ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/2193/17-к
Провадження № 1-кс/201/1749/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2017р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 26.01.2017р.,

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 08.02.2017р. надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 26.01.2017р., в якій останній просить слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу органу поліції внести відомості про скоєння кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та почати досудове розслідування. В провадження слідчого судді скаргу передано 09.02.2017р.

Скаржник 13.02.2017р. надав суду заяву, в якій просив скаргу задовольнити та розглядати її за його відсутності, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання 13.02.2017р. не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином (судова повістка отримана 10.02.2017р.), що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Розгляд скарги відбувався без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до положень ст. 107 КПК України та поданої до суду заяви ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку про те, що скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

З матеріалів скарги встановлено, що 26.01.2017р. ОСОБА_3 подав до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190, 192 КК України, однак станом на теперішній час відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення не було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки скаржником був отриманий лист з Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за № 45.5/60-3-2485 від 06.02.2017р., в якому начальник відділення повідомив про відсутність у поданій заяві обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, відомості по заяві скаржника до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились, що, на думку скаржника, свідчить про неправомірну бездіяльність органу досудового розслідування та грубе порушення вимог ст. 214 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування. Слідчий, прокурора, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, а також зважаючи на те, що уповноваженою службовою особою Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не було розпочато досудове розслідування за заявою ОСОБА_3 від 26.01.2017р., суд вважає, що бездіяльність органу досудового розслідування є незаконною та такою, що не відповідає вимогам ст. 214 КПК України.

Крім того, суд окремо вважає за необхідне звернути увагу на вищезазначений лист начальника Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в якому було відмовлено ОСОБА_3 у внесенні за заявою останнього про вчинення кримінального правопорушення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так аналіз положень кримінального процесуального закону, а також підзаконних актів, прийнятих відповідно до останнього, які регламентують підстави та порядок внесення слідчим та прокурором після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, свідчать, що КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підстав заяви та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійснення ними своїх повноважень, разом з тим, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена законом України про кримінальну відповідальність, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину.

При цьому, жодна норма кримінального процесуального закону не надає органу досудового розслідування після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення здійснювати оцінку їх обґрунтованості, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження, а отже, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Таким чином, зазначений лист начальника Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не може бути підставою для відмови у внесенні уповноваженою особою даного органу поліції після отриманні заяви ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки такий обов`язок прямо передбачений ст. 214 КПК України і не може тлумачитися службовими особами поліції на свій власний розсуд.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 25, 28, 107, 214, 303-307 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 26.01.2017р. задовольнити.

Зобов`язати уповноважену службову особу Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 26.01.2017р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1