04.08.17
Провадження № 1-КП/200/334/17
Справа № 200/5374/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0000026, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-17.04.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 140 годин;

-19.10.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0000026 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ч.2 ст.186 КК України.

04 серпня 2017 року до спливу продовженого строку під час розгляду кримінального провадження, виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив про необхідність продовження відносно ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ОСОБА_7 скоєно особливо тяжкий злочин, а тому, враховуючи стадію судового провадження, обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати здійсненню кримінального провадження.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора й прохав суд змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника та заперечував проти продовження строку дії тримання під вартою, оскільки має виключно позитивні характеристики, місце проживання та малолітню дитину.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, положення якої передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити чи приховати документи і речі, які мають доказове значення у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення і при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; дані щодо особистості міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, вік, наявність постійного місця роботи, репутацію, розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується особа та інші відомості.
Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершено.
Ухвалою колегії суддів від 07 липня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04 вересня 2017 року, включно.
На цей час дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 не розглянуто, не допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не досліджені письмові докази.

При цьому, при продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, й перешкоджати здійсненню кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що вказані ризики на час розгляду в суді кримінального провадження не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, з наступних підстав.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні ряду корисливих злочинів скоєних в період іспитового строку, а також у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого проти життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі.

А отже, колегія суддів вважає, що суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 та серйозність висунутого йому обвинувачення, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризиків того, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, перешкоджати здійсненню кримінального провадження, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам, у зв`язку із чим в задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, слід відмовити.
Крім того встановлено, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, офіційно не одружений, тобто міцні соціальні зв`язки в нього відсутні.
Враховуючи стадію судового провадження, коли свідки по справі не допитані, докази сторонами кримінального провадження судом не досліджувалися, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_7 впливу на свідків та потерпілих, у зв`язку із чим підстави для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу також відсутні.
Суд вважає, що на стадії судового провадження, встановлені судом ризики переховування обвинуваченого від суду та можливість перешкоджання ним розгляду кримінального провадження, що на цей час продовжують існувати та існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження не зменшилися, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а, отже, не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

На підставі викладеного суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 132, 176-177,183-184, 193-194, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_5 щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 жовтня 2017 року, включно.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3