АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
23 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миргород, Полтавської обл., громадянки України, з неповною середньою освітою, незаміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої
по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,?
за участі:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_9
Від обвинуваченої ОСОБА_5 надійшла апеляційна скарга, в якій вона просить прийняти рішення про її виправлення без реального відбуття призначеного їй покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України. Також обвинувачена просить признати їй захисника.
Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 05.10.2016 ОСОБА_5 визнано винною за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років розбавлення волі. На підставі ст.70 КК України призначено за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим, остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, відраховуючи строк відбування покарання з 10.08.2016. Запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, в обґрунтування своєї апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації її дій, обвинувачена посилається на призначення їй судом першої інстанції занадто суворого покарання. Зокрема ОСОБА_5 вказує, що при ухваленні вироку судом не враховано наступні обставини, які впливають на міру призначеного їй покарання, а саме: відсутність у обвинуваченої батьків, щиросердне каяття, відсутність судимостей, наявність у неї двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також апелянт звертає увагу на її належну процесуальну поведінку, що проявляється у наданні послідовних визнавальних показів, сприяння розкриттю злочину, невчинення жодних протиправних дій, окрім інкримінованого, що в сукупності.

Інших апеляцій, доповнень заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.
Як встановлено судом першої інстанції, 26.06.2016 приблизно о 00:30 год., обвинувачена ОСОБА_5 разом з ОСОБА_12 перебували в дворі будинку АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої. Після розлиття спиртних напоїв ОСОБА_12 заснув і у обвинуваченій ОСОБА_5 виник умисел на повторне таємне викрадення чужого майна (обвинуваченій було повідомлено про підозру Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві за вчинення нею 06.05.2016, 07.06.2016, 24.06.2016 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України).

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, обвинувачена ОСОБА_5 , скориставшись тим, що ОСОБА_12 заснув, а тому тимчасово не спостерігає за своїм майном, та впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, просунула свою праву руку до лівої кишені шортів ОСОБА_12 , звідки таємно викрала чуже майно, а саме: гаманець чорного кольору, вартістю 200 гривень, в якому знаходились гроші в сумі 700 гривень, дисконтні картки, які матеріальної цінності не представляють, картка «ПриватБанку», з якої вона в подальшому зняла грошові кошти в сумі 3 363 гривні, картку «Юнікредитбанк», яка матеріальної цінності не становить, перепустку по місцю роботи та посвідчення працівника телеканалу «Перший.uа» на ім`я ОСОБА_12 , мобільний телефон марки «Galaxy S3 Duos», IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 чорного кольору вартістю 4 299 гривень, який знаходився в бампері жовтого кольору вартістю 99 гривень, в даному телефоні знаходилась карта пам`яті на 32 Гб вартістю 300 гривень та сім карта мобільного оператора «МТС» вартістю 30гривень, на рахунку якої було 40 гривень, окуляри, вартістю 150 гривень та рюкзак фірми «Бенетон», який знаходився поруч, вартістю 300 гривень з особистими речами, які матеріальної цінності не становлять. З викраденим майном обвинувачена ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись ним на власний розсуд. Діями обвинуваченої ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_12 спричинена матеріальна шкода на загальну суму 9 481 грн., яка не відшкодована.
05.07.2016, приблизно о 14:10 год., обвинувачена ОСОБА_5 , знаходячись в торговому залі магазину, розташований по вул. Мартиросяна,10/12 в м. Києві, вирішила повторно таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторно таємне викрадення чужого майна, обвинувачена, ОСОБА_5 , перебуваючи в магазині «Реал Маркет», впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з різних стелажів з товарами таємно викрала чуже майно, яке належить ТОВ «Реал Маркет», а саме: пачку кави «Якобз монарх», вагою 280 г вартістю 166,71 грн. (без ПДВ), в тому числі ПДВ 33,34 грн., на загальну суму 200,05 грн. з ПДВ; сир «Голандський брусковий», вагою 285 г вартістю 40,28 грн. (без ПДВ), в тому числі ПДВ 8,06 грн., на загальну суму 48,34 грн. з ПДВ; чотири плитки шоколаду «Корона - MaxFun», вагою 160 г вартістю 39,75 грн. (без ПДВ) за кожну, в тому числі ПДВ 7,95 грн. за кожну, на загальну суму 47,70 грн. з ПДВ за кожну; ковбаса «Салямі Мілино» вагою 0,264 г вартістю 30,53 грн. (без ПДВ), в тому числі ПДВ 6,10 грн., на загальну суму 36,63 грн. з ПДВ, а всього на загальну суму 396,52 грн. (без ПДВ), в тому числі ПДВ 79,30 грн., що в цілому становить 475,82 грн. з ПДВ, яке заховала у свою жіночу сумку. З викраденим майном обвинувачена ОСОБА_5 , пройшовши повз розрахункові каси, не розрахувавшись за даний товар, направилася до виходу з магазину, але не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками магазину і в подальшому у неї було вилучено вище вказане майно. Діями обвинуваченої ОСОБА_5 ТОВ «Реал Маркет» була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 475,82 гр. з ПДВ.
17.07.2016, приблизно о 23:40 год. обвинувачена ОСОБА_5 , знаходячись в торговому залі магазину «АТБ-Маркет», що розташований по пр-кт Відрадний,10, в м.Києві, вирішила таємно повторно викрасти чуже майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, обвинувачена ОСОБА_5 , перебуваючи в торговому залі магазину «АТБ-Маркет», впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з різних стелажів з товарами таємно викрала чуже майно, яке належить ТОВ «АТБ-Маркет», а саме: дві плитки шоколаду «Корона - Max Fun», вагою 160 г вартістю 35,79 грн. (без ПДВ) за кожну, в тому числі ПДВ 7,16 грн., за кожну, на загальну суму 42,95 грн. з ПДВ за кожну; одну плитку шоколаду «Мілка» вагою 90 г вартістю 27,46 грн. (без ПДВ), в тому числі ПДВ 4,95 грн., на загальну суму 29,70 грн. з ПДВ; упаковку батончиків «Марс» вагою 200 г вартістю 27,46 грн. (без ПДВ), в тому числі ПДВ 5,49 грн., на загальну суму 32,95 грн. з ПДВ; упаковку батончиків «Баунті» вагою 171 г вартістю 24,96 грн. (без ПДВ), в тому числі ПДВ 4,99 грн., на загальну суму 29,95 грн. з ПДВ; дві пачки кави «Якобз монарх» вагою 400 г кожна вартістю 200,50 грн. (без ПДВ), в тому числі ПДВ 40,10 грн. за кожну, на загальну суму 240,60 грн з ПДВ за кожну, а всього на загальну суму 659,70 грн. з ПДВ. З викраденим майном обвинувачена ОСОБА_5 , пройшовши повз розрахункові каси, не розрахувавшись за даний товар, та зникла з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Діями обвинуваченої ОСОБА_5 ТОВ ««АТБ-Маркет» була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 659,70 грн. з ПДВ, яка не відшкодована.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченої ОСОБА_5 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, призначивши їй покарання без реального відбуття , доводи прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченої та наполягав на необхідності залишити без змін оскаржуваний вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 05.10.2016, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
У відповідності до правил ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги.
Так, оскаржуваним в частині призначення покарання вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 05.10.2016 ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених: ч.2 ст.185 КК України ? у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжка); ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у повторному закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, хоча ОСОБА_5 виконала всі дії, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК Україниніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, а тому відповідно до положень ч.1 ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються, адже ніким не ставляться під сумнів в цій частині .

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої про надмірну суворість призначеного їй покарання, то суд вважає їх безпідставними, враховуючи слідуюче.
Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_5 , на думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався положень ст.65 КК України і обираючи обвинуваченій вид та міру покарання врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, характер суспільної небезпеки скоєного правопорушення, зважив на наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, взявши при цьому до уваги особу обвинуваченої.
Зокрема, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_5 раніше не судима, але притягується до кримінальної відповідальності Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві за вчинення нею 06.05.2016, 07.06.2016, 24.06.2016 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, негативно характеризується за місцем реєстрації та проживання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, не працює, матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_12 та ТОВ «АТБ-Маркет» не відшкодована, має двох малолітніх дітей, відносно яких позбавлена батьківських прав за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.07.2016. Крім того обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 ? судом визнаються щире каяття у вчиненому, а обставиною, що обтяжує покарання ? вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Щодо доводів ОСОБА_5 стосовно неврахування судом першої інстанції при призначенні їй покарання тих обставин, що у обвинуваченої немає батьків, її щиросердне каяття, відсутність судимостей, наявність у неї двох малолітніх дітей: ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ? суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції всі ці обставини враховано. Між тим, що стосується посилань апелянта на малолітніх дітей, то колегія суддів зауважує, що ОСОБА_5 позбавлена батьківських прав за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.07.2016, що свідчить про те, що обвинувачена хоча і має двох малолітніх дітей, однак їх вихованням не займається.
Інших самостійних доводів в апеляційній скарзі обвинуваченою не наведено.
Отже, правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, дотримуючись принципу індивідуалізації покарання, визначеного ст.65 КК України, а також беручи до уваги той факт, що за місцем реєстрації та проживання до вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень не знаходилась, притягується до кримінальної відповідальності за вчинення корисних злочинів, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, неможливе без його ізоляції від суспільства та обґрунтовано обрав ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, визначивши його ближчим до мінімального строку згідно із санкцією вказаних статей кримінального закону. Таке покарання, на думку апеляційного суду, не є занадто суворим або не справедливим для обвинуваченої і як вірно зауважив суд першої інстанції, саме таке покарання є необхідним, достатнім і справедливим для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нею нових злочинів.
Отже, доводи обвинуваченої, викладені в апеляційній скарзі, не знаходять свого підтвердження і спростовуються вищенаведеними обґрунтуваннями, а призначене покарання обвинуваченій відповідає принципу індивідуалізації покарання, як і в цілому положенням ст.65 КК України.
Таким чином, враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання та звільнення останньої від відбування покарання з випробуванням з мотивів, вказаних в апеляційній скарзі обвинуваченої, у зв`язку з чим така апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Що стосується клопотання обвинуваченої про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2017 році» та Закону України «Про амністію у 2016 році», то апеляційний суд наголошує, що такі закони прийняті не було. Стосовно застосування до ОСОБА_5 Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VІІ від 08.04.2014, враховуючи ст.12 зазначеного Закону, суд відмовляє у його задоволенні з огляду на те, що ОСОБА_5 вчинила злочини після набрання ним чинності, а тому його дія на неї не поширюється.
Інших самостійних доводів обвинувачена та її захисник ані в апеляційних скаргах, ані в судовому засіданні не навели.
Також обвинуваченій ОСОБА_5 у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України слід зарахування строк попереднього ув`язнення в строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 05.10.2016 залишити без задоволення.
Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 05.10.2016 відносно ОСОБА_5 , яка визнана винною за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, і якій на підставі ст.70 КК України призначено остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, ? залишити без мін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 10.08.2016 по 23.03.2017 включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дану ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/105/2017
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_13
Доповідач ОСОБА_1