Дата документу Справа № 313/760/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/312/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 313/760/16-к
Категорія: ст. 121 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Вільнянською установою виконання покарань в Запорізькій області № 11, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000120,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таврії Веселівського району Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_7 , зі змісту якої вбачається, що він просить призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі, посилаючись на те, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, співпрацював зі слідством, хворіє на туберкульоз.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ст. 121 ч. 2 КК до 8 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту його затримання - з 23.03.2016 року, в який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення з 23.03.2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишений без змін.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на залучення експертів в сумі 527 гривень 76 копійок.
Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий:

- 13.11.2008 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від призначеного покарання звільнений з випробувальним строком 1 рік 6 місяців;
- 05.05.2009 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 17.04.2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;
- 12.11.2013 року Веселівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 122 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі; звільнений 23.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України по відбуттю строку покарання.
Як вказано у вироку суду, ОСОБА_7 , звільнившись 23.03.2016 року з Софіївської ВК (№ 55) на підставі ч. 5 ст. 72 КК України по відбуттю строку покарання за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 12.11.2013 року та прибувши додому за місцем свого помешкання, приблизно о 23 годині 00 хвилин, знаходячись перед територією домоволодіння АДРЕСА_2 , де також знаходився потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому не менше трьох ударів правою ногою в область голови, а саме в ліву щічну області (на рівні нижньої щелепи у підборіддя) в праву лобно-скулову та в праву щічну область, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми, дифузного субарахноїдального крововиливу з проривом крові в шлуночки мозку, крововиливу в м`яких покровах голови, крововиливу в правій лобно-скуловій області.
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень настала смерть потерпілого ОСОБА_9 .
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 140 від 24.03.2016 р. причиною смерті ОСОБА_9 є набряк, дислокація головного мозку, травматичний субарахноїдальний крововилив, закрита внутрішньочерепна травма.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 140 від 20.04.2016 р. внутрішньочерепна травма кваліфікується як небезпечна для життя, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_9 .
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується матеріалами провадження, ніким не оспорюються та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також не оспорюється і є правильною.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення й попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання, призначив покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Так, із матеріалів провадження вбачається, що суд при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до тяжких злочинів, що він раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, посередні характеристики за місцем проживання та за місцем реєстрації, та обґрунтовано призначив обвинуваченомублизьке до мінімального покарання, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, яке є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Також згідно із матеріалами провадження ОСОБА_7 злочин, за який його засуджено, вчинив в день звільнення від відбування покарання за злочин проти життя та здоров`я особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та його пом`якшення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4