справа №622/1001/16-к
провадження №1-кп/619/99/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2017 року Дергачівський районний суд
Харківської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта спеціальна середня, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який знаходиться в розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , учасника АТО, нагородженого орденом «За мужність» III ступеня, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 263 ч.1, 410 ч.3, КК України,
Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року № 15/2015 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 та направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), яка дислокується у АДРЕСА_1 .
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 220-ос від 10 липня 2015 ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду патрульного (за рахунок посади інспектора прикордонної служби 3 категорії гранатометника) 1 групи інспекторів прикордонної служби 3 відділення інспекторів прикордонної служби 3 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а відповідно Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14 січня 2015 року оголошено її проведення із дня набуття чинності цього Указу.
Відповідно ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_7 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
У відповідності до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військовим майном являється державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.
Положеннями п.п. 6, 7, Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 04 серпня 2000 року передбачено, що облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності. Обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження.
Однак, на початку січня 2016 року, ОСОБА_7 , в порушення вказаних норм чинного законодавства України, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , вирішив стати на злочинний шлях, привласнити та обернути на свою користь пістолети Макарова в кількості 4 штук з 8 магазинами до них, що належать вказаній військовій частині, які мав намір використати у подальшому на власний розсуд.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення військового майна - зброї, та на носіння, збут, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, а саме пістолетів Макарова, на початку січня 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи в наряді, в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», знаходячись на території військового містечка № НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 швидкого реагування ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно проникнув в середину складу зберігання озброєння та боєприпасів Прикордонної комендатури швидкого реагування де таємно шляхом вільного доступу до дерев`яного ящика, в якому зберігались пістолети Макарова з магазинами до них, витягнув 4 пістолета Макарова та 8 магазинів, які сховав до карману кітеля, в який був одягнутий, а після цього по закінченню наряду вивіз вказані пістолети Макарова та 8 магазинів до них до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 .
Після чого, ОСОБА_7 , викравши з військової частини НОМЕР_1 військове майно - зброю, а саме 4 пістолета Макарова з 8 магазинами до них, на початку січня 2016 року, без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 дозволу, перевіз при собі громадським транспортом до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , чотири раніше викрадених пістолетів Макарова з 8 магазинами до нього де на території свого домоволодіння зберігав 3 з них разом з 6 магазинами до них без передбаченого законом дозволу до 10 квітня 2016 року.
Також, ОСОБА_7 , викравши за вищезазначених обставин, вказані вище 4 пістолети Макарова та
8 магазинів до них, приблизно в середині січня 2016 року, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом,без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 та Інструкцією про порядок виготовлення,придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної,пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622 дозволу, перевіз один пістолет Макарова та два магазини до нього з свого будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на територію гаражного кооперативу «Автомобіль», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Миру, 9, де за попередньою домовленістю збув вказаний пістолет ОСОБА_8 .
10 квітня 2016 року о 10 годині 00 хвилин три пістолети Макарова з шістьма магазинами до них вилучені працівниками поліції в ході огляду місця події за адресою мешкання ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_1 .
В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_7 направлених на викрадення військового майна - зброї, а саме 4 пістолетів Макаров з 8 магазинами до них з наступними номерами та серіями: НОМЕР_3 , КП 5413, ОН 2664, АП 2564, державі в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 1015,52 гривень (тисяча п`ятнадцять гривень пятдесят дві копійки).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочинів, так, як це зазначено вище.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні вище зазначених злочинів доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразилися:
-у викраденні військовослужбовцем вогнепальної зброї, та військового майна в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, суд кваліфікує за ч.3 ст.410 КК України;
-в носінні, зберіганні,збуту вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_7 суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку, що відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.
Участь ОСОБА_7 в АТО , наявність у нього державної нагороди ордена «За мужність» III ступеня, відповідно до ч.2 ст.66 КК України визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, за місцем проходження служби характеризується позитивно.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких являється тяжким, а другий особливо тяжким злочином,дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд відповідно до вимог ст.65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, відсутність тяжких наслідків, а також дані про особу обвинуваченого.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які наведено вище, ставлення винного до скоєного, дані про його особу і конкретні обставини справи, при відсутності обтяжуючих обставин, суд визнає можливим при призначенні покарання ОСОБА_7 застосувати ч.1 ст.69 КК України і призначити основне покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією частини цієї статті.
За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, наслідки у виді підриву авторитету Збройних сил України, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.263 та за ч.3 ст. 410 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки вважає не можливим його виправлення без ізоляції від суспільства та запобіганню вчинення нових злочинів.
При вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_7 при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд крім даних про особу винуватого та обставин, які пом`якшують покарання, враховує число злочинів, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків.
Таким чином, суд прийшов висновку про застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.
З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.410, ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.3 ст.410 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
-за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_7 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді трьох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Речові докази: - пістолети Макарова з наступними номерами та серіями: НОМЕР_3 ,№ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 та 7 магазинів до них які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання зброї Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба повернути у військову частину НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз: судово-балістичної експертизи №157 від 31 травня 2016 року - 4952,25 гривен; судово-балістичної експертизи №164 від 10 червня 2016року- 4952,25 гривень; судово-трасологічної експертизи № 690 від 17.06.2016 року) -2090 ,95 гривень.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3