Справа № 640/5679/17
н/п 1-кс/640/2957/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 ,
На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що до чергової частини Київського ВП ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення від оператора «102» про те, що 10.04.2017 року за адресою: м. Харків, вул. Алчевських 23 інспектором роти №2, батальйону №2 УПП у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_6 в ході перевірки документів було виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 нібито з ознаками підробки.
Досудовим розслідуванням було встановлено, що 10.04.2017 року приблизно о 11.00 год. за адресою: м. Харків, вул. Алчевських 23 при огляді автомобіля марки AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2000 року випуску, з Б/Н номером кузова під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході перевірки документів інспектором роти №2, батальйону №2 УПП у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_6 , при перевірці документів, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу було виявлено ознаки підробки (затертості), після чого було викликано СОГ Київського ВП ГУНП в Харківській області.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «AUDI A6», д.н.з. . НОМЕР_1 , синього кольору, 2000 року випуску, з Б/Н номером кузова є ОСОБА_7 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 .
В ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 23 слідчим СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_8 було виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль AUDI A6, д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2000 року випуску, з Б/Н номером кузова, користувачем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 та використовує мобільний телефон: НОМЕР_3 .
В ході подальшого досудового розслідування було встановлено, що автомобіль марки «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2000 року випуску, з Б/Н номером кузова слідчим СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області капітаном поліції ОСОБА_8 не вилучався, після огляду інспектором роти №2, батальйону №2 УПП у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_6 транспортний засіб було доставлено на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Опитаний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, що в листопаді 2016 року він в оголошенні знайшов автомобіль марки «AUDI A6 універсал», д.н.з. НОМЕР_1 , який продавався в м. Києві, вартістю 3,500 доларів США. Прибувши до вище вказаного міста ОСОБА_5 , оглянувши вказаний автомобіль, передав гроші за покупку автомобіля невідомій особі, після чого отримав від останнього свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та поїхав до міста Харкова. Ніякого доручення на автомобіль ОСОБА_5 від невідомої особи не отримував та в свідоцтві про реєстрацію ТЗ був вказаний інший власник.
Слідчий, посилаючись нач. 1 ст. 98, п.1, п. 3 ч.2 ст.167, ч.ч.1, 2, 3 ст. 170, ч. 5 ст. 171, ч.7 ст.236 КПК України вказав, що у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладення арешту, а саме позбавлення осіб права на відчуження, розпорядження, володіння та користування на зазначене майно, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину та має бути використаним для забезпечення цивільного позову законного власника вказаного транспортного засобу. Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегло на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом.
Слідчий також вказав, що з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, проведення судових експертизи, збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеного майна, забезпечення цивільного позову та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також враховуючи, що вилучені: автомобіль марки «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2000 року випуску, з Б/Н номером кузова та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене 10.04.2017 року в ході проведення огляду за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 23 у період часу з 10.10 до 11.10 години.
Вказав, що на виконання п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні зазначені та в додатках долучені копії документів, які підтверджують право власності на вказаний транспортний засіб копія технічного паспорта.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Власник майна ОСОБА_7 та його користувач ОСОБА_5 , про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлялись своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явились.
Згідно Рапорту слідчого Київського ВП ГУ НП в Х/о ОСОБА_3 від 12.04.2017, слідчим було повідомлено ОСОБА_5 про судове засідання в Київському районному суді м. Харкова на 14-00 год. 12.04.2017, але останній відмовився приходити, вказавши, що не має можливості приїхати. Власника автомобіля ОСОБА_7 повідомити не вдалося, оскільки за місцем проживання ніхто двері не відчинив, зв`язку з ОСОБА_7 не має.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та користувача автомобіля.
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , вилучене під час проведення огляду місця події 10.04.2017, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту зазначеного свідоцтва, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до часткового арешту майна, враховує можливість використання його як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна в цій частині підлягає задоволенню.
Разом з тим, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль марки «AUDI A6», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, 2000 року випуску, з Б/Н номером кузова.
Відповідно до Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 10.04.2017 інспектором роти № 2 батальйону № 2 УПП у м. Харків Холодовим було тимчасово затримано транспортний засіб Audi A6, НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 (а.с. 10).
Згідно протоколу огляду місця події від 10.04.2017 слідчим Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 було вилучено свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (а.с. 11-13).
У клопотанні слідчий також вказує метою арешту майна забезпечення цивільного позову, поданого законним власником зазначеного транспортного засобу.
В цій частині стороною обвинувачення на теперішній час не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в цій частині клопотанні слідчого, прокурора, не доведено значення вищевказаного автомобіля, для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в автомобілі, а тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , вилучене в ході огляду місця події 10.04.2017 року, яке належить ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити Київський ВП ГУ НП у Харківській області, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1