Справа № 569/1015/17
УХВАЛА

06 лютого 2017 року
м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 з участю слідчого ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_2 , яке погоджено із прокурором про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_2 , за погодженням із прокурором звернулась до Рівненського міського суду з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0682, площа якої 7,5771 га., для ведення індивідуального садівництва, для ведення садівництва, що розташована на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, що на праві спільної часткової приватної власності належить ОСОБА_5 (частка 2621/10000), ОСОБА_3 (частка 4076/10000) та ОСОБА_6 (частка 3303/10000).
В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000088 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365-2, ч. 1 ст. 366 КК України.
Установлено, що приватний нотаріус Рівненського району Рівненської області ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч вимогам Земельного кодексу України, а саме накладеного мораторію на купівлю- продаж або іншим способом відчуження земельних часток (паїв), здійснив реєстрацію договору міни земельних ділянок між громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зареєстрованого в реєстрі за № 678 від 05.04.2016, та здійснив реєстрацію договору міни земельних ділянок між громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зареєстрованого в реєстрі за № 727 від 09.04.2016, які являються земельними частками (паями) виділеними в натурі відповідно до розпорядження Рівненської районної державної адміністрації № 364 від 14.06.2006, чим спричинив істотну шкоду. Крім цього, у квітні 2016 року приватний нотаріус ОСОБА_7 посвідчив та здійснив реєстрацію договорів міни 4-х земельних ділянок з кадастровими номерами :08:001:0026 площею 1,83 га, :08:001:0031 площею 1,87 га, :08:001:0029 площею 1,96 га, :08:001:0023 площею 1,9 га, які розташовані на території Великожитинської сільської ради, які являються земельними частками (паями), виділені в натурі відповідно до розпорядження Рівненської районної державної адміністрації № 364 від 14.06.2006. Відчуження вказаних земельних ділянок заборонено відповідно до норм Земельного кодексу України. В подальшому з метою маскування злочинної діяльності та імітування законного походження зазначених земельних ділянок, шляхом зміни правовстановлюючих документів, які підтверджують віднесення даних ділянок до земельних часток (паїв), посадові особи Управління Держгеокадастру в Рівненському районі здійснили їх поділ на 8 ділянок шляхом поділу кожної земельної ділянки на 2, із цільовим призначенням «Для ведення особистого селянського господарства», а саме з наступними кадастровими номерами: :08:001:0162; :08:001:0163;:08:001:0161; :08:001:0160; :01:001:0156;:08:001:0157; :08:001:0158; :08:001:0159.
У вересні 2016 року Управління Держгеокадастру в Рівненському районі 8 земельних ділянок, отриманих внаслідок поділу чотирьох земельних часток (паїв) були об`єднані в одну земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0682, площа якої 7,5771 га., а також змінено цільове призначення з «Для ведення особистого селянського господарства» на «Для ведення індивідуального садівництва», що суперечить вимогам Земельного кодексу України, а саме накладеного мораторію на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних часток (паїв).
При проведенні вказаних операцій з переоформлення даних земельних ділянок посадовими особами Управління Держгеокадастру в Рівненському районі внесено завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, якими не зазначено приналежність даних земельних ділянок до земельних часток (паїв), що в подальшому призвело до зміни правовстановлюючих документів та штучного виведення даних земельних ділянок з-під дії мораторію на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних часток (паїв).
Водночас, ОСОБА_11 , зловживаючи своїм службовим становищем, достовірно знаючи про те, що рішення Рівненського окружного адміністративного і від 15.08.2016 не набрало законної сили та оскаржується в Житомирському апеляційному адміністративному суді, 01.09.2016 надав вісім висновків про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її з цільового призначення для індивідуального садівництва громадянам ОСОБА_12 та ОСОБА_10 на підставі заяв цих громадян.
Таким чином начальник Управління Держгеокадастру у Рівненському районі ОСОБА_11 , зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди, вчинив дії, які призвели до виведення з-під дії мораторію, встановленого Земельним кодексом України, 4 земельних часток (паїв) загальною площею 7,5 га вартістю близько 800 тис. грн., що спричинило тяжкі наслідки.
Крім цього, у ході вилучення документів щодо набуття права власності на земельні ділянки виявлено факт підроблення невстановленими посадовими особами Управління Держгеокадастру у Рівненському районі підписів громадян ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 у вказаних офіційних документах.
У жовтні 2016 року Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру проведено перевірку окремих питань діяльності Управління Держгеокадастру в Рівненському районі, про що складено відповідний акт. Так, перевіркою встановлено, що земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення ОСГ кадастровий номер :08:001:0023 на підставі договору міни земельних ділянок від 09.04.2016 №728, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_7 між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0883 площею 0,1000 га для ведення ОСГ в межах с. Городище Рівненського району) набута у власність громадянином ОСОБА_16 в порушення вимог підпункту б) пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, відповідно до якого купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами; Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2017 року, в порядку, визначеному цим Законом; Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а та "б цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).
Земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення ОСГ кадастровий номер :08:001:0026 на підставі договору міни земельних ділянок від 05.04.2016 №678, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_7 між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1031 площею 0,1022 га для ведення ОСГ в межах с. Городище Рівненського району) набута у власність громадянином ОСОБА_9 в порушення вимог підпункту б) пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України.
Земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення ОСГ кадастровий номер :08:001:0029 на підставі договору міни земельних ділянок від №691, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_7 між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 (земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0891 площею 0,0973 га для ведення ОСГ в межах с. Городище Рівненського району) набута у власність громадянкою ОСОБА_18 в порушення вимог підпункту б) пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України.
Земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення ОСГ кадастровий номер :08:001:0031 на підставі договору міни земельних ділянок від №694, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_7 між ОСОБА_19 та ОСОБА_18 (земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0892 площею 0,0973 га для ведення ОСГ в межах с. Городище Рівненського району) набута у власність громадянкою ОСОБА_18 в порушення вимог підпункту б) пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України.
У подальшому громадянами ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 здійснено поділ набутих з порушенням вимог Земельного кодексу земельних ділянок, укладено між собою договори купівлі продажу вказаних поділених земельних ділянок, у результаті яких ОСОБА_10 скупив усі земельні ділянки та об`єднав їх в одну загальною площею 7,5771 га., для ведення садівництва, що розташована на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, з присвоєнням кадастрового номеру :08:001:0682.
28 жовтня та 9 листопада 2016 року ОСОБА_10 із ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу та реалізовано земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0682, загальною площею 7,5771 га., для ведення садівництва, що розташована на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області.
Наразі, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 вживаються дії щодо поділу вказаної земельної ділянки на 11 рівних частин з присвоєнням окремих кадастрових номерів з метою подальшої їх реалізації добросовісним набувачам.
В судовому засіданні слідчий клопотання про арешт майна підтримав з підстав зазначених в клопотанні, просить суд його задоволити.
В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 заперечила з приводу задоволення клопотання. Пояснила, що клопотання необґрунтоване та безпідставне.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.
У відповідності до ч. 1ст.1 170 КПК України, Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України , у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як встановлено в судовому засіданні, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000088 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365-2, ч. 1 ст. 366 КК України.
Відповідно до Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» №548 від 23.07.2010 року, землі сільськогосподарського призначення поділяються на види за їх використанням серед яких, зокрема, визначене цільове призначення такої землі як для індивідуального садівництва.
Відповідно до частини статті 5 Закону України «Про особисте селянське господарство», земельні ділянки особистого селянського господарства можуть використовуватися для ведення особистого селянського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Стаття 1 Закону України «Про землеустрій», містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до ст. 20 ЗК України, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Частиною третьою цієї статті встановлено, що зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.
Частиною п`ятою цієї статті визначено, види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.
Відповідно до ч.1ст.22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
Пункт «а» частини 3статті 22 ЗК України передбачає, що громадянам землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Відповідно до ст. 33 ЗК України, земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.
Таким чином, всі інші види використання земельної ділянки в межах категорії земель сільськогосподарського призначення, передбачають зміну цільового призначення.
Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що зміна виду використання земельної ділянки в межах її цільового призначення можлива, але порядок вирішення цього питання не встановлений.
Виходячи із принципу Земельного кодексу щодо раціонального використання та охорони земель, випливає, що зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цього цільового призначення землі.
З огляду на це, фактично зміна цільового призначення (виду використання) відбувається в межах однієї категорії земельних ділянок земель сільськогосподарського призначення, з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на земельну ділянку для індивідуального садівництва.
Крім того, статтею 715 Цивільного кодексу України передбачена можливість здійснення обміну майном укладення договору міни.
Відповідно до статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю це право володіти, користуватись і розпоряджатись земельними ділянками.
Відповідно до пункту 5 Методичних рекомендацій щодо застосування нотаріусами деяких положень цивільного законодавства та земельного законодавства при посвідченні правочинів, предметом яких є нерухоме майно, затверджених Консультативно-методичною радою з питань нотаріату при Департаменті нотаріату, фінансового моніторингу юридичних послуг та реєстрації адвокатських обєднань від 26.11.2010, щодо місця розташування земельних ділянок, які можуть бути предметом обміну, будь-яких обмежень із зазначеного питання чинним законодавства не встановлено.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) від 05.06.2003, у разі якщо власник земельної ділянки, яка знаходиться всередині єдиного масиву, що використовується спільно власниками земельних ділянок чи іншими особами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виявляє бажання використовувати належну йому земельну ділянку самостійно, він може обміняти її на іншу земельну ділянку на межі цього або іншого масиву. Обмін земельними ділянкам здійснюється за згодою їх власників відповідно до закону та посвідчується нотаріально.
Вищевказаний закон був прийнятий у 2003 році та регулює порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв). Цим Законом не було врегульовано питання щодо земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) із земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, оскільки на час його прийняття власникам земельних часток (паїв) виділялись земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Таким чином, при посвідченні угод щодо обміну земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, необхідно керуватись положеннями Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України безпосередньо вимогам пункту 15 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України, яким передбачена можливість такого обміну.
Предметом вищевказаних угод можуть бути розпайовані земельні ділянки.
Крім того, відповідно до листа Державного комітету України із земельних ресурсів №10783/17/12-10 від 04.06.2010 року, укладення договорів міни земельних ділянок відповідно дост.715 Цивільного кодексу України, не суперечить діючому земельному законодавству.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 09.11.2016 року ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_21 купила в особисту приватну власність 4076/10000 частини, земельної ділянки загальною площею 7,5771 га, що належить продавцю ОСОБА_6 на праві особистої приватної власності.
Тобто, ОСОБА_3 частину вищевказаної земельної ділянки набула на підставі договору, який не укладався з ОСОБА_10 .
З огляду на це вбачається, що ОСОБА_3 не має жодного відношення до кримінального провадження №0000088 від 25.05.2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365-2, ч. 1 ст. 366 КК України.
Крім того, станом на сьогоднішній день не існує жодного кримінального кримінальні провадження щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а накладення арешту на земельні ділянки, що належить останнім на праві приватної власності порушить таке право, що гарантоване Конституцією України, оскільки вони є добросовісними набувачами.
Крім того в судовому засіданні слідчий не надала жодного доказу, які підтверджували б наявність достатніх підстав для накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0682, площа якої 7,5771 га., для ведення індивідуального садівництва, для ведення садівництва, що розташована на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області. Не надав документів та інших матеріалів, якими прокурор, слідчий обґрунтовує доводи клопотання. Крім того слідчий не надав жодних пояснень з приводу внесеного ним клопотання.
Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, слідчим не доведено необхідність застосування арешту та надано не достатньо доказів для накладенні арешту, слідчий суддя прийшов до висновку, про відмову в задоволенні клопотання.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.167,170, 171, 173,309 КПК України,
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_2 , яке погоджено із прокурором про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :08:001:0682, площа якої 7,5771 га., для ведення індивідуального садівництва, для ведення садівництва, що розташована на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, що на праві спільної часткової приватної власності належить ОСОБА_5 (частка 2621/10000), ОСОБА_3 (частка 4076/10000) та ОСОБА_6 (частка 3303/10000) відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя - підпис:
З оригіналом згідно.
Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1