Справа № 583/1569/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" липня 2017 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000079 від 16 червня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, що має повну середню освіту, неодруженого, не судимого, призваного на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 16.10.2014 року, що перебуває у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1

за ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , призваний для проходження військової служби під час мобілізації, являючись військовослужбовцем командиром 1 інженерно-будівельного відділення 3 інженерно-будівельного взводу 3 інженерно-будівельної роти у військовому званні «молодший сержант» військової частини польова пошта НОМЕР_2 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в період з 22.05.2015 року по 15.06.2017 року включно, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї самовільно без дозволу командування залишив вказану частину та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто був незаконно відсутній на місці служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 в умовах особливого періоду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав та суду пояснив, що дійсно він був призваний для проходження військової служби під час мобілізації, проходив службу, однак 22 травня 2015 року, в зв`язку з сімейними обставинами, він без дозволу командування залишив територію військової частини і поїхав до місця свого проживання в АДРЕСА_1 . До військової частини повернувся 16.06.2017 року.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні пред`явленого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Таким чином, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у самовільному залишені військової частини без поважних причин, в умовах особливого періоду, вчинене особами, зазначеними в ч.2 ст. 407 КК України, і такі його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного, особу винуватого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд приймає до уваги відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини, каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, що істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, а також враховуючи характеристику обвинуваченого, те, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, дійшов висновку про застосування положень ст. 69 КК України та призначення більш м`якого виду покарання, ніж передбачене санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, а саме штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 374-376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за цим законом з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 8500 ( всім тисяч п`ятсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_1