОСОБА_3 на адресу Генерального прокурора України від 20.02.2017 року пов`язане з тимчасовим вилученням майна в рамках кримінального провадження № 70000302 від 02.06.2016 року, не є заявою про кримінальне правопорушення, вчинене прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , як процесуальним керівником, оскільки в ньому лише висловлено незгоду з прийнятими процесуальними рішеннями.
Таким чином, доводи заявника щодо незаконності дій службових осіб прокуратури Одеської області під час розгляду вказаного звернення, так само як і щодо неправомірних дій прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_5 під час здійснення процесуального керівництва, не знайшли свого підтвердження за час даного судового розгляду, та за своїм змістом і суттю не є повідомленням про злочин, оскільки у ній не наведено даних про вчинення діяння, яке містить ознаки злочину та є суспільно небезпечним.
Що ж до вимоги заявника про повернення йому автомобіля в справному стані, слід зазначити наступне.
Глава 17 КПК України регулює порядок та підстави арешту тимчасово вилученого майна.
Скасування арешту майна визначено статтею 174 КПК України.
Так, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене, слід зробити висновок, що для повернення майна, на яке накладено арешт на підставі ухвали слідчого судді, власнику, чи іншому законному володільцю, мають бути відповідні правові підстави, та дотримано порядок визначений ст.174 КПК України.
Втім, заявник таких вимог як скасування арешту майна не заявляє, та жодних доводів з цих підстав не наводить.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Аналізуючи викладене, скарга ОСОБА_3 про визнання дій заступника прокурора Одеської області неправомірними - є необґрунтованою та в її задоволені слід відмовити.
За наслідками розгляду названої скарги заявника ОСОБА_12 в рамках діючого кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя зобов`язаний постановити рішення, чітко визначені ст. 307 КПК України.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309 ч.2, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_13 від 28 березня 2017 року відмовити.
Роз`яснити заявнику положення ст.174 КПК України, яка визначає, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1