11-сс/775/123/2017(м)
263/4004/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 березня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

24 березня 2017 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшло клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу СУ прокуратури Донецької області, погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно вилучене під час обшуку 07 лютого 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 березня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області ОСОБА_8 про арешт майна, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000142 від 01.03.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову увалу, якою клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на зазначене в клопотанні майно. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.

З судового матеріалу розгляду клопотання слідчого встановлено, що розроблена стійка корупційна схема, впроваджена завідуючим відділу експертизи трупів комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи» (далі КЗОЗ „ДОБСМЕ) ОСОБА_9 . Згідно договірних відносин між КЗОЗ ДОБСМЕ та ПП «Соціальна похоронна служба» (колишня назва ПП «Скорбота») в особі ОСОБА_10 , який є засновником, керівником та кінцевим бенефіціарним власником (контролером) приватного підприємства «Соціальна похоронна служба», останній надав приміщення за адресою: м. Маріуполь, проспект Нікопольський (Ілліча), б.60, для здійснення діяльності відділу експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ». У свою чергу завідуючий відділом експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ» ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , діючи умисно з метою збагачення дозволив діяльність в очолюваному ним закладі приватних підприємств, зареєстрованих на співробітників ПП «Соціальна похоронна служба» та родичів ОСОБА_10 . Зазначене надало ОСОБА_10 змогу контролювати кількість померлих осіб, які направляються на дослідження та шляхом обману змушувати родичів померлих осіб, звертатись до фактично підконтрольних йому підприємств з метою надання платних послуг пов`язаних з видачею трупів, які відповідно до п.п. 1.6, 1.7 Додатку №2 до Правил проведення судово-медичної експертизи наказу Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 є безкоштовними. З урахуванням викладеного ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншими не встановленими на теперішній час досудовим розслідуванням особами, діючи умисно з метою особистого збагачення у період часу з 01.12.2016 по 04.02.2017 через підконтрольних ОСОБА_10 осіб, які знаходились в приміщенні відділу експертизи трупів КЗОЗ «ДОБСМЕ», розташованого за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, пр. Нікопольський (Ілліча), б. 60, шляхом обману заволодів грошовими коштами громадян на загальну суму 671 844 грн., що являється особливо великим розміром.

22.02.2017 р. ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, а саме за попередньою змовою групою осіб заволодіння чужим майном шляхом обману.

Під час обшуку 07.02.2017р. на підставі ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено: грошові кошти в сумі 1285 грн.; грошові кошти в сумі 17500 грн.; відео реєстратор «Alhia»; монети з жовтого металу 13шт.; хрестик на ланцюжку з кільцем із жовтого металу; 13 кілець з жовтого металу; 3 пари сережок з жовтого металу; ланцюжок з хрестом з жовтого металу; булавка з жовтого металу; браслет з жовтого металу; 11 патронів калібру 7,62Х39; пустий магазин від карабіну; магазин з патронами калібру 7,62Х39.

08.02.2017р. винесено постанову про визнання речовими доказами вище перелічене майно в порядку, передбаченому ст. 98 КПК України.

Слідчим суддею суду першої інстанції було в повному обсязі досліджено клопотання слідчого про арешт майна, а також вивчено додані до клопотання матеріали, та на підставі цього слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого, за таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. Санкція ч.4 ст. 190 КК України передбачає конфіскацію майна.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Судом першої інстанції правильно зазначено те, що слідчим у своєму клопотання не надано жодних доказів, що зазначене майно має доказове значення по кримінальному провадженню. Зазначене майно було вилучено під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , якому не пред`явлено підозру у кримінальному провадженні, та слідчим не наведені докази, які підтверджують його право власності на майно, не наведено доказів, які б свідчили про володіння, користування чи розпорядження цим майном особами, яким пред`явлено підозру, у зв`язку із чим воно може бути об`єктом спеціальної конфіскації, не доведено, що вилучене майно одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходом від нього.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що слідчим не було доведено необхідність накладення арешту на майно вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , оскільки не було доведено підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі являються необґрунтованими та безпідставними, і на підставі цього задоволенню не підлягають.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею суду першої інстанції розглянуто клопотання прокурора з дотриманням положень кримінального процесуального закону та прийнято законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області ОСОБА_8 про арешт майна, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000142 від 01.03.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області