У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0003890 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2014 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком цього ж суду
від 24.05.2013 р. за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць,
засуджено:
- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна;
- за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць з конфіскацією майна.
Ухвалено стягнути із засудженого ОСОБА_6 на користь держави 2303 грн 50 коп витрат на проведення експертиз.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він за невстановлених обставин незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,0292 г., який незаконно зберігав з метою збуту за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , а приблизно о 17.05 год. 04 жовтня 2013 року біля того ж будинку незаконно збув вказаний наркотичний засіб ОСОБА_7 .
Він же, за невстановлених обставин повторно незаконно придбав опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,2058 г., який з метою збуту незаконно зберігав за вищевказаною адресою, а приблизно о 18.30 год. 15 жовтня 2013 року повторно незаконно збув ОСОБА_7 0,0418 г. вказаного особливо небезпечного наркотичного засобу, а його решту 0,164 г. було вилучено працівниками міліції під час обшуку будинку засудженого з 20.00 до 21.20 год. того ж дня.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що всупереч вимогам ст.ст. 337, 370, 419 КПК України апеляційний суд у мотивувальній частині ухвали не зазначив, який же саме особливо небезпечний наркотичний засіб збував засуджений. Крім того, поза увагою апеляційного суду залишилися доводи прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання, який вчинив два тяжкі злочини, будучи судимим за вчинення аналогічних, при цьому вину не визнав та не розкаявся. Незважаючи на це, суд призначив ОСОБА_6 мінімальне покарання та в порушення вимог ст. 59 КК України не визначив яку частину майна засудженого необхідно конфіскувати, на що також не звернув уваги апеляційний суд.
В запереченнях на касаційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_8 просить залишити судові рішення щодо ОСОБА_6 без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Посилання прокурора на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого є безпідставними.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , місцевий суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів (один з яких є тяжким, а інший - середньої тяжкості), особу винного, який раніше судимий, задовільно характеризується, має тяжке захворювання, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку в лікаря нарколога, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення засудженому покарання в межах санкцій частин статей, за якими його визнано винним.
Також суд правильно призначив ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів.
Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження і виніс мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання законним та обґрунтованим, а саме покарання таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, належним чином перевірялись апеляційним судом та були мотивовано відхилені.
Оскільки в касаційній скарзі прокурора не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання, то скарга в цій частині задоволенню не підлягає.
Крім того, не ґрунтуються на законі доводи прокурора про те, що судом не визначено, яку частину майна засудженого необхідно конфіскувати, оскільки у вироку ОСОБА_6 призначено основне покарання з конфіскацією всього його майна. При цьому відповідно до положень ч. 1 ст. 59 КК України лише якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
За таких обставин скарга прокурора і в цій частині не підлягає до задоволення.

Разом із цим доводи прокурора про те, що в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду не зазначено який же саме особливо небезпечний наркотичний засіб збував засуджений є слушними. Однак, враховуючи, що вироком суду першої інстанції було встановлено, що предметом збуту в обох епізодах був особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, не зазначення назви наркотичного засобу в ухвалі апеляційного суду не впливає на кваліфікацію дій засудженого і в апеляційному порядку з цих підстав вирок місцевого суду не оскаржувався, тому колегія суддів вважає, що це порушення не перешкодило суду апеляційної інстанції постановити законне рішення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування ухвали апеляційного суду, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргупрокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ __________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3