Справа № 731/126/17
Провадження 1-кс/731/47/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2017 року смт. Варва
Слідчий суддя Варвинського районного
суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
в.о. начальника слідчого відділу
Варвинського ВП Прилуцького
ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Варва клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0000215 від 26 жовтня 2013 року, -
В С Т А Н О В И В:
До суду 11.05.2017 року надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , про скасування арешту майна, по кримінальному провадженню №0000215 від 26 жовтня 2013 року. В обґрунтування клопотання посилається на те, що ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 31.10.2013 року накладено арешт на автомобіль марки КАМАЗ 5320, 1992 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданий Глухівським МРЕВ ДАІ 24.03.2002 року належать ОСОБА_7 , що зареєстрований в АДРЕСА_1 . Оскільки, ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні не є підозрюваним, обвинуваченим, свідком, а крім того, відпала необхідність у застосуванні цього заходу, просив скасувати арешт накладений на його автомобіль марки КАМАЗ 5320, 1992 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .
Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що за останній час, як і за попередні 3.5 роки ніяких слідчих дій із арештованим автомобілем слідчим не було проведено, отже необхідність застосування арешту відпала.
ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.
В судовому засіданні тво. начальника слідчого відділу Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 проти клопотання заперечив та пояснив, що автомобіль КАМАЗ визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, передано на зберігання, і на нього слідчим суддею було накладено арешт. Тривалість здійснення кримінального провадження обґрунтована об`єктивними обставинами, проведена низка слідчих дій та низка експертиз, однак, на даний час підозри у кримінальному провадження нікому не пред`явлено, а необхідність зберігання вказаного майна як речового доказу не відпала.
Прокурор ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечувала, мотивувавши свою позицію тим, що майно було визнано речовим доказом, і арешт було накладено слідчим суддею, оскільки сторона обвинувачення довела, що існують реальні підстави вважати, що це майно є засобом вчинення кримінального правопорушення, тому його збереження необхідне для виконання завдань кримінального законодавства. Крім того, оскільки майно має статус речового доказу, що містить на собі докази вчинення правопорушення, зняття арешту зашкодить збереженню цього доказу, як такого.
Заслухавши пояснення адвоката, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали провадження та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що заявлене клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 31.10.2013 року накладено арешт на автомобіль КАМАЗ 5320 /д.н.з. НОМЕР_1 /, що зареєстрований на громадянина ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_1 .
Так, згідно до описової частини вказаної ухвали 25.10.2013 року працівниками МВДСО УДСО при УМВС України в Чернігівській області поблизу с. Хортиця Варвинського району, неподалік нафтопроводу Талалаївка-Гнідинці, на відстані близько 2 км від с. Боханів Варвинського району було виявлено автомобіль КАМАЗ 5320 /д.н.з. НОМЕР_1 /, в кабіні якого знаходилась ручка для відкривання та закривання шарового крану та прилаштована металева ємність в кузові. Відомості по даному факту були внесені в ЄРДР. Автомобіль КАМАЗ 5320 /д.н.з. НОМЕР_1 /, належить громадянину ОСОБА_7 . Слідчий суддя вжив заходи з належного повідомлення власника транспортного засобу про день, час та місце розгляду справи, проте відомостей про вручення судового виклику ОСОБА_7 в матеріалах кримінального провадження не має. Клопотання розглянуто за відсутності власника. Слідчим суддею здійснено висновок, що автомобіль КАМАЗ 5320 /д.н.з. НОМЕР_1 / є засобом вчинення кримінального правопорушення, а тому, з врахуванням співрозмірності обмеження права власності в порівнянні з суспільним інтересом, наявні беззаперечні підстави для накладення арешту на тимчасово вилучений автомобіль з метою встановлення і збереження слідів вчиненого кримінального правопорушення, а також забезпечення виконання завдань кримінального законодавства в частині виконання вироку суду щодо можливого задоволення цивільного позову.
Згідно до постанови про визнання речовим доказом та передачу на зберігання від 21 листопада 2013 року автомобіль Камаз, днз НОМЕР_1 було визнано речовим доказом та передано на зберігання.
В ході розгляду клопотання слідчим суддею було оглянуто матеріали кримінального провадження, зокрема, протокол огляду місця події від 26.10.2013 року щодо виявлення та вилучення в с. Боханівка, Варвинського району КАМАЗ 5320, 1992 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , металевої ручки крану, страхових полісів на ім`я ОСОБА_8 , слідів на панелі автомобілю та дверцятах.
В матеріалах кримінального провадження наявний протокол допиту ОСОБА_8 від 07.11.2013 року, який повідомив, що він є власником автомобіля КАМАЗ 7685 СУР, який він зберігав за місцем свого проживання, протягом двох останніх років. У вересні 2013 року він продав його двом особам, та передав їм реєстраційні документи на авто.
Як вбачається із відповіді начальника ТСЦ 7442 РЦС МВС в Чернігівській області, згідно до відомостей з нацбази даних автомобіль КАМАЗ 5320 днз. НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_7 , жителя Сумської області, м.Кролевець.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Згідно до ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Дослідивши матеріали кримінального провадження суд бере до уваги те, що на даний час існує достатньо підстав вважати, що арештоване майно було знаряддям злочину, та містить на собі його ознаки як от металеву ємність, прилаштована в кузові авта. Однак, слідчий суддя зважає, що протягом тривалого часу та на момент розгляду клопотання, будь-яких слідчих дій із вказаним автомобілем не проводиться, зважає на відсутність пред`явленої підозри по кримінальному провадженню, правову кваліфікацію, і реальну можливість протягом 3,5 років сторони обвинувачення провести всі необхідні дії із вказаним речовим доказом, зафіксувавши відповідні сліди злочину, що б відповідало завданням кримінального провадження.

Отже, підстава для арешту майна шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном є на думку слідчого судді актуальною. Втім, зважаючи на зміст ухвали слідчого судді про накладення арешту, та спосіб реалізації арешту майна, який фактично був застосований шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування арештованим майном, слідчий суддя вважає за необхідне скасувати арешт вказаного майна частково, надавши його власнику можливість користування таким майном, без зміни його технічних характеристик, що на думку суду буде пропорційним співвідношенням між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагне досягти сторона обвинувачення. Крім того, таке рішення убезпечить власника, який внаслідок застосованого заходу забезпечення кримінального провадження істотно обмежений у праві власності на майно, від об`єктивно тривалого процесу розслідування кримінального провадження та зважаючи на характер, спосіб і обсяг розслідування даного кримінального провадження слідчий суддя розцінює як мінімальний ризик настання негативних наслідків для досудового слідства.

Отже, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 9, 173, 174, 100 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 31.10.2013 року на автомобіль марки КАМАЗ 5320, 1992 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належать ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000215 від 26 жовтня 2013 року, в частині застосування заборони користування вказаним автомобілем його власнику, відновивши ОСОБА_7 право на користування зазначеним майном без зміни його технічного стану.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1