АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/45/17 Справа № 711/171/16-к Категорія: ч. 2 ст. 186 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 на вирок Придніпровського районного суду Черкаської області від 02 липня 2016 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, не судимого в силу ст. 89 КК України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, інваліда 3 групи, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

визнано винним та засуджено:

- за ч. 1 ст. 186 КК України, і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

- за ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 1 місяць.

У відповідності з положеннями ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначенно ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Змінений підсудному ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою в Черкаському слідчому ізоляторі, взявши під варту в залі суду.

Строк покарання обчислюється з 02 липня 2016 року. Зарахувано ОСОБА_7 у строк відбутого покарання термін тримання під вартою з 19 жовтня 2015 року по 11 березня 2016 року у співвідношенні один день попереднього увч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст. 69 цього ж Кодексу до покарання у виді 2 (двох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 01 листопада 2016 року обвинуваченому ОСОБА_7 змінений запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт до набрання сили вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02.07.2016 року.

Вирішена доля речових доказів відповідно до положень ст.100 КПК України,-

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 засуджений за те, що він біля 14 год. 30 хв. 19 жовтня 2015 року підсудний ОСОБА_7 біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_3 шляхом ривка вирвав з рук потерпілої ОСОБА_9 , 1936 року народження, поліетиленовий пакет, в якому знаходились грошові кошти в сумі 180 грн., мобільний телефон «Самсунг» вартістю 300 грн. з сім-карткою вартістю 25 грн., годинник вартістю 100 грн., пульт від телевізора вартістю 100 грн., сир вартістю 15 грн., а всього заволодів майном потерпілої на суму 720 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_7 відкрито викрав чуже майно, чим скоїв злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України (грабіж).

Після цього біля 20 години 19 жовтня 2015 року підсудний ОСОБА_7 біля під`їзду № 6 будинку № 10 по вул. Орджонікідзе в м. Черкаси шляхом ривка повторно намагався вирвати з рук потерпілої ОСОБА_10 , 1947 року народження, жіночу сумку з особистими речами потерпілої, але потерпіла міцно утримувала сумку, тому підсудний вкусив потерпілу за кисть лівої руки та наніс їй один удар рукою в область тулуба, чим завдав потерпілій фізичного болю та здолав її опір із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, після чого заволодів її сумкою вартістю 50 грн., в якій знаходились карта «Приватбанку» з грошовими коштами на рахунку в сумі 40 грн., та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Підсудний ОСОБА_7 своїми умисними діями, поєднаними з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно відкрито викрав чуже майно, чим вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат обвинуваченого ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким визнати невинуватим та виправдати ОСОБА_7 . Вважає, що при ухвалені вироку було неправильно застосовано норми закону України про кримінальну відповідальність, висновки суду, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, призначене судом покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Крім того, судом 1 інстанції не взято до уваги обставини, що пом`якшують ОСОБА_7 покарання, а саме наявність в останнього тяжких інфекцій.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги захисника та просив вирок суду залишити без змін, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення .

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані.

Так, висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним злочинів передбачених за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам провадження і ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку і дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України вірно.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 про те, що висновки суду викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Мотивуючи висновки про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України, суд 1 інстанції обґрунтовано послався на дані слідчого експерименту, вході якого ОСОБА_7 розповів, що він біля будинку № 14 по вул. Пацаєва в м. Черкаси вирвав з рук потерпілої пакет, в якому був телефон (а.п.129-131). Зокрема дані слідчого експерименту узгоджуються з показами потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що приблизно о 14 год.30 хв. 19.10.2015 року біля будинку № 14 по вул. Пацаєва в м.Черкаси до неї ззаду підбіг незнайомий і вихопив з рук сумку, в якій знаходились грошові кошти, мобільний телефон, годинник, сир та інші речі, після чого втік з місця злочину. Перевіркою матеріалів кримінального провадження в апеляційному порядку не виявлено істотних порушень вимог кримінального-процесуального закону, а тому вирок суду першої інстанції законний та обґрунтований. Крім того відповідно до інформації, яка надана ПТ «Ломбард-Скарбниця», ОСОБА_7 19.10.2015 року закладав мобільний телефон «Самсунг» в ломбарді за адресою: АДРЕСА_4 , який був викуплений 20.10.2015 року (а.п.123-124).

По епізоду відкритого викрадення майна ОСОБА_10 , вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджуються показами потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що 19.10.2015 року біля 20 години вона поверталась додому і біля дверей підїзду на неї напав незнайомець, якого вона впевнено ідентифікує, як обвинуваченого, який намагався вирвати з рук сумку. Утримуючи сумку, вона впала, а обвинувачений вдарив її та вкусив за руку, після чого заолодів її сумкою, в якій знаходилась банківська картка та порожній гаманець.

Отже, судом 1 інстанції при дослідженні доказів були дотримані вимоги ст. 94 КПК України, а тому посилання захисника обвинуваченого про те, що висновки суду щодо доведеності вини ґрунтуються на припущеннях і не відповідають фактичним обставинм справи - не знайшли свого підтвердження при розгляді апеляцій.

Відповідно до змісту ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до Ппостанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Проте, як було встановлено при апеляційному розгляді даного кримінального провадження, ОСОБА_7 має ряд захворювань, що було в достатній мірі не враховано судом 1 інстанції при призначенні покарання.

Відповідно до положень ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 не судимий, характеризується позитивно, має захворювання: туберкульозне запалення плеври, ВІЛ-інфекція, кл.ст. IV.ВДТБ (2015) верхньої правої легені. Орофарингінальний кандидоз. Дизкінезія жовчовивідних шляхів. Хронічний вірусний гепатит С, апластична анемія, кількіть епізодів злочинної діяльності 2 (два) епізоди, колегія суддів приходить до переконання про призначення покарання ОСОБА_7 із затсосуванням положень ст.75 КК України та звільненням його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.

Тому, на підставі вище наведених обставин, колегія суддів вважає, що для виправлення засудженого ОСОБА_7 достатнім буде покарання із застосуванням ст..75 КК України, а тому вважає, що вирок суду підлягає зміні, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 до часткового задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 404, 405, 408, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Придніпровського районного суду Черкаської області від 02 липня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 змінити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування призначеного вироком Придніпровського районного м.Черкаси від 02.07.2016 року покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

На підставі положень ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді домашнього арешту скасувати.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ч.2 ст.75 КК України в строк відбування покарання у виді позбавлення волі, строк його попереднього ув`язнення в період з 02.07.2016 року по 01.11.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Придніпровського районного суду Черкаської області від 02 липня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Головуючий :

Судді :