Провадження № 14032017
Справа № 676/7630/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: на ухвалу Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.03.2017 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією прокурора на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року,

у с т а н о в и л а :
Цією ухвалою кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України направлено прокурору Городоцької місцевої прокуратури на додаткове розслідування.

Досудовим слідством ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що з 1996 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 та спільно з нею та малолітнім сином ОСОБА_10 проживав у будинку її батьків: ОСОБА_11 і ОСОБА_12 в с. Чорниводи Городоцького району.

Із серпня 2006 року на ґрунті побутового пияцтва, ревнощів до дружини та підозр у її подружній зраді, систематичних сварок, які супроводжувались застосуванням до неї фізичного насильства, між ними припинились сімейні відносини і вони стали проживати окремо.

30 квітня 2007 року ОСОБА_8 , з метою налагодження стосунків з дружиною придбав для свого сина комп`ютер та встановив його в будинку батьків ОСОБА_9 , в той час коли вона знаходилась в магазині-барі « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Надалі цього ж дня у вечірній час, після вживання значної дози алкогольних напоїв у барі «Торнадо» в м. Городок, він вирішив наодинці зустрітись з нею та, в разі її відмови від подальшого сумісного проживання, з метою помсти на ґрунті неприязних відносин вчинити її умисне убивство.

Для реалізації свого злочинного умислу 30 квітня 2007 року близько 24-ї години ОСОБА_8 на таксі повернувся з бару до будинку своєї сестри ОСОБА_13 по АДРЕСА_1 та, взявши з собою кухонний ніж, пішов у с. Чорниводи до будинку Хібовських.

Проходячи по вул. Шкільній у с. Чорниводи він побачив, що магазин-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відчинений і дружина знаходиться ще на роботі. Через це він став очікувати ОСОБА_9 недалеко від магазину-бару на цій же вулиці, по якій вона мала повертатись додому. Однак, ОСОБА_9 в напрямку місця проживання поїхала на легковому автомобілі своїх знайомих.

Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 вирішив шляхом обману викликати Хібовських на вулицю, а тому 01 травня 2007 року близько 01-ї години він зайшов у господарство ОСОБА_11 , рукою постукав у вікно кімнати і скритим голосом повідомив ОСОБА_9 , що в магазині відчинені вхідні двері.

Переконавшись, що вона одягненою вийшла з приміщення, ОСОБА_8 повернувся на попереднє місце і вище в 50-ти метрах від будівлі магазину-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на вулиці Шкільній перестрів її.

Між ними на ґрунті неприязних стосунків, які ще й ускладнились у зв`язку з його обманом, виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 завдала йому удару рукою по обличчю. Усвідомлюючи, що примирення неможливе, реалізуючи свій злочинний намір на навмисне вбивство на ґрунті неприязних стосунків, ОСОБА_8 в пориві гніву, з метою позбавлення життя ОСОБА_9 заздалегідь приготованим кухонним ножем умисно завдав їй чисельні удари в життєво важливі органи, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді трьох проникаючих поранень грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів, колото-різаних ран шиї, лівого плечового суглобу, лівого плеча, лівої підочної ділянки, тильних поверхонь 5-го пальця лівої кисті. Після чого перетягнув тіло ОСОБА_9 на узбіччя вулиці, викинув неподалік ножа і втік з місця вчинення злочину.

Від колото-різаних поранень грудної клітини із ушкодженням легень, серця серцевої сорочки, правої долі печінки, 5-го ребра справа в хрящовій тканині, 6-го ребра зліва в хрящовій та кістковій частині, що супроводжувалось масивною зовнішньою та внутрішньою крововтратою, малокрів`ям внутрішніх органів, котрі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, на місці події настала смерть ОСОБА_9 .

Справа судами розглядалась неодноразово.

Так, вироком Дунаєвецького районного суду від 27 лютого 2008 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 14 травня 2008 року, ОСОБА_8 визнано винним за ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі. Уухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 14 квітня 2009 року цей вирок скасовано та направлено справу на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2009 року справу направлено на додаткове розслідування прокурору Городоцького району.

У подальшому вироком Дунаєвецького районного суду від 17 березня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 26 травня 2010 року та ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 24 березня 2011 року, ОСОБА_8 знову засуджено за ч.1 ст.115 КК України.

Вказаний вирок та ухвали апеляційного суду та колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України скасовано ухвалою Верховного суду України від 09 листопада 2015 року, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції через встановлення Європейським судом з прав людини 19 лютого 2015 року у справі «Жизіцький проти України» порушення ст.3 та п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

26 грудня 2016 року, повертаючи справу на додаткове розслідування за клопотанням захисника, місцевий суд послався на те, що органами досудового слідства допущена така неповнота та неправильність досудового слідства, яка не може бути усунута в ході судового розгляду, зокрема, не виконані вказівки колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 14 вересня 2009 року та колегії суддів Апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2009 року щодо встановлення мотиву вбивства, не усунуті розбіжності в показаннях свідків щодо хронології перебігу подій, виявлення знаряддя злочину, не перевірено показання кінолога щодо відшукання слідів, які виявив пошуковий собака, не перевірено висновки судово-біологічної експертизи виявлених недопалків та не з`ясовано, кому вони належать.

Крім того, органами досудового слідства поверхнево та однобічно досліджено обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: під час огляду місця події не вилучено всіх речей зі слідами крові, піднігтьовий вміст рук потерпілої на предмет виявлення часток та вмісту ДНК особи-злочинця, не проведено огляд автомобіля та осіб, які виявили тіло ОСОБА_9 , неналежним чином вилучено та опечатано речовий доказ кухонний ніж, виявлений на місці події.

Судом звернуто увагу, що в обвинувальному висновку не описано хронології подій, що передували злочину, не вказано час та послідовність спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, їх тяжкість та локалізація, механізм та взаємозв`язок з настанням смерті, а отже пред`явлене обвинувачення не відповідає вимогам ст.132 КПК України в редакції 1960 року.

Водночас, органом досудового слідства не перевірено твердження підсудного ОСОБА_8 про застосування до нього недозволених методів слідства працівниками Городоцького РВ УМВС України в Хмельницькій області та заподіяння йому тілесних ушкоджень під час відібрання явки з повинною, внаслідок чого 19 лютого 2015 року Європейським судом з прав людини встановлено порушення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, зокрема ст.3 та п.1 ст.6 Конвенції.

В апеляції прокурор просив ухвалу суду скасувати, а кримінальну справу повернути на новий судовий розгляд.

Уважав, що висновки, викладені в ухвалі суду, не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначав, що на виконання вказівок апеляційного суду, з метою підтвердження мотивів ОСОБА_8 на вчинення умисного вбивства дружини, органом досудового розслідування додатково допитані потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які підтвердили факти неодноразового застосування насильства до потерпілої; проведено відтворення обстановки та обставин події зі свідком ОСОБА_17 ; огляд місцевості по маршруту найбільш вірогідного пересування пішоходів у напрямку від місця проживання ОСОБА_13 до бару-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; допитані свідки ОСОБА_18 , кінолог ОСОБА_19 ,. свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .. ОСОБА_24 щодо взяття сліду пошуковою собакою від місця знаходження трупа ОСОБА_9 та до будинку ОСОБА_25 , у який повернувся ОСОБА_8 після скоєння вбивства.

Стверджував, що огляд місця події проведений з дотриманням вимог ст.ст.190-191 КПК України в редакції 1960 року, а вилучені сліди опечатані відповідно до вимог КПК України.

Недоліки в протоколі огляду місця події щодо відсутності даних про температуру повітря, температуру тіла потерпілої, необхідність вилучення інших речей зі слідами крові на теперішній час не можуть бути усунуті, як і проведення огляду автомобіля та осіб, які виявили труп ОСОБА_9 .

Вказував, що на даний час відсутні підстави для проведення експертизи ДНК потожирових виділень, виявлених на рукоятці ножа, який є знаряддям злочину, оскільки згідно показань експерта-імунолога ОСОБА_26 при проведенні експертизи такі були повністю змиті.

Крім того, згідно актів від 02 липня 2008 року, після набрання вироком суду щодо ОСОБА_8 речові докази: кухонний ніж та недопалки сигарет знищені.

Зазначав, що на даний час слідчим відділом прокуратури Хмельницької області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ознаками ч.2 ст.365, ч.2 ст.367 КК України щодо застосування до ОСОБА_8 недозволених методів досудового слідства, в якому останній визнаний потерпілим.

Ураховуючи викладене, уважав, що в суду не було достатніх підстав для направлення кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляції, пояснення прокурора та представника потерпілих ОСОБА_7 на підтримання апеляції про скасування ухвали суду з викладених у ній мотивів, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України (в редакції 1960 року) повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно з роз`ясненнями п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року № 2 „Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст.ст.22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, зокрема, не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; тощо.

Судом правильно встановлено, що матеріали справи щодо ОСОБА_8 вже повертались на додаткове розслідування, востаннє ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2009 року, проте органом досудового слідства не були виконані вказівки суду про встановлення мотиву вбивства, усунення розбіжностей в показаннях свідків щодо хронології перебігу подій та виявлення знаряддя злочину, перевірки показань кінолога про відшукання слідів, які виявив пошуковий собака, перевірки висновків судово-біологічної експертизи виявлених на місці події недопалків та з`ясування їх належності, встановлення механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілій та їх локалізації.

Обґрунтованим, на переконання колегії суддів, є висновок суду про проведення досудового слідства з грубим порушенням вимог норм КПК України щодо збирання та фіксації слідів злочину.

Так, під час огляду місця події не було вилучено всіх речей зі слідами крові, а також піднігтьовий вміст рук потерпілої на предмет виявлення часток та вмісту ДНК особи-злочинця, не проведено огляд автомобіля та осіб, які виявили тіло ОСОБА_9 , не належним чином вилучено та опечатано речовий доказ кухонний ніж, виявлений на місці події.

Крім того, ст.132 КПК України (в редакції 1960 року) передбачає, що у постанові про притягнення як обвинуваченого повинно бути зазначено: хто склав постанову; місце і час її складання; назву справи; прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, день, місяць та рік його народження; злочин, у вчиненні якого обвинувачується дана особа, час, місце та інші обставини вчинення злочину, наскільки вони відомі слідчому, і стаття кримінального закону, якою передбачений цей злочин. Слідчий обмежився формальним перерахунком виявлених тяжких тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій, які не відповідають фактичним тілесним ушкодженням, виявлених судово-медичним експертом на тілі трупа; не зазначив коли, яким чином і де саме, спричинено тілесні ушкодження потерпілій, які з них викликали кровотечу, що призвело до смерті; чи є дані тілесні ушкодження в причинному зв`язку з настанням смерті та на яких доказах ґрунтується пред`явлення обвинувачення.
Аналогічні вимоги законодавець пред`являє і до обвинувального висновку згідно ст.223 КПК України (в редакції 1960 року).
Однак, у пред`явленому ОСОБА_8 обвинуваченні не вказано час та послідовність спричинення тілесних ушкоджень, їх тяжкість та локалізація, механізм та взаємозв`язок з настанням смерті, час настання смерті від моменту їх спричинення, чи була ймовірність до життя при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги, в обвинувачені так і не зазначено в чому полягають мотиви вчинення злочину підсудним, що є порушенням ч.1 ст.334 КПК України (1960 року) та порушує право обвинуваченого на захист.
Також органом досудового слідства не перевірено твердження підсудного ОСОБА_8 про застосування до нього недозволених методів слідства працівниками Городоцького РВ УМВС України в Хмельницькій області та заподіяння йому тілесних ушкоджень під час відібрання явки з повинною, внаслідок чого 19 лютого 2015 року Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) встановлено порушення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі Конвенції), зокрема ст.3 та п.1 ст.6 Конвенції.

Зокрема, ЄСПЛ установив, що первинні визнавальні показання ОСОБА_8 було отримано шляхом жорстокого з ним поводження, що становило катування у розумінні ст.3 Конвенції.

Також Європейський суд дійшов висновку, що національні суди прийняли визнавальні показання заявника, отримані шляхом жорстокого з ним поводження, що становило катування, як докази у судовому провадженні, що звело нанівець саму суть права заявника не свідчити проти себе, незалежно від того, яку вагу зазначені зізнання мали у доказовій базі для його засудження, і незалежно від того, що він неодноразово підтверджував ці визнавальні показання протягом слідства.
Окрім іншого, ЄСПЛ зауважив, що хоча вирішення питання про допустимість доказів є за загальним правилом прерогативою національних судів, а роль Європейського суду обмежується оцінкою загальної справедливості провадження, особливі критерії застосовуються щодо доказів, отриманих способом, який визнано таким, що порушує ст.3 Конвенції. Так, згідно з практикою цього суду, використання як доказів свідчень, отриманих шляхом катувань, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні призводить до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких показань і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження підсудного.
Отже, указана неповнота та неправильність досудового слідства не могла бути усунута в судовому засіданні, перешкоджала суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законне і обґрунтоване рішення, а тому суд аргументовано повернув справу на додаткове розслідування, з чим погоджується і колегія суддів. Відтак доводи апеляції прокурора про неправильність такого рішення не знайшли свого підтвердження і на увагу не заслуговують.

В ухвалі, що оскаржується, судом вказано перелік слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, які слід виконати під час проведення додаткового розслідування.

З огляду на викладене, підстав для скасування ухвали суду про повернення кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України в редакції 1960 року колегія суддів,

у х в а л и л а :
Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 26 грудня 2016 року про повернення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України прокурору Городоцької місцевої прокуратури на додаткове розслідування залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2