Справа № 461/13/17
Провадження № 1-кс/461/89/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-
Заявник в судове засідання не з`явився. Надав письмову заяву з проханням розглянути скаргу без його участі.
Представник заявника в судовому засіданні підтримав скаргу, просив скаргу задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі.
Слідчий в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки призначена відповідна експертиза.
Прокурор в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду скарги відповідна прокуратура повідомлена.
Вивчивши скаргу, заслухавши доводи заявника, слідчого, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Заявник фактично позбавлений такої можливості.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частина 5 ст. 171 КПК України передбачає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;
4) у разі скасування арешту.
Слідчий не надав суду доказів того, що він звертався до суду на підставі ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
Тому суд вважає неправомірним неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України і вважає необхідним зобов`язати слідчого повернути це майно.
Розглядаючи вимоги заявника про визнання протиправною бездіяльності слідчого, а також про зобов`язання директора (власника) автостоянки безоплатно повернути автомобіль, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
Тобто, КПК України не передбачає можливість визнавати протиправною бездіяльність слідчого, а також про зобов`язання директора (власника) автостоянки безоплатно повернути автомобіль. КПК України взагалі не передбачає можливість зобов`язувати будь-кого (окрім слідчого чи прокурора) виконувати певні дії.
Тому в цій частині вимог скарги заявника необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 306, 307 КПК України, суд -
Зобов`язати старшого слідчого в ОВС СУ Головного управління Національної поліції України у Львівській області ОСОБА_4 негайно повернути ОСОБА_5 автомобіль Мерседес Бенц Е200 р.н. НОМЕР_1 .
В решті вимог скарги ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1