УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1044/17

10 липня 2017 року

Слідчий суддя Костопільського районного суду Рівненської обкласті ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

Заявник звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту на майно, а саме деревну тирсу, який було накладено ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду від 24 травня 2017 року, та зобов"язати слідчих СВ Костопільського ВП та процесуального прокурора повернути йому це майно.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що він є власником деревної тирси.

В судовому засіданні заявник та представник заявника клопотання підтримали повністю та з аналогічних підстав. Крім того, заявник пояснив, що забрав свою тирсу, за яку з ним не розрахувалися.

Прокурор заперечив щодо скасування арешту та зазначив, що арешт майна було накладено правомірно і відсутні підстави для його скасування. Вважає, що заявником не надано доказів, які б безспірно підтверджували, що заявник є власником деревинної тирси.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що заявник купляв і розпилював ліс, а тирсу, яка утворилася, продавав. На ТОВ «Українська Теплоізоляційна Компанія» тирси не було.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення заявника, його представника, прокурора та покази свідків, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000393 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України по факту викрадення товарно-матеріальних цінностей з території ТОВ «Українська Теплоізоляційна Компанія».

Деревна тирса, про скасування арешту на яку просить заявник, була виявлена на транспортних засобах, які були затримані 23.05.2017 року неподалік території ТзОВ «Українська Теплоізоляційна Компанія», що в м. Костопіль, вул. Степанська, 115.

Під час розгляду клопотання про скасування арешту із матеріалів кримінального провадження було встановлено, що інвентаризацією проведеною на ТОВ «Українська Теплоізоляційна Компанія» було виявлено недостачу деревної тирси.

В той же час заявником на підтвердження належності йому вантажу у вигляді деревної тирси було надано копію товарно-транспортної накладної від 22.05.2017 року, згідно якої вантажовідправник ФОП ОСОБА_5 відвантажив для вантажоодержувача ФОП ОСОБА_5 деревну тирсу, договір поставки від 15.01.2017 р. укладений між заявником та ОСОБА_9 про продаж тирси та договір поставки від 15.01.2017 р. укладений між заявником та ОСОБА_8 та ОСОБА_10 про продаж тирси.

Відповідно до п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.97 (з послідуючими змінами) товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. В зв`язку з цим, товарно-транспортна накладна не є правовстановлюючим документом, який безперечно стверджує, що його пред`явник є власником вантажу.

Крім того, встановлено, що надана заявником товарно-транспортна накладна не відповідає вимогам встановленим п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні. Зокрема, в ній відсутні місце її складання, вказівки про пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, неповністю вказані найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника, замовника, вантажовідправника та вантажоодержувача.

Як вбачається з договорів поставки № 1 від 15.01.2017 р., укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_9 та № 2 від 15.01.2017 р., укладеного між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , сторони домовилися, що ФОП ОСОБА_5 продає ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_8 і ОСОБА_10 деревну тирси. Згідно долучених до договорів актів приймання-передачі товару від 15.01.2017 р. ФОП ОСОБА_5 передав, а ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_8 і ОСОБА_10 прийняли деревну тирсу в кількості відповідно 400 куб.м. на суму 108 тис. грн. та 450 куб.м. на суму 112500 грн, тобто з часу прийняття ФОП ОСОБА_9 та ОСОБА_8 і ОСОБА_10 тирса перейшла у їх власність.

Аналізом договорів поставки № 1 та № 2 від 15.01.2017 р. встановлено, що вони не містить права продавця ФОП ОСОБА_5 забрати поставлену тирсу у випадку відсутності оплати за неї. Натомість у договорах поставки (п. 7.3.) містяться положення про те, що у випадку несплати за товар продавець вправі вимагати стягнення пені.

Інших документів, які б свідчили, що заявник є власником чи володільцем деревинної тирси суду надано не було.

Слідчий суддя зазначає, що при постановлені ухвали Костопільського районного суду від 24 травня 2017 року у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого підстави для арешту майна, а саме з метою збереження речових доказів та запобігання можливим фактам подальшого відчуження майна стороннім особам. Слідчим суддею при накладенні арешту враховано достатність доказів, наданих слідчим, що вказують на можливість вчинення злочину, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації. Зокрема, було враховано, що безперечні докази належності заявнику деревинної тирси були відсутні, що в зв`язку з цим потребує проведення перевірки її походження.

Слідчий суддя констатує, що заявник не довів, що він є власником чи володільцем деревинної тирси, або що в подальшому в застосуванні накладенню арешту на деревинну тирсу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, оскільки, деревинна тирса має істотне значення для кримінального провадження і тривають слідчі дії, пов"язані з встановлення дійсного походження цієї деревинної тирси.

За таких обставин клопотання про скасування арешту на деревинну тирсу не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1