Справа № 474/540/17
Провадження № 1-кп/474/67/17
ВИРОК
Іменем України
31.07.17 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про примирення в рамках кримінального провадження № 0000252 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Врадіївка Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, пенсіонера, одруженого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:
25.07.2017р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та угода про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Згідно обвинувального акту 06.07.2017р., точної години досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_5 проїжджаючи на власному автомобілі марки ВАЗ-2106 д/н НОМЕР_1 по автодорозі М-13 Кіровоград-Платонове, на околиці смт. Врадіївка Миколаївської області, побачив абрикосовий сад з плодами на деревах, та у нього виник умисел направлений на таємне викрадення плодів абрикос.

З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 повернувся до місця свого мешкання, де взяв два пластмасових відра чорного кольору, два пластмасові ящика та дві картонні коробки для плодів абрикос. Крім того, ОСОБА_5 готуючись до реалізації свого злочинного умислу направленого на заволодіння чужим майном, попросив свого онука ОСОБА_7 допомогти йому збирати абрикоси, сказавши, що з власником саду він домовився.

Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 на власному автомобілі марки ВАЗ-2106 д/н НОМЕР_1 заїхав на територію абрикосового саду належному ОСОБА_4 , що розташований на околиці смт. Врадіївка Миколаївської області, біля автодороги М-13 Кіровоград-Платонове, де назбирав 79,8 кг абрикос, вартість яких складає 957 грн. 60 коп. Під час збирання плодів абрикос, ОСОБА_5 було викрито власником абрикосового саду ОСОБА_4 , який згодом викликав працівників Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області. У зв`язку з зазначеним, ОСОБА_5 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення крадіжки плодів абрикос належних ОСОБА_4 до кінця.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставини, які в силу приписів ст. 66 КК України пом`якшують покарання: щире каяття (п. 1), добровільне відшкодування завданого збитку (п. 2).

Досудовим розслідуванням не встановлено обставини, які в силу приписів ст. 67 КК України обтяжують покарання.

11.07.2017р. ОСОБА_5 оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

24.07.2017р. потерпілий ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000252 від 06.07.2017р., з одного боку та підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , з іншого боку, відповідно до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, уклали угоду про примирення наступного змісту.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Врадіївка Миколаївської області, громадянину України, освіта середня, непрацюючого, пенсіонера, одруженого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, слідчим СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.07.2017р., точної години досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_5 проїжджаючи на власному автомобілі марки ВАЗ-2106 д/н НОМЕР_1 по автодорозі М-13 Кіровоград-Платонове, на околиці смт. Врадіївка Миколаївської області, побачив абрикосовий сад з плодами на деревах, та у нього виник умисел направлений на таємне викрадення плодів абрикос.

З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 повернувся до місця свого мешкання, де взяв два пластмасових відра чорного кольору, два пластмасові ящика та дві картонні коробки для плодів абрикос. Крім того, ОСОБА_5 готуючись до реалізації свого злочинного умислу направленого на заволодіння чужим майном, попросив свого онука ОСОБА_7 допомогти йому збирати абрикоси, сказавши, що з власником саду він домовився.

Усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 на власному автомобілі марки ВАЗ-2106 д/н НОМЕР_1 заїхав на територію абрикосового саду належному ОСОБА_4 , що розташований на околиці смт. Врадіївка Миколаївської області, біля автодороги М-13 Кіровоград-Платонове, де назбирав 79,8 кг абрикос, вартість яких складає 957 грн. 60 коп. Під час збирання плодів абрикос, ОСОБА_5 було викрито власником абрикосового саду ОСОБА_4 , який згодом викликав працівників Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області. У зв`язку з зазначеним, ОСОБА_5 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення крадіжки плодів абрикос належних ОСОБА_4 до кінця.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставинами, які пом`якшують покарання підозрюваного ОСОБА_5 відповідно ст. 66 КК України: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставинами, які обтяжують покарання підозрюваного ОСОБА_5 відповідно ст. 67 КК України: відсутні.

Сторони угоди вважають за необхідне призначити підозрюваному ОСОБА_5 покарання, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням встановленої санкцією ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, у вигляді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп.

Із запропонованим видом та мірою покарання згодні.

Підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди для сторін є:

а) для підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, підозрюваному роз`яснені і є зрозумілими.

б) для підозрюваного - відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченому роз`яснено і є зрозумілими.

в) для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положенням статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимоги про відшкодування шкоди.

Підозрюваний розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду.
Підозрюваний розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

Угода складена 24.07.2017р. в 3-х екземплярах та підписана підозрюваним ОСОБА_5 , потерпілим ОСОБА_4 .

В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, зазначивши, що він відшкодував потерпілому завдану шкоду, та що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом, при чому зазначив, що він як пенсіонер отримує пенсію розміром 1 500 грн., а відтак має можливість сплати штраф у розмірі визначеному в угоді про примирення. ОСОБА_5 повідомив про добровільність своєї позиції та просив затвердити угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив відшкодування обвинувачем заподіяної шкоди, добровільність укладання угоди про примирення та те, що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України. Просив затвердити угоду про примирення.

Прокурор просив затвердити угоду та винести вирок на підставі угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.

Статтею 471 КПК України визначено, що в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Зміст угоди про примирення, укладеної 24.07.2017р. між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

В судовому засіданні, на підставі наданих прокурором матеріалів кримінального провадження, достовірно встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення. Умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Частиною 1 ст. 185 КК України визначено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Отже, вданому випадку, враховуючи наявність двох обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття і добровільне відшкодування завданого збитку, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що покарання, запропоноване сторонами, є покаранням, яке відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 468 та ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є:

для підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу;

для потерпілого - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

З огляду на вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 24.07.2017р. про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 , та призначення останньому узгодженого сторонами покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який є особою раніше не судимою, посередньо характеризується за місцем проживання, який являється особою похилого віку, наявність обставин які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

На підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази по справі - 79,8 кг плодів абрикос, які знаходяться на відповідальному зберіганні потерпілого ОСОБА_4 , підлягають залишенню останньому як законному власнику.

Керуючись ст. 100, п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373 ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, ст. 69 КК України, суд, -

засудив:
Затвердити угоду про примирення від 24 липня 2017 року укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000252 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

Речові докази по справі - 79,8 кг плодів абрикос, які знаходяться на відповідальному зберіганні потерпілого ОСОБА_4 , залишити останньому як законному власнику.

Згідно ч. 3 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку.

Суддя ОСОБА_1