Справа № 464/4816/16-к
пр.№ 1-кп/464/40/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.07.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №0000339 від 05.02.2017р. внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не військовозобов`язаного, з середньою освітою, безробітного, раніше судимого: 05.08.2015р. Сихівським районним судом м.Львова за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, покарання не відбув, судимість не погашена,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, не військовозобов`язаного, з вищою освітою, безробітного, раніше судимого: 07.12.2015р. Сихівським районним судом м.Львова за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробовуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців, покарання не відбув, судимість не погашена,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,-

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , повторно, в ніч з 4 на 5 лютого 2016 року перелізли через паркан охоронюваної території ТзОВ «Сіті Транспорт Груп», який розташований неподалік вул. Персенківка у м.Львові, та знаходячись на території даного товариства за адресою: м.Львів, вул. Стрийська, 45, проникли через розбите вікно у складський цех, де намагались викрасти моток кабелю марки КГ 3*50+1*16 довжиною 11,3 м., вартістю 1808 грн., моток кабелю марки КГ 1*50 довжиною 9,75м., вартістю 682 грн., моток кабелю марки КГ 3*50+1*16+1*10 довжиною 10,7м. вартістю 1826 грн., моток кабелю марки КГ 1*50 довжиною 12,3м., вартістю 861 грн. Однак, з причин, що не залежали від їхньої волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки були виявлені та затримані працівниками охорони ТзОВ «Сіті Транспорт Груп».

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України не визнав та надав показання про те, що проживає в квартирі АДРЕСА_3 . На початку лютого 2016 р., під час пошуку своєї собаки, яка випадково забігла на територію ТзОВ «Сіті Транспорт Груп» (територія колишнього автобусного заводу), він загубив ключі від квартири. Після цього, він попросив товариша ОСОБА_9 допомогти відшукати ключі. 04 лютого 2016 близько 23 год. вони вдвох пішли на територію заводу шукати ключі. Проникли на територію через отвір в бетонній стіні. На території заводу вони розділилися: ОСОБА_4 залишився біля паркану, а він пішов вглиб території. Територія заводу не освітлювалась, ліхтарика чи іншого спеціального обладнання в нього не було, для пошуків в темряві використовував підсвітку екрана мобільного телефону. Близько 6 год. ранку він почувши крики та гавкання собак почав втікати та кричати. Рятуючись від собак, через вікно проник в приміщення цеху. ОСОБА_4 почувши його крики прибіг на допомогу, однак їх затримала охорона та повела на прохідну, де вони пробули близько години. За деякий час приїхали працівники поліції та дізнавшись від охорони що вони нічого не вкрали, сказали їх відпустити. Однак охорона заводу викликала оперативників Сихівського відділу поліції, котрі забрали їх в Сихівський відділ поліції, де вони пробули близько 2-3 год., після чого їх знову відвезли на територію заводу. Прибувши на завод їм кинули якийсь мішок і сказали, що вони це викрали. Жодного кабелю, рюкзака чи гайкових ключів він при собі не мав. Крім цього зазначив, що до 04 лютого 2016 року двічі був на території ТзОВ «Сіті Транспорт Груп». Просить його виправдати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України не визнав та надав показання, що 03.02.2016р. він зустрівся з ОСОБА_3 , котрий повідомив, що загубив ключі біля автобусного заводу та попросив допомогти йому в пошуку ключів. Наступного дня, близько 00 год. вони пішли шукати ключі. На території заводу вони розділилися та періодично здзвонювались. Коли він вчергове подзвонив, то ОСОБА_3 не брав слухавку. Відтак, біля 4 год. 40 хв. він пішов по його слідах. Невдовзі побачив, що хтось іде з ліхтариком. Він подумав, що це ОСОБА_3 , однак це був охоронець, який його затримав на відстані близько 200 метрів від складального цеху. В подальшому, його та ОСОБА_3 завели в підсобне приміщення та зачинили. Через деякий час прибули працівники поліції, а згодом оперативники Сихівського відділу поліції, які їх забрали в Сихівський відділ поліції. Там вони пробули близько 2 год., після чого працівники Сихівського відділу поліції їх відвезли на територію заводу та завели в складальний цех. Жодного рюкзака ні він, ні ОСОБА_3 з собою не мали. Крім цього, додатково зазначив, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності за крадіжку металу з території Львівського автобусного заводу. Раніше 4 рази був на території заводу, площа якого складає 64 га. Жодного знаряддя для пошуку ключів в них не було, пошуки здійснювали за допомогою освітлення екрана мобільного телефону. Просить його виправдати.

Незважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини, їх винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:

показаннями представника ТзОВ «Сіті Транспорт Груп» ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що він працює в даному підприємстві на посаді начальника відділу безпеки. Територія заводу огороджена бетонними плитами та охороняється по периметру. З обома обвинуваченими він знайомий, оскільки обоє раніше вчиняли крадіжки з території автобусного заводу. Вранці 05 лютого 2016 року йому подзвонив працівник охорони та повідомив про затриманих. Коли він прийшов, то побачив ОСОБА_3 , якого затримали охоронці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в приміщенні складального цеху, а також ОСОБА_4 , якого під час втечі затримав ОСОБА_12 на бетонному переході між складальним цехом і будівлею охорони праці. Біля місця, де був затриманий ОСОБА_4 , виявлено рюкзак з кабелями та гайкові ключі. Зазначив, що ТзОВ «Сіті Транспорт Груп» отримало на зберігання від слідчого речові докази, які містили бірки з підписами осіб, що брали участь у проведенні огляду, однак дані бірки втрачені під час зберігання;

показаннями свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні про те, що він працює охоронцем ТзОВ «Сіті Транспорт Груп». В лютому 2016 року біля 06 год. він з охоронцем ОСОБА_11 здійснювали обхід території заводу. Біля складального цеху ними було помічено свіжі сліди на снігу. Відтак вони зрозуміли, що в цеху хтось є. Відкривши цех почули шум, а тому викликали на підмогу ОСОБА_12 . В подальшому вони побачили, що по цеху ходить ОСОБА_3 . Відтак затримали останнього. ОСОБА_3 мав при собі гайкові ключі, був одягнутий у старий брудний одяг, казав, що прийшов шукати ключі від квартири. В цеху темно, обвинувачений не мав з собою ліхтарика. ОСОБА_12 затримав ОСОБА_4 за межами складального цеху. Після чого вони обох доставили на прохідну та повідомили начальника служби безпеки, який викликав поліцію;

показаннями свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні про те, що він працює охоронцем ТзОВ «Сіті Транспорт Груп». В лютому 2016 року близько 5-6 год. ранку він з охоронцем ОСОБА_10 обходили територію заводу. Біля складального цеху на снігу побачили сліди. Відкривши цех побачили на відстані 5-10м. від дверей ОСОБА_3 , який був одягнутий у брудний спецодяг, а неподалік нього були мотки кабелю. Вони затримали обвинуваченого, який не чинив опору, вибачався, казав, що більше не буде красти та просив його відпустити. В кишенях мав гайкові ключі. Охоронець ОСОБА_12 затримав ОСОБА_4 . Про дані події вони повідомили начальника служби безпеки;

показаннями свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні про те, що він працює охоронцем ТзОВ «Сіті Транспорт Груп». В лютому 2016 року близько 06 год. 30 хв. йому подзвонив охоронець ОСОБА_10 і сказав, що хтось проник на територію складального цеху. Він підійшов із зовнішньої сторони складального цеху і чекав біля драбини (пожежного виходу). ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пішли в середину цеху. Побачивши невідому особу, яка спускається по драбині схопив її за руку, а за деякий час підбігли інші охоронці і вони повели затриманого на прохідну;

даними протоколу огляду місця події від 05.02.2016р., під час проведення якого оглянуто огороджену бетонними плитами територію заводу «ЛАЗ» та встановлено, що з правої сторони складального цеху на третьому поверсі відсутня остання шиба скла, через яку є доступ до складального цеху. Крім того, виявлено, що з правої сторони складального цеху на відстані близько 50м. розташоване сміття, по праву сторону від якого на асфальті знаходилися 8 гайкових ключів, 1 моток з мідними жилами в обмотці білого, блакитного та фіолетового кольорів, 2 мотки кабелю з оболонкою фіолетового кольору. На відстані 0,5м. від даних мотків знаходився матерчатий рюкзак темно-зеленого кольору, в якому знаходився моток кабелю в оболонці білого та фіолетового кольорів. Поблизу даних кабелів навпроти електрощитових знаходилися два чоловіки, які назвались ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Під час проведення даної слідчої дії вилучено 4 мотки кабелю, 8 гайкових ключів, рюкзак (т.2 а.с.7-9);
даними листа ТОВ «Сіті Транспорт Груп» з якого вбачається, що вартість кабелю марки КГ 3*50+1*16 довжиною 11,3м. 1808 грн., кабелю марки КГ 1*50 довжиною 9,75м. 682 грн., кабелю марки КГ 3*50+1*16+1*10 довжиною 10,7м. 1826 грн., кабелю марки КГ 1*50 довжиною 12,3м. 861 грн. (т.2 а.с.121);

оглянутими в судовому засіданні речовими доказами: мотками кабелю та рюкзаком.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.15 - ч.3 ст. 185 КК України повністю доведена.

Суд не вбачає правових підстав для виправдання обвинувачених; їхні доводи, як обвинувачених, є надуманими, розцінюються, як обраний ними спосіб захисту, обумовлений метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене. Докази обвинувачення є переконливими, об`єктивно відображають обставини справи та події; кожен доказ оцінений судом з точки зору належності, допустимості та достовірності. Обвинувачені, не заперечуючи факту проникнення на територію ТзОВ «Сіті Транспорт Груп», посилаються на те, що знаходились там з метою пошуку загублених ключів від квартири. Однак, враховуючи, що площа такої території складає декілька десятків гектарів, а пошуки малогабаритної речі (ключів) обвинувачені здійснювали в нічний час без будь-яких спеціальних засобів для освітлення, суд критично оцінює такі показання та не надає їм віри.

Показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 не спростовують даного висновку, оскільки стосуються лише обставин втрати ключів від квартири її сином ОСОБА_3 та впізнання даних ключів 05.02.2016 р. в відділі поліції, однак не містять жодних фактичних даних, які б свідчили про відсутність складу злочину в діях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З приводу клопотань сторони захисту про визнання недопустимими доказами суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд не вбачає підстав для визнання недопустимим доказом листа за підписом керівника ТзОВ «Сіті Транспорт груп» щодо вартості майна (т.2 а.с.121), оскільки відсутність на такому дати та реєстраційного номера, не є для цього достатньою підставою.

Не можуть бути підставою для визнання протоколу огляду місця події від 05.02.2016р. недопустимим доказом, покликання сторони захисту на ту обставину, що огляд проводився за участю потерпілого ОСОБА_6 , хоча останній такого статусу не мав.

Відповідно до ч.2 ст. 55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, в основі набуття фізичною чи юридичною особою у кримінальному провадженні статусу потерпілого лежить зокрема наявність таких умов як: завдання відповідної шкоди кримінальним правопорушенням та подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Відтак особа набуває статусу автоматично за наявності даних умов.

Як вбачається з протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.02.2016р. (т.2 а.с.5) усну заяву про вчинення кримінально правопорушення прийнято 05.02.2016р. о 09 год.

З протоколу огляду місця події від 05.02.2016р. (т.2 а.с.7) вбачається, що такий огляд розпочато 05.02.2016р. о 09 год. 30 хв.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм законодавства вбачається, що на момент проведення огляду місця події ОСОБА_6 мав статус представника потерпілої юридичної особи.

Довіреністю від 19.09.2016 р. (т.1 а.с. 51) ОСОБА_6 уповноважений представляти інтереси ТзОВ «Сіті Транспорт груп» в усіх судових процесах з повноваженнями наданими стороні, а відповідно до п.19 ст.3 КПК України потерпілий є стороною кримінального провадження з боку обвинувачення, а тому клопотання захисника ОСОБА_7 про недопустимість показань ОСОБА_6 в судовому засіданні є безпідставними.

Суд не вбачає підстав для визнання недопустимими доказами чотирьох мотків кабелю та рюкзака враховуючи наступне. Так, відповідно до вимог ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Дані речові докази вилучені під час огляду місця події від 05.02.2016 р., який проведений з дотриманням вимог ст.237 КПК України за участю понятих. Відсутність на оглянутих в судовому засіданні мотках кабелю та рюкзаку опечатування із завіреними підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду, що зумовлено неналежним зберіганням даного речового доказу потерпілим, не свідчить про отримання таких з істотним порушенням прав та свобод людини та не дає підстав для визнання таких речових доказів недопустимими.

Відповідно до ч.3 ст.87 КПК України недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 10.02.2016 р., дана слідча дія була проведена за участю свідка ОСОБА_4 , що є безумовною підставою для визнання даного доказу недопустимим.

Крім цього, суд визнає недопустимим доказом протокол огляду речей від 08.02.2016 р. під час якого оглянуто рюкзак та мотки кабелю (т.2 а.с.70-71), оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані щодо проведення такої процесуальної дії, а стороною обвинувачення не надано суду інших доказів, які б підтверджували відкриття даних матеріалів стороні захисту у відповідності до положень ст.290 КПК України.

Дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.3 ст.15 - ч.3 ст. 185 КК України так як вони вчинили незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднаний з проникненням у приміщення.

Таким чином, з врахуванням вимог ст.ст.65, 66-68 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу та майновий стан обвинуваченого, який не одружений, безробітний, раніше судимий, судимість не погашена, та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі ст.71 КК України, обвинуваченому ОСОБА_3 слід частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного вироком Сихівського районного суду м.Львова від 05.08.15 р.
Крім того, відповідно до ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту прибуття у місця попереднього ув`язнення для розгляду даного кримінального провадження з 23 червня 2016 року до набрання чинності Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» - 21 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , з врахуванням вимог ст.ст.65, 66-68 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким злочином, особу та майновий стан обвинуваченого, який не одружений, безробітний, раніше судимий, судимість не погашена, та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі ст.71 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 слід частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного вироком Сихівського районного суду м.Львова від 07.12.15 р.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, с у д , -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 05 серпня 2015 року, та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 05 лютого 2016 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 23.06.2016 по 21.06.2017р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3(трьох) років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 07 грудня 2015 року, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного звернення вироку до виконання.

Речові докази: моток кабелю марки КГ 3*50+1*16 довжиною 11,3м., моток кабелю марки КГ 1*50 довжиною 9,75м., моток кабелю марки КГ 3*50+1*16+1*10 довжиною 10,7м., моток кабелю марки КГ 1*50 довжиною 12,3м., які передані на зберігання представнику ТзОВ «Сіті Транспорт Груп» ОСОБА_6 повернути ТзОВ «Сіті Транспорт Груп»; рюкзак, який переданий на зберігання в камеру зберігання Сихівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області знищити; диск CD-R з інформацією по номерах НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий