АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 628/3618/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/2051/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією прокурора на ухвалу слідчого судді Куп*янського міськрайонного суду Харківської області від 15 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено У задоволенні клопотання ст. слідчого СВ Куп`янського ВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_9 .
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , уродженця м. Купянська Харківська область, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.(а.с. 66-68)

Як зазначено в ухвалі, Ст. слідчий СВ Куп`янського ВП ГУ НП України в Харківській області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , посилаючись на те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин. А саме, 09.10.2016 близько 00.30 ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , знаходячись біля кафе «Sam FERI Club» в Куп`янському центральному міському парку відпочинку за адресою: Харківська обл., м. Куп`янськ, пр. Конституції, 64А, діючи з умислом, спрямованим на вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи елементарними загальноприйнятими нормами поведінки людей в суспільстві, безпричинно, із хуліганських спонукань, проявляючи особливу зухвалість за надуманим приводом затіяли сварку з ОСОБА_14 . Під час конфлікту вказані особи повалили ОСОБА_14 на землю, після чого діючи у групі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , нанесли по два удари кожен ногами в область голови та тулубу потерпілого ОСОБА_14 , а ОСОБА_9 наніс два-три удари металевим предметом схожим на биту у область голови, чим спричинили потерпілому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 65-ОКБт/16 від 10.10.2016 патологічні зміни головного мозку у вигляді набряку-набухання та дислокації його структур, а також наступні тілесні ушкодження: забита рана та синець в лівій тім`яній області; синець та садна в правій лобово-тім`яній області в проекції лобово-тім`яного шву; садна на лобі праворуч в надбрівній області; синець та садна в правій навколоочній області з переходом на проекцію надбрівної дуги; синець на спинці носу; синець в лівій навколо очній області; синець в носо-губному трикутнику праворуч; садна на верхній губі; синець та садна на нижній губі поширюючись на внутрішню поверхню; крововиливи в м`які покрови голови в лівій тім`яно-скроневій області з поширенням в потиличну область ліворуч, в лобовій області праворуч, в області надбрівної дуги в правій лобово-тім`яній області, в правій скроневій області; крововиливи в скроневі м`язи; крововиливи над твердою мозковою оболонкою в скроневій області поширюючись в потиличну область ліворуч; крововиливи під твердою мозковою оболонкою в лівій скроневій області з переходом в середню та задню черепні ямки, в правій скроневій, тім`яній області та потиличній області праворуч, з переходом у всі черепні ямки праворуч; крововиливи під м`які мозкові оболонки в лівій скроневій долі, в правій потиличній долі по базальній поверхні; точкових крововиливів в тканину головного мозку в лівій скроневій та потиличній долях, та в правій скроневій та потиличних долях; виливи крові в бокові шлуночки мозку; лінійний перелом скроневої кістки, з утворенням трьох променів, один з яких переходить в потиличну кістку ліворуч, а другий поширюється на кістки основи черепу в пірамідку скроневої кістки (черепно-мозкова травма); перелом кісток носу з обох сторін з виливом крові в його пазухи; синець на внутрішній поверхні в області проекції правого променево-зап`ясткового суглобу, що поширюється на тильну поверхню правої кисті в області першого пальця.
07 грудня 2016 прокурором було погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбаченого ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України, яке вручене матері підозрюваного ОСОБА_15 , у зв`язку з переховуванням ОСОБА_9 від слідства.
08.12.2016 слідчим суддею Куп`янського міськрайонного суду Харківської області була прийнята ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_9 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
14.12.2016 підозрюваний ОСОБА_9 добровільно з`явився до Куп`янського відділу поліції ГУ НП в Харківській області, де останнього було затримано в порядку ст.191 КПК України на підставі вказаної ухвали слідчого судді.
Обгрунтовуючи клопотання слідчий зазначив що, у разі перебування ОСОБА_9 на волі, існують об`єктивні ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також продовжити злочинну діяльність, та для запобігання цим ризикам підозрюваному доцільно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.(а.с. 2-4)
Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є недоцільним з тих підстав, що заявлені ризики, не виправдовують тримання особи під вартою. Крім того є інші підстави вважати, що інші (менш суворіші) запобіжні заходи ст. 176 КПК України, які зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу слідчого судді Куп*янського міськрайонного суду Харківської області від 15.12.2016 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Куп*янського відділу поліції ГУ НП в Харківської області ОСОБА_10 погодженого з начальником Куп*янського відділу Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_16 щодо застосування до ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, скасувати у зв*язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального правопорушення та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого та застосувати до ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційних вимог, думку захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного зхаходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1). наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопоушщення;
2). наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3). недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, в судовій ухвалі є посиланя на обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч.2 ст.296 КК України.
Разом з тим, слідчий суддя послався на те, що прокурор не довів обставин передбачених п.3 ч. ст. 194 КПК України.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об*єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов*язана мати докази, достатні для пред*явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов*язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред*явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушеннь обгрунтованою.

Колегія суддів вважає, що часткове визнання підозри, але не визнання правової кваліфікації на цій стадії розслідування не є визначальними для висновків щодо його безперечної причетності до інкримінованого злочину та потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_9 умисного тяжкого кримінального правопорушення проти життя людини свідчить про його підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, який, за матеріалами досудового розслідування, офіційно не працює та не має стабільного джерела прибутку; по версіїї слідства інкримінований злочин вчинив, перебуваючи в стані алкогольного сп*яніння, що свідчить в цілому про його негативну репутацію, спростовує доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, та можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Ризик передбачені передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не доведений, не зміг їх довести прокурор і під час апеляційного розгляду.

За наведених вище обставин висновок слідчого судді в оскарженій ухвалі що домашній арешт зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного є необгрунтованим.

Між тим, за викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов*язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м*яких запобіжних заходів до ОСОБА_9 є недостатнім, а тому керуючись вимогами ч.3 ст.407 КПК України судова колегія приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування.

Згідно до матеріалів судової справи (а.с.55-58) строк досудового розслідування спливає 19.01.2017 року.

Керуючись положеннями ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності обставин, передбачених п.2 ч.4 ст.183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст.177 та 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, судова колегія не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються лише під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Куп*янського міськрайонного суду Харківської області від 15 грудня 2016 року щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасувати.

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати в межах строку досудового розслідування до підозрюваного за ч. 2 ст. 121 та ч. 2 ст. 296 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії дійсної ухвали до 19.01.2017 року.

Покласти на слідчого та прокурора обов*язок повідомити про дійсну ухвалу близьких родичів підозрюваного.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: