Справа № 383/546/15-к .
Провадження №1-кп/383/2/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000442 від 29.08.2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Митрофанівка Бобринецького району, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючому середню освіту, працюючого трактористом-машиністом ФОП ОСОБА_11 , одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, у відповідності до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину дружини, раніше судимого:

24.02.2011 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. Звільнений 01.11.2013 року згідно ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 24.10.2013 року на 1 рік 3 місяці 15 днів, -

згідно обвинувального акту від 21.02.2017 року, зміненого в порядку ст. 338 КПК України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.127 КК України, тобто катування, кваліфікуючими ознаками якого є умисне заподіяння сильного фізичного болю та фізичного страждання шляхом вчинення інших насильницьких дій з метою покарати потерпілого за дії, скоєні ним раніше, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та злочин, передбачений ч.1 ст.189 КК України, тобто вимагання, кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці, при наступних обставинах.

27 серпня 2014 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_12 разом зі своїм товаришем ОСОБА_13 на автомобілі останнього марки ВАЗ 2108 білого кольору д.н. НОМЕР_1 приїхали до кафе-бару «Ольга», розташованому по вул. Орджонікідзе в м. Бобринець. Прибувши до вказаного вище кафе-бару ОСОБА_12 придбав дві скляні пляшки пива «Carling», які з ОСОБА_14 почали розпивати біля входу до кафе-бару. В цей час ОСОБА_13 помітив свого кума, ОСОБА_6 , який перебував у пивному наметі поруч. ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_15 звернутись до ОСОБА_6 з пропозицією поспілкуватись на одинці. ОСОБА_12 викликав ОСОБА_6 з пивного намету до автомобіля, на якому він приїхав з ОСОБА_14 . Підійшовши до автомобіля ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_6 сісти в салон автомобіля, на що останній погодився та добровільно зайняв місце на задньому сидінні, ОСОБА_13 сів за кермо, а ОСОБА_12 на переднє пасажирське сидіння та вони поїхали в напрямку річки Сугоклея, яка протікає на околиці м. Бобринець.

Приїхавши на лівий берег річки Сугоклея, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_9 з мотивів помсти маючи умисел на заподіяння потерпілому ОСОБА_6 сильного фізичного болю та фізичного страждання, шляхом вчинення відносно нього інших насильницьких дій, з метою покарати останнього за інтимні стосунки з ОСОБА_16 , діючи узгоджено та за попередньою змовою з ОСОБА_9 , витягли ОСОБА_6 з салону автомобіля ВАЗ 2108 білого кольору д.н. НОМЕР_1 , на якому вони приїхали, після чого, ОСОБА_13 тримаючи потерпілого ОСОБА_6 в положенні лежачи на животі, забезпечив ОСОБА_15 можливість зняти з ОСОБА_6 штани та білизну. В подальшому, ОСОБА_12 почав вчиняти відносно потерпілого насильницькі дії, а саме за допомогою порожньої пляшки від пива «Carling», яку привіз з собою, вчинив насильство над ОСОБА_6 , фіксуючи свої дії за допомогою відеозйомки на мобільний телефон «Nokia» моделі «305». При цьому, під час вчинення насильницьких дій відносно потерпілого, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 спричиняли ОСОБА_6 сильний фізичний біль та фізичне страждання. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_13 та ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна біля зовнішнього кута правого ока, садна в міжлопаточній ділянці, групи саден на правому променево-зап`ястному суглобі по тильній поверхні, садна лівого передпліччя по внутрішній поверхні в верхній третині, садна правого стегна по задній поверхні, які мають ознаки легкого тілесного ушкодження.

Вчиняючи катування відносно потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , маючи на меті незаконно одержати чуже майно, в усній формі висунули вимогу потерпілому ОСОБА_6 про передачу майна, та самі запропонували визначитись, яке майно потерпілий передасть їм. Потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи під фізичним та психічним примусом зі сторони ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , повідомив про те, що в нього на зберіганні мається сільськогосподарська машина комбайн «Нива», модель СК-5, вартість якого відповідно до висновку експерта сектору КДТЗ відділу ІТ ЕД НЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області №1 від 26.05.2015 року становить 27363 грн. 30 коп., та який він готовий передати на їх вимогу. На пропозицію потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 погодились та наказали йому наступного дня пригнати комбайн в м. Бобринець, в інакшому випадку вони розголосять відомості щодо вчинення насильницьких дій відносно нього, що було зафіксовано на мобільний телефон «Nokia» моделі «305», належний ОСОБА_7 , які принижують потерпілого та які ОСОБА_6 бажав зберегти у таємниці.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що 27.08.2014 року близько 20 год. до його домоволодіння на автомобілі ВАЗ 2108 приїхав ОСОБА_9 , щоб поспілкуватися. Після разом з ОСОБА_9 поїхали до кафе «Візит», де спілкувалися та пили каву. Близько 23 год. коли їхали додому вирішили заїхати до кафе-бару «Ольга», щоб купити пива. Зупинившись біля кафе-бару «Ольга» він купив дві пляшки пива марки «Carling», ємкістю 0,5 літрів, після чого повернувся до автомобіля. В цей час ОСОБА_13 помітив свого кума, ОСОБА_6 , який перебував у пивному наметі поруч. Він на прохання ОСОБА_13 покликав потерпілого ОСОБА_6 з пивного намету до автомобіля. Коли потерпілий підійшов до автомобіля, він та ОСОБА_9 запропонував йому поспілкуватися та попити пива у кафе «Фазан», яке знаходиться на виїзді з м. Бобринець. Потерпілий погодився та сів до автомобіля. В автомобілі ОСОБА_9 сидів за кермом, він сидів на передньому пасажирському сидінні, потерпілий сидів на задньому сидінні.

По дорозі до кафе потерпілий та ОСОБА_9 розмовляли та у них виник конфлікт. ОСОБА_9 проїхав кафе «Фазан» та спустився до річки Сугоклей. Спочатку з автомобіля вийшов ОСОБА_9 , за ним через водійське сидіння добровільно вийшов потерпілий, та в них почалася суперечка, спочатку штовхалися, після почали битися кулаками.

Він в цей час сидів в автомобілі та йому було чутно, що розмова була про дівчину. Потерпілий сказав «навіщо вона тобі потрібна, якщо в тебе є інша». Зміст розмови його збентежив і він вийшовши з автомобіля втрутився у суперечку та почав бити потерпілого руками та ногами. Потерпілого били разом по спині, боках, ногами та руками. Коли потерпілий з ОСОБА_9 впали на землю та перекидалися, він бив ногами потерпілого, який лежав на землі. Суперечка тривала близько 5-10 хвилин. Потім бійка закінчилася та всі втрьох сіли до автомобіля та поїхали до кафе-бару «Ольга», де втрьох придбали ще по пляшці пива, яке розпили біля кафе-бару «Ольга». Після чого поїхали до кафе «Візит», щоб придбати сигарет. Він з ОСОБА_9 поїхали на автомобілі, а потерпілий на своєму мопеді. Приїхавши до кафе «Візит» вони втрьох придбали цигарки, поспілкувались, після чого потерпілий поїхав до себе додому на мопеді. ОСОБА_9 привіз його додому, після чого поїхав до свого домоволодіння. Конфлікт закінчився після побиття на річці. Після побиття примирилися з потерпілим, оскільки далі розпивали разом пиво. Після розпивання пива не вчиняли ніяких дій з приводу вимагання майна у потерпілого, не телефонували йому. Після події домовленості з ОСОБА_9 на вчинення вимагання комбайну не було.

Пиво марки «Carling» вживали біля кафе-бару «Ольга» в автомобілі та під час прямування на річку, а також після того як повернулись до кафе-бару «Ольга» також вживали пиво. Свою пляшку викинув біля річки Сугоклей. Де дів свою пляшку ОСОБА_9 не звернув уваги. Був раніше знайомий з потерпілим, неприязних відносини до нього не мав. На той час мав мобільний телефон «Nokia» чорного кольору, модель телефону не пам`ятає. 29.08.2014 року телефон було вилучено слідчим ОСОБА_17 в приміщенні райвідділу міліції. На телефоні є можливість відеозапису. Не знає звідки на телефоні з`явилося дане відео, можливо відео ввімкнулося при сварці. Приймав участь у бійці, однак не знає звідки з`явився звукозапис. Не приводив телефон у робочий стан для здійснення відеозапису, можливо аудіозапис ввімкнувся автоматично. Не створював запис, який був досліджений судом. Щоб здійснити запис на телефон потрібно його розблокувати нажавши кнопку збоку.

До вказаної події не знав, що в потерпілого є комбайн та про його наявність дізнався під час розмови з потерпілим, який повідомив, що в нього є комбайн.

Вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, оскільки його не вчиняв, тільки наносив потерпілому тілесні ушкодження. Домовленості між ним та ОСОБА_9 про вчинення насильницьких дій, спрямованих на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, не було і не вчинялося. Звички вчиняти статеві дії з особами чоловічої статі немає, не мав статевих зносин з жінками групою осіб чи партнерами чоловічої статі. Не вчиняв та не вважає допустимими та природним вчинення статевих зносин із застосуванням фізичного насильства чи садистських дій. Не отримує статеве задоволення від вчинення садистських дій, такої звички немає, це для нього не є нормальним. Потерпілий повідомив суду неправдиву інформацію відносно скоєння ним задоволення статевої пристрасті. Не вчиняв таких дій відносно потерпілого. Підтвердив покази дружини щодо статевих звичок. Не має порушення здоров`я у сфері сексуального життя та в лікарню з даного приводу не звертався. Не отримує сексуальне задоволення при вчиненні звичайної бійки.

29.01.2014 року слідчий не пропонував в приміщенні райвідділу дозволу вилучи його білизну. Не заперечує, що тілесні ушкодження, які були встановлені експертом у потерпілого могли утворитися внаслідок бійки. Визнає вину у побитті потерпілого. Не домовлявся з ОСОБА_9 вимагати комбайн. Комбайн йому взагалі не потрібний. Станом на день вчинення події не працював, оскільки мав поїхати за кордон на заробітки. На комбайні не працював та не здавав іспити щодо навчання керування комбайном. На його думку ОСОБА_9 комбайн також не потрібен та не мав розмов з останнім з приводу комбайну.

Вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, не визнав. Не було домовленості з ОСОБА_9 вимагати і заволодіти будь-яким майном до обставин події. Автомобілем не керував, у автомобілі двоє дверей. Пиво по дорозі до річки Сугоклея допив. У ОСОБА_9 на річці пляшки не було. Не звертав увагу чи були пляшки в автомобілі. Впізнав оглянутий телефон, який належить йому. Запис, яки й був досліджений судом не є записом бійки, це запис іншої події. Тілесні ушкодження потерпілого, які зазначив експерт можливо були нанесені ним спільно з обвинуваченим ОСОБА_9 . Локалізацію нанесення ударів не пам`ятає. ОСОБА_9 бив потерпілого руками, він вдарив два рази ногами. В ході бійки ОСОБА_9 та потерпілий впали на землю та билися в положенні лежачи. Припускає, що він підійшов та наніс удар ОСОБА_6 по спині ногами, оскільки точно не пам`ятає. Після того як вдарив потерпілого бійка закінчилась. ОСОБА_9 не пропонував потерпілому віддати комбайн. В той вечір випив 4 пляшки пива ємкістю 0,5 літрів з 09 год. до 2 год. ночі. До річки випив 2 пляшки пива. Мотивом виникнення бійки були неприязні стосунки. Не домовлявся з ОСОБА_9 їхати на річку з потерпілим. ОСОБА_9 самостійно скерував автомобіль до річки Сугоклей.

З приводу зміненого обвинувачення додатково пояснив, що вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.189 КК України не визнає, оскільки потерпілого не катував та нічого у нього не вимагав, не відмовляється від показів наданих раніше. Попередньої змови з ОСОБА_9 не було, бійка виникла спонтанно. Подія відбулась в ніч з 27 на 28 серпня 2014 року близько 23 год., більш точного часу не пам`ятає, оскільки за часом не слідкував.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 показав, що 27.08.2014 року близько 20-21 год. вечора приїхав до ОСОБА_7 додому на автомобілі ВАЗ 2108, який належить його тестю. В ході спілкування вирішили поїхати до кафе «Візит», щоб продовжити спілкування. У кафе «Візит» пили каву та розмовляли, ОСОБА_7 також випив бокал пива 0,5 літрів. Далі вирішити заїхати до кафе-бару «Ольга», щоб придбати пива додому. Приїхавши до кафе-бару «Ольга» ОСОБА_7 пішов до приміщення кафе щоб купити пива. Він залишився сидіти в машині та в літній палатці, яка стояла біля кафе, помітив свого кума ОСОБА_6 . В цей час до автомобіля підійшов ОСОБА_7 з двома пляшками зеленого кольору пива «Carling», ємкістю 0,5 літрів, якого він попрохав покликати ОСОБА_6 до автомобіля, на що ОСОБА_7 погодився. Далі ОСОБА_6 з бокалом пива 0,5 літрів підійшов до автомобіля, з яким розмовляли та розпивали спиртні напої біля автомобіля. Під час розмови вирішили поїхати до кафе «Фазан», що знаходиться на виїзді з м. Бобринець, щоб далі продовжити розпивати спиртні напої. Всі погодились та сіли до автомобіля, про те автомобіль не завівся, а тому ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 штовхали автомобіль. Коли завели автомобіль поїхали в напрямку до кафе «Фазан». ОСОБА_6 добровільно сів до автомобіля, він сидів за кермом, ОСОБА_7 сів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_6 сидів на задньому сидінні. Дорогою до кафе у нього з потерпілим виник конфлікт з приводу колишньої його дівчини ОСОБА_18 , з якою перебував на той час у стосунках, оскільки коли він був тимчасово відсутній за межами області ОСОБА_6 вступив з Луїзою у статеві зносини проти волі останньої та вона йому про це розповіла. До вказаної події він ОСОБА_6 не бачив, а тому вирішив з`ясувати питання з приводу ситуації з дівчиною. Оскільки між ним та потерпілим виникла суперечка він вирішив не заїжджати до кафе «Фазан», щоб уникнути бійки, а тому поїхав до річки Сугоклей, щоб з`ясувати відносини з ОСОБА_6 . З приводу того, що проїхав кафе «Фазан» заперечень не було. Приїхавши до річки ОСОБА_19 він та ОСОБА_6 вийшли з автомобіля, спочатку вийшов він відхиливши водійське сидіння, після чого за ним вийшов ОСОБА_6 . Потерпілий вийшов з автомобіля добровільно без сторонньою допомоги. ОСОБА_7 залишився в автомобілі. Алкогольних напоїв не бачив. Далі він з ОСОБА_6 стоячи розмовляли на підвищених тонах, та під час розмови ОСОБА_6 вдарив його кулаком по обличчю. Далі між ним та ОСОБА_6 почалася бійка, в ході якої вони впали на землю. Оскільки ОСОБА_6 був більшої статури, а тому він не міг з ним впоратися. Після підійшов ОСОБА_7 та вдвох почали бити ОСОБА_6 . Коли в бійку втрутився ОСОБА_7 ніяких предметів у трьох не було. Далі ОСОБА_6 почав просити, щоб припинили його бити та просив вибачення за те, що почав першим бійку. Після того як закінчилась бійка всі втрьох сіли до автомобіля та поїхали до кафе «Ольга». Приїхавши до кафе ОСОБА_7 придбав три пляшки пива «Carling», ємкістю 0,5 літрів, яке втрьох розпили в літній палатці, яка розташована біля кафе «Ольга». Коли закінчили розпивати пиво вирішили поїхати до кафе-бару «Візит», щоб придбати сигарети. Він та ОСОБА_7 поїхали до кафе-бару «Візит» на автомобілі, а ОСОБА_6 на мопеді. Придбавши сигарети втрьох курили на порозі кафе-бару «Візит», після чого поїхали додому.

29.08.2014 року в обідній час його з автовокзалу забрали працівники міліції, які нічого не пояснюючи посадили до автомобіля та забрали мобільний телефон. Прізвищ працівників міліції не пам`ятає. До райвідділу приїхали близько 12 години. Зі скаргами на дії працівників міліції нікуди не звертався. З працівниками міліції поїхав добровільно. З ОСОБА_7 зустрілись в райвідділі. На той час коли прийшли працівники міліції ОСОБА_7 пішов до магазину. В райвідділі запитували з приводу зґвалтування потерпілого неприроднім способом, однак йому нічого не було відомо. В поясненнях розписувався не читаючи їх. Також він чув, що батько потерпілого написав заяву до міліції про зґвалтування ним та ОСОБА_7 його сина. В райвідділі перебував близько до 21 год. вечора. 30.08.2014 року в о 07 год. ранку він поїхав до батька потерпілого в с. Кірове. Вийшов батько потерпілого в якого він запитав про зґвалтування, на що останній нічого не пояснив та відповів, що в ході розслідування все дізнаєтесь та він зробить все для того, щоб він сидів.

В день події вживав пиво «Carling» світле, ємкістю 0,5 літрів, яке не допив, оскільки забув пляшку коли заводили автомобіль, приблизно вжив 200-300 грам пива.

Потерпілого покликав, щоб поспілкуватися, оскільки вони куми. На час події мав з потерпілим нормальні, дружні відносини, конфлікт за дівчину був в минулому.

У ОСОБА_7 був телефон «Nokia» чорного кольору, не бачив чи передавав потерпілому ОСОБА_7 мобільний телефон. Йому не відомо походження відеозапису. Того вечора не бачив, щоб ОСОБА_7 тримав в руках мобільний телефон. Участі у відеозаписі не приймав. 29.08.2014 року був присутній у райвідділі при вилученні телефону.

Потерпілий надавав неправдиві покази. Вважає, що в батька потерпілого були до нього неприязні відносини з приводу комбайну, оскільки ОСОБА_20 залишивши комбайн на зберігання потерпілому, дозволив йому ним користуватися. Комбайн йому був не потрібен та не висував ОСОБА_6 вимогу щодо його передання.

Не пам`ятає в чому був одягнутий в день події. В його присутності ОСОБА_7 не вчиняв інших дій відносно потерпілого крім побоїв.

На час події офіційно працював водієм на автомобілі «Камаз» та йому було відомо, що комбайн, який належить брату його дружини ОСОБА_20 знаходиться в потерпілого на зберіганні. ОСОБА_20 дозволив йому користуватися комбайном за необхідністю.

Під час відбування покарання за попереднім злочином в місцях позбавлення волі в його присутності не було неприродних статевих актів. Особисто не вчиняв статеві зносини з жінками, чоловіками неприроднім способом.

Після бійки з потерпілим в нього був синець під лівим оком та лікувався на стаціонарному лікуванні в Бобринецькій ЦРЛ з приводу того, що не чув на одне вухо.

Вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, оскільки його не скоював. Не отримує статеве задоволення від застосування фізичного насильства та використання сторонніх предметів під час статевих зносин. Також не мав статевих відносини з особами чоловічої статі, негативно до цього відноситься. Покази надані його дружиною відповідають дійсності. Задоволення статевих зносин з дружиною відбувається тільки природнім способом за її згодою. Домовленості з ОСОБА_7 щодо поїздки на річку Сугоклей та вчинення відносно потерпілого дій сексуального характеру неприроднім способом із застосуванням насильства не було.

У його присутності на березі річки Сугоклей ОСОБА_7 не вчиняв статеві зносини з потерпіли неприроднім способом, не вимагав комбайн у потерпілого та не погрожував потерпілому.

Вину у вчиненні злочину за ч.2 ст.189 КК України не визнав. Не спілкувався з ОСОБА_7 щодо скоєння вимагання, його планування, та йому взагалі не потрібен був комбайн, оскільки мав можливість ним користуватися. Станом на серпень 2014 року йому достеменно було відомо кому належить комбайн. З ОСОБА_21 товаришував до одруження з його сестрою та після від`їзду останнього за кордон спілкувався з ним. Про укладення угоди ОСОБА_20 з ОСОБА_22 з приводу купівлі комбайну йому стало відомо весною 2013 року.

Визнає вину у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень, потерпілий його спровокував. Мотивом завдання тілесних ушкоджень потерпілому була помста за його попередній удар. Йому не було відомо про відеозапис цих подій та не знає де він взявся. Про існування відеозапису дізнався під час судового розгляду.

Просить вибачення у потерпілого, покаявся у вчиненому.

З приводу зміненого обвинувачення додатково пояснив, що вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.189 КК України, не визнає, оскільки потерпілого не катував та нічого у нього не вимагав. У нього на березі річки з потерпілим виникла сварка та бійка, від того, що потерпілий його першим спровокував та вдарив, внаслідок чого у нього також були побої. Попередньої змови з ОСОБА_7 не було, бійка виникла спонтанно. Потерпілий вдарив його у ліве вухо правою рукою, потім у них виникла бійка та після він вже не пам`ятає скільки разів наносив удари потерпілому, та останній йому. Повністю підтримав покази надані раніше в судових засіданнях. Бійка з потерпілим відбулася в ніч з 27 на 28 серпня 2014 року, годину не пам`ятає.

Незважаючи на невизнання обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 своєї вини у вчинені інкримінованих злочинів, їх вина у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.127, ч.1 ст. 189 КК України повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні по кримінальному провадженні доказами, зокрема:

показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що з обвинуваченими в ніяких відносинах не перебуває. 27.08.2014 року близько 22 год. 30 хв. він перебував в кафе «Ольга» в пивному наметі. В цей час під`їхали обвинувачені, які зайшли до кафе та купили дві пляшки пива «Carling». ОСОБА_7 покликав його на вулицю поговорити. Він вийшов та ОСОБА_9 запропонував йому сісти до автомобіля ВАЗ 2108 білого кольору, на що він погодився та сів на заднє сидіння. Обвинувачені запропонували поїхати покататися, на що він не заперечував та поїхали за м. Бобринець в напрямку м. Кіровоград до річки Сугоклей до шлагбауму, де розмовляли в машині. Обвинувачені запитали, чи знає він навіщо сюди приїхали. Він відповів «що бити будите?», обвинувачені сказали, що «ні, гірше». В автомобілі виникла конфліктна ситуація із-за дівчини ОСОБА_18 , з якою він познайомився до події та мав відносини і ОСОБА_9 дізнався про це. Потім обвинувачені сказали, щоб він роздягався, на що він відмовився. Після обвинувачені намагалися в машині зірвати з нього одяг, однак в них не вийшло. Потім обвинувачені намагались витягнути його з автомобіля за ноги, після в автомобілі повалили на підлогу. ОСОБА_9 взяв його за ноги, а ОСОБА_7 за ремінь штанів та витягнули його з автомобіля на землю в положенні на живіт. Далі ОСОБА_9 колінами став йому між лопатки і тримав за ліву руку. Обвинувачені зірвали з нього штани та почали знущатися. ОСОБА_9 тримав його, а ОСОБА_7 вчиняв відносно нього насильницькі дії із застосуванням скляної пляшки та знімав все на відео. Телефон, на який знімали відео, не бачив оскільки було темно. Підставою для вчинення відносно нього обвинуваченими насильницьких дій стали його відносини з дівчиною ОСОБА_18 , у якої з ОСОБА_9 були відносини. Він зрозумів, що дана ситуація виникла із-за ОСОБА_18 , з якою у ОСОБА_9 були відносини. Знущання над ним відбувалося на протязі 10-15 хв. Після він добровільно запропонував обвинуваченим гроші, щоб вони припинили знущатися. Обвинувачені сказали, що гроші їх не цікавлять, та ОСОБА_9 сказав, щоб пропонував щось інше. Оскільки гроші обвинувачених не цікавили та не було більше що пропонувати, він запропонував віддати обвинуваченим комбайн Нива СК-5, належний ОСОБА_20 , який перебував у нього на зберіганні. ОСОБА_9 погодився та його відпустили. Обвинувачені сказали, щоб він вранці пригнав комбайн в м. Бобринець до автопарку. Обвинувачені цікавились, що за комбайн та кому він належить. Обвинуваченим було достовірно відомо, що комбайн йому не належить, однак може його передати. Також обвинувачені сказали, що якщо не прижене комбайн, то вони покажуть всім відео, яке зняли. Потім обвинувачені відвезли його до кафе «Ольга», де стояв його мопед. Він сів на мопед та поїхав в напрямку кафе-бару «Візит», обвинувачені їхали за ним. Після він зупинився біля кафе-бару «Візит», обвинувачені зупинились також та підійшли до нього. ОСОБА_9 сказав йому, що якщо він прижене комбайн, ніхто не дізнається про дану подію. ОСОБА_7 в цей час стояв також та чув розмову. Після цього поїхав до себе додому в с. Кірове Бобринецького району. Про обставини події розповів брату. З обвинуваченими після події не спілкувався. Лише по телефону розмовляв з ОСОБА_9 , який просив забрати заяву з міліції. Вважає, що вимога обвинувачених пригнати комбайн була дійсною. Комбайн обвинуваченим не пригнав. З обвинуваченими не примирився. Просив призначити обвинуваченим покарання на розсуд суду. Вважає, що обов`язок пригнати комбайн стояв перед обома обвинуваченими. Вказані в обвинувальному акті тілесні ушкодження спричинені йому обвинуваченими при подоланні його опору. На відеозаписі впізнав свій голос та голоси обвинувачених. Зміст почутого на відеозаписі підтвердив в повному обсязі.

В судовому засіданні 29.01.2016 року пояснив, що дата події приблизно 28.07.2014 року, близько 21 год., точної дати та час не пам`ятає. В день події вживав пиво марки «Carling», обвинувачені також пили пиво вказаної марки. Пляшку впізнав за кольором та написом «Carling». Пляшка за кольором та надписом схожа на ту, що використовувалась під час застосування до нього насильства, однак підтвердити, що це та сама пляшка не може, оскільки немає інших ідентифікуючих розбіжностей. В момент вчинення обвинуваченими насильницьких дій пляшку не бачив, оскільки було темно та через своє положення лежачи на животі. Інших пляшок у обвинувачених та у нього не було, та поряд інші пляшки не лежали.

В судовому засіданні 20.04.2017 року підтримав змінене прокурором обвинувачення. Обвинувачення у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства не підтримав. З приводу зміненого обвинувачення додатково надав показання про те, що в середині 2014 року він перебував з ОСОБА_16 в дружніх та інтимних стосунках за згодою останньої. На час коли він перебував з ОСОБА_16 в інтимних стосунках, обвинувачений ОСОБА_9 не перебував з нею в інтимних стосунках.

До обвинувачених у машину сів добровільно, які повезли його до р.Сугоклея. Коли сідав у машину, не знав куди поїдуть. Про мету приїзду до р.Сугоклея йому стало відомо лише після того як його привезли на місце події та обвинувачені пояснили мету приїзду.

До нього обвинувачені почали застосовувати насильство, його витягнули із заднього сидіння двохдверної машини через переднє пасажирські двері поваливши на землю, заламали руки назад за спину, придавили коліном лопатку і тримали, зняли штани, знайшли пляшку і почали його катування. Він лежав на землі, ОСОБА_9 його тримав. ОСОБА_7 зривав з нього штани та безпосередньо вчиняв насильницькі дії із застосуванням пляшки. Насильницькі дії із застосування пляшки були для нього принизливими, також від цих дій відчував дуже сильний фізичний біль та фізичне страждання, які тривали і після припинення насильницьких дій. Вказане насильство тривало приблизно 10 - 15 хвилин. На початку здійсненого обвинуваченими запису чутно його крики від болю спричиненого застосовуванням насильства. Кількість вчинених ОСОБА_7 відносно нього насильницьких дій із застосуванням пляшки точно не пам`ятає, оскільки не рахував, приблизно таких дій було вчинено 5, 6 раз, може більше. Примусово лежав в положенні лежачи на землі, не мав можливості скористуватись своїм мобільним телефоном, а коли була розмова не думав, що все так далеко зайде. Бійки між ним та обвинуваченими не було. Побоїв йому не спричиняли.

Перебував під фізичним та моральним примусом під час даних подій та коли лежав на землі. Також під час застосування до нього насильства з ним розмовляли обвинувачені. Він просив обвинувачених зупинити насилля, оскільки було фізично та морально боляче, не знав як йому прийдеться з цим жити. ОСОБА_9 запитував у нього про інтимні стосунки з ОСОБА_16 та вказував, що він не мав права мати з нею взагалі ніяких стосунків. Обвинувачені застосовували до нього фізичне насильство, оскільки хотіли помститися за його інтимні стосунки з ОСОБА_16 . Психологічно обвинувачені на нього не тиснули, однак що таке психологічний примус пояснити не може.

Обвинувачені застосовували до нього насилля з мотивів помсти.

Кошти запропонував сам, вимоги коштів не було. Вимагання комбайну не було, він сам з власної ініціативи запропонував обвинуваченим комбайн, адже спочатку він запропонував їм гроші, вони відмовились та сказали пропонувати щось більше, оскільки на той момент у нього більше нічого не було він запропонував передати їм комбайн. Хотів своєю пропозицією припинити небажані для нього дії. Хотів щоб обвинувачені видалили відео.

Підтримав раніше надані ним показання про те, що обвинувачені йому сказали, що якщо він не прижене комбайн, то вони покажуть усім відео яке зняли, а також про те, що коли перебували біля кафе-бару «Візит» ОСОБА_9 сказав, що якщо прижене комбайн, ніхто не дізнається про дану подію.

Комбайн, який він запропонував обвинуваченим, на той час належав ОСОБА_23 , та перебував у нього на зберіганні. Розумів, що якщо віддасть комбайн, йому прийдеться розрахуватись з ОСОБА_23 за комбайн. Не мав права віддавати комбайн, але на той момент у нього вибору не було.

Не бажав спілкуватись з обвинуваченими на ті теми, що ними піднімались в ході застосування до нього фізичного насильства. Спілкувався з обвинуваченими, оскільки хотів якось від них звільнитись.

Не хотів, щоб хтось дізнався про застосування обвинуваченими до нього таких насильницьких дій, та бажав зберегти вказане відео у таємниці.

Для чого обвинувачені здійснювали відеозйомку події йому не відомо. Припускає, що можливо відеозйомку здійснювали з метою шантажу.

Обвинувачені погрожували, що покажуть зняте відео, вважав погрози реальними. Вважав, що якщо не віддасть комбайн, то обвинувачені можуть показати відео, яке зняли.

З ОСОБА_23 востаннє спілкувався за два тижня до події. Не спілкувався з ОСОБА_23 з приводу можливості передати комбайн ОСОБА_9 . ОСОБА_23 йому не говорив, що дозволяє ОСОБА_9 користуватися комбайном та не дозволяв комусь його передавати. З приводу відносин ОСОБА_24 і ОСОБА_23 йому нічого не відомо.

До події він перебував у дружніх відносинах з ОСОБА_9 , який приходиться йому кумом.

Після того як обвинувачені його відпустили погодився їхати з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в місто Бобринець в одному автомобілі, щоб повернутися в м.Бобинець.

Після цього ніякого тиску на нього не чинилося. Попередні показання підтримав, доповнити свої показання про подію надані раніше нічим.

Стверджує, що його показання є правдивими та відповідають дійсності.

показаннями свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що приблизно в серпні 2014 року з ранку він перебував вдома за адресою: АДРЕСА_2 , де відпочивав та близько 5 год. ранку прийшов потерпілий. Потерпілий прийшов пішки, одяг на ньому був брудний, запаху спиртного не було. Коли він вийшов на подвір`я потерпілий сидів біля колодязя і плакав, сказавши, що не хоче жити. Він намагався дізнатися в потерпілого, що трапилось. Потерпілий спочатку не розповідав, однак потім розповів, що його зґвалтували. Потерпілий розповів, що ОСОБА_25 з другом вивезли його на автомобілі на річку Сугоклей, де зґвалтували скляною пляшкою, знявши все на телефон. Також сказали потерпілому, щоб вранці пригнав комбайн, якщо не хоче розголосу. Комбайн Нива СК-5, який потерпілий та батько ОСОБА_26 придбали разом в селі Червоний Землероб у Осадчого Василя. Потерпілий міг розпоряджатися комбайном. На той час комбайн стояв у батька за адресою: АДРЕСА_3 . Потерпілий не говорив за що його зґвалтували. Потерпілий хотів покінчити життя самогубством.

показаннями свідка ОСОБА_27 , яка пояснила, що змінила прізвище з « ОСОБА_28 » на « ОСОБА_29 » у зв`язку з укладенням шлюбу 27.02.2016 року. Три роки назад перебувала в близьких стосунках з ОСОБА_9 , з яким проживала в цивільному шлюбі. Виїхала в м.Київ на постійне проживання приблизно в квітні-травні 2014 році. Вказані стосунки з ОСОБА_9 припинились восени 2014 року відразу після Пасхи тобто в квітні місяці перестала проживати з ОСОБА_9 . Восени приблизно в кінці вересня місяця 2014 року відправила ОСОБА_9 СМС-повідомлення у вигляді смайліку, на що останній відповів запитанням «ти з мене смієшся?», вона відповіла, що «ні» та запитала «що сталося?», на що ОСОБА_9 нічого не відповів. Після чого вона подзвонила подругам, що мешкають в м.Бобринець, які їй повідомили, що обвинувачені вивезли ОСОБА_26 за місто та знущались над ним бутилкою. Також чула різні чутки, зокрема, що це сталось через неї. Також на її запитання до ОСОБА_9 про вказану подію останній їй відповів, що це все відбулося через неї. Потерпілий сказав ОСОБА_9 , що у нього з нею щось було, ОСОБА_9 розізлився і таке зробив. Деталями події у ОСОБА_9 не цікавилась. Повідомляє лише те, що їй особисто відомо від ОСОБА_9 коли цікавилась у нього вказаною подією. Показання дає правдиві.

Познайомилась з ОСОБА_26 коли перебувала у нього в гостях разом з ОСОБА_9 . Не пам`ятає за собою, щоб перебувала в інтимних стосунках з ОСОБА_6 . Був випадок, коли вона бачила ОСОБА_6 в останній раз біля магазину «Візит» та останній запросив її в гості, де вони разом напилися та заснули на одному ліжку, у зв`язку з чим можливо ОСОБА_6 подумав про інтимні стосунки з нею, але вона інтимних стосунків з ОСОБА_30 не пам`ятає. Коли перебувала у ОСОБА_6 в гостях спільно з ОСОБА_9 вже не проживала. Не повідомляла нікому, в тому числі ОСОБА_9 , про перебування з ОСОБА_6 в статевих зносинах проти власної волі, оскільки такого не було.

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.08.2014 року згідно якої ОСОБА_26 заявив, що в ніч з 27 на 28 серпня 2014 року дві невідомі особи, біля кафе-бару «Ольга» в м. Бобринець посадили його сина ОСОБА_6 до їх автомобіля, відвезли до р. Сугоклій, де зґвалтували його якимось предметом неприроднім способом (Т.1 а.с.9), який свідчить про правомірність внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за №0000442 (а.с. 1);

заявою ОСОБА_6 про залучення до провадження як потерпілого від 29.08.2014 року за змістом якої в ніч на 28.08.2014 року ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на березі річки Сугоклея, що на околиці м. Бобринець вчинили над ним насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом (Т.1 а.с.22);

постановою про об`єднання кримінальних проваджень від 29 травня 2015 року, якою матеріали досудових розслідувань по кримінальних провадженнях №0000442, №0000299 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 153, ч.2 ст. 189 КК України об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000442 (а.с.6-7).

витягом з кримінального провадження №0000442 про внесення до ЄРДР 29.08.2014 року відомостей про те, що 29.08.2014 року до Бобринецького РВ УМВС надійшла заява від ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с. Кірове Бобринецького району, про те, що в ніч на 28.08.2014 року невідомі особи, на березі річки Сугоклея, на околиці м. Бобринець, вчинили насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом над його сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя с. Кірове Бобринецького району, а також про внесення відомостей до ЄРДР 26.05.2015 року відомостей про те, що 27.08.2014 року близько 23:30 год. вчиняючи насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_9 при раптово виниклому умислі, маючи на меті незаконно одержати чуже майно, погрожуючи розголошенням відомостей, які принижують потерпілого ОСОБА_6 та які він бажав зберегти у таємниці, а саме вчинення над ним насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом, в усній формі висунули вимогу потерпілому ОСОБА_6 про передачу майна, та самі запропонували визначитись яке майно потерпілий передасть їм. Потерпілий ОСОБА_6 перебуваючи під фізичним та психічним примусом зі сторони ОСОБА_7 і ОСОБА_9 повідомив про те, що в нього у власності мається сільськогосподарська машина комбайн «Нива», модель СК-5, вартість якого, відповідно до висновку експерта сектору КДТЗ ВІТЕД №1 від 26.05.2015 року, становить 27363,3 грн. (Т.1 а.с.1);

протоколом огляду місця події від 29.08.2014 року, яким являється ділянка місцевості на околиці м. Бобринець біля річки Сугоклея, де на відстані 9 метрів від шлагбауму в напрямку річки Сугоклея на землі виявлено дві скляні пляшки зеленого кольору на яких паперові наклейки з надписом «Carling», які в ході проведення слідчої дії були вилучені (Т.1 а.с.12-13);

оптичним диском «ARITA» стандарту «DVD-R» діаметром 12 см., на лицевій площині якого мається золотистий колір, нанесене маркування «ARI-TA 8-16х DVD-R 120 min 4,7 GB» з файлами звуко-відео-запису допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , та потерпілого ОСОБА_6 , який протоколом огляду предметів від 20.05.2015 року та постановою про визнання, долучення та здачу речових доказів від 20.05.2015 року був оглянутий, визнаний та долучений в якості речового доказу по кримінальному провадженню №0000442, внесеного до ЄРДР від 29.08.2014 року (Т.1 а.с.19; 20-21);

протоколом огляду місця події від 29.08.2014 року, яким являється приміщення Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області, розташоване за адресою: вул. Дзержинського, 56, м. Бобринець Кіровоградської області, де в службовому кабінеті ОСОБА_7 в ході огляду дістав з кишені шортів, в які був одягнутий, мобільний телефон та поклав його на стіл в службовому кабінеті №8 Бобринецького РВ УМВС. Даний телефон знаходиться в чохлі чорного кольору, який має клапан зі сторони екрану. У верхній частині екрану по середині мається напис «NOKIA», в нижній частині та на бокових панелях маються органи управління. Зі зворотної сторони в чохлі маються отвори для камери та динаміка. Біля камери мається напис «2.0 MP». В ході проведення слідчої дії мобільний телефон «Nokia» з чохлом чорного кольору був вилучений (Т.1 а.с.14-15);

мобільним телефоном «Nokia» моделі «305» (IMEI пристрою: 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 ), вилученого при огляді місця події 29.08.2014 року у ОСОБА_7 , з граничними розмірами 110X53 мм. товщиною 13 мм., складається з полімерного корпусу чорного кольору, із боковими ставками чорного кольору. На корпусі міститься екран, дві кнопки керування, отвори мікрофону та динаміку, роз`їм для підключення зарядного пристрою, з лівого боку корпусу міститься слот для другої сім-карти та флеш накопичувача. З правого боку містяться кнопки регулювання гучності та блокування мобільного телефону. На задній стороні корпусу міститься заводське маркування із значенням «Nokia», який згідно протоколу огляду предметів від 23.10.2014 року та постанови про визнання, долучення та здачу речових доказів від 23.10.2014 року був оглянутий, визнаний та долучений в якості речового доказу по кримінальному провадженню №0000442, внесеного до ЄРДР від 29.08.2014 року (Т.1 а.с. 16, 18);

висновком судової комп`ютерно-технічної експертизи №53 від 22.10.2014 року, згідно якої під час виконання дослідження було виявлено один файл «видео0000» з розширенням «3gp», який відповідає встановленим в постанові про призначення експертизи параметрам. У висновку зазначено, що в пам`яті мобільного телефону виробництва «Nokia» моделі «305» IMEI 1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 та на флеш-накопичувачі виробництва «Apacer» ємністю 2 GB формату «MicroSD» встановленому в наданому на дослідженні мобільному телефоні інформації, яка б відповідала критеріям встановленим в постанові про призначення експертизи виявлено не було. Виявлені дані було записано на диск для лазерних систем зчитування для одноразового запису формату СD-R. Відповідно до дослідницької частини висновку, за якою при виконанні дослідження на флеш-накопичувачі «Apacer» ємністю 2 GB формату «Micro SD» встановленому в наданому на дослідження мобільному телефоні виробництва «Nokia» моделі «305» IMEI 1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 було виявлено один файл «видео0000» з розширенням «3gp», який відповідає встановленим в постанові про призначення експертизи параметрам (Т.1 а.с.105-108);

показаннями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_31 , який показав, що ним проводилась судова комп`ютерно-технічна експертиза №53 від 22.10.2014 року. На дослідження було надано мобільний телефон «Nokia», в якому було виявлено відеозапис 0000 у форматі 3gp. Після виконання дослідження файл було скопійовано з телефону та записано на диск формату СD-R, який після відповідного упакування був сфотографований та долучений до висновку експерта. Фото упакування є в ілюстрації самого висновку. Ним особисто виконані рукописні надписи на конверті та диску. Закінчив проведення дослідження 22.10.2014 року. Після проведення дослідження, тобто після 22.10.2014 року, ніяких робіт з об`єктом дослідження не проводив та змін не вносив. Інформація, яка міститься на диску може бути датована 07.11.2014 року. Дата 07.11.2014 року це дата запису на диск. Дата 07.11.2014 року це дата налаштування робочої станції експерта під час запису диску. Розбіжності в даті висновку експерта та даті самого файлу це розбіжності в самому технічному обладнанні. Вказана дата залежить від налаштувань комп`ютерної станції експерта та не завжди є реальною. Дата та час змінюється користувачем на власний розсуд, що може бути пов`язане з виконанням інших видів експертиз. Диск формату СD-R передбачає одноразовий запис, неможливо здійснити зміни файлу або його характеристик, тобто зміна стирання, перезапис, дозапис на даному диску не можлива. Видалити частину інформації на диску неможливо. Різниця в розмірі файлу пояснюється тим, що при перерахунку з однієї одиниці вимірювання інформації на іншу може бути похибка. Використання різних програм для відкриття файлу може змінювати його розмір. У зв`язку із значним навантаженням в першому пункті висновків експертизи було допущено технічну помилку з приводу відсутності в наданому мобільному телефоні інформації. Більше експертиз по даному кримінальному провадженню не проводив.

висновком судової експертизи матеріалів та засобів відео-звукозапису №1455/08 від 14.05.2015 року з додатками №1, 2, 3, у відповідності до якої на наданому для досліджень оптичному диску «VIDEX» «СD-R» 52х DATA/VIDEO 700 MB/90 min» з супровідним написом на конверті: «До висновку експерта №53 від 22.10.2014 по кримінальному провадженню №0000442. Диск для лазерних систем зчитування формату CD-R із виявленими файлами. Слідчий СВ Бобринецького РВ УМВС. л-нт м-ї підпис> ОСОБА_17 » (позначеному експертом як ОД №2) зберігається файл «видео0000.3gp» з відео-звукозаписом очної розмови, яка позначена експертом як фонограма №1 (див. Таблицю №2 у Дослідницькій частині цього Висновку. 1. Запис на досліджуваному оптичному диску ОД №2 є копією. Ознаки порушення неперервності та цілісності звукозапису на дослідженому оптичному диску не виявлені. 2-5. За результатами проведених ідентифікаційних досліджень записаних на фонограмах голосів встановлено, що: ОСОБА_9 приймав участь в розмові, записаній на фонограмі №1. Вимовлені ним репліки у Додатку №2 позначені, як Ч2». ОСОБА_7 приймав участь в розмові, записаній на фонограмі №1. Вимовлені ним репліки у Додатку №2 позначені, як Ч3». Репліки вимовлені невідомим диктором у Додатку №2, позначені як «Ч1». Відповісти на питання, чи належить один з голосів у запису на фонограмі №1 ОСОБА_6 , не є можливим (Т.3 а.с.118-126);

показаннями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_32 , який показав, що проводив експертизу матеріалів та засобів відео-звукозапису, за результатами проведення якої склав висновок №1455/08 від 14.05.2015 року. На дослідження було надано два диски, на одному з яких знаходились протоколи допиту осіб, а на іншому один відеофайл. З загальних знань по користуванню комп`ютером йому відомо, що дата на відеофайлі 07.11.2014 15:20 це дата створення файлу. Вказана дата залежить від налаштувань комп`ютера, на якому відкривається файл. На дослідження було надано запис дикторів гарної якості, який є достатнім для проведення дослідження, однак голос ОСОБА_6 у записі на фонограмі ним розпізнаний не був, оскільки він відрізняється від наданих на дослідження зразків, однак вважає, що це залежить від емоційного стану людини, тому вони відрізняються. На ілюстрації №7 та №8 висновку зазначений один й той же файл. Розбіжності в кілобайтах даного файлу викликані відкриттям файлу за допомогою різних програм, які по різному зчитують кілобайти. На ілюстрації №7 висновку зображений файл з диску, який зображений на світлині №2;

оптичним диском «VIDEX» стандарту «СD-R» діаметром 12 см., на лицевій площині якого мається золотистий колір, нанесене маркування «VIDEX» «СD-R» 52х DATA/VIDEO 700 MB/90 min», на лицевій стороні диску барвником синього кольору рукописний напис «BE «53» від 22.10.2014 виявлені файли судовий експерт підпис> А.И. Лозовий, який протоколом огляду предметів від 20.05.2015 року та постановою про визнання, долучення та здачу речових доказів від 20.05.2015 року був оглянутий, визнаний та долучений в якості речового доказу по кримінальному провадженню №0000442, внесеного до ЄРДР від 29.08.2014 року (Т.1 а.с.19; 20-21). З відео-звукозапису очної розмови з файлу «видео0000.3gp», що зберігається на вказаному диску та додатку №2 до висновку експерта 1455/08 від 14.05.2015 року, де міститься роздруківка дослівного змісту розмов із вказаного файлу, зокрема вбачається, що обвинувачені з використанням слів притаманних їх словниковому запасу та виражаючись нецензурною лайкою під час застосування до потерпілого фізичного насильства та психологічного примусу, завдаючи сильного фізичного болю та фізичного страждання останньому, від якого потерпілий кричав та плакав, з`ясовували стосунки потерпілого із знайомими обвинуваченим особами жіночої статі, неодноразово висували вимогу потерпілому робити їм пропозиції, спонукаючи його діяти проти своєї волі, на що потерпілий запропонував віддати комбайн, оскільки в нього більше нічого немає. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 продовжуючи застосовувати насильство відносно потерпілого з`ясували належність комбайну, існування на нього документів, переконались у реальності виконання потерпілим вимоги передати в місті Бобринець наступного дня комбайн обвинуваченим, застосовуючи насильство отримали від потерпілого усну згоду віддати їм комбайн, що зафіксували відео-звукозаписом на телефон ОСОБА_7 . Крім того, з вказаної очної розмови також вбачається, що обвинувачені дізнались про наявність у потерпілого комбайна та його належність від самого потерпілого під час застосування до нього фізичного насильства та психологічного примусу, в ході чого у обвинувачених виник умисел на заволодіння вказаним комбайном, який їм не належить, та керуючись корисливим мотивом наказали йому пригнати наступного дня комбайн в місто Бобринець;

висновком експерта №88 від 21.11.2014 року у відповідності до якого згідно наданої медичної документації та при судово-медичному обстеженні у гр. ОСОБА_6 мали місце наступні тілесні ушкодження: садно біля зовнішнього кута правого ока. Садно в міжлопаточній ділянці, група саден на правому променево-запястному суглобі по тильній поверхні. Садно лівого передпліччя по внутрішній поверхні в верхній третині. Садно правого стегна по задній поверхні. Вказані тілесні ушкодження мають загальні ознаки дії тупих предметів (предмету), та могли виникнути в термін, що зазначений в обставинах випадку. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію вказаних тілесних ушкоджень малоймовірно, що дані ушкодження могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту. Локалізація даних тілесних ушкоджень доступна для власноручного спричинення, вирішення питання про можливість власноручного спричинення не входить в компетенцію судово-медичного експерта (Т.1 а.с.75-76);

висновком експерта №154 судово-медичної експертизи ОСОБА_6 від 29.08.2014 - 30.08.2014 року згідно якого при судово-медичному обстеженні у гр. ОСОБА_6 були виявлені наступні тілесні ушкодження: садно біля зовнішнього кута правового ока; садно в міжлопаточній ділянці, група саден на правому променево-зап`ястному суглобі по тильній поверхні; садно лівого передпліччя по внутрішній поверхні в верхній третині; садно правого стегна по задній поверхні. Вказані тілесні ушкодження мають загальні ознаки дії тупих предметів (предмету), та могли виникнути в термін, що зазначений в обставинах випадку. Вказані тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію вказаних тілесних ушкоджень малоймовірно, що дані тілесні ушкодження не могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту. Локалізація даних тілесних ушкоджень доступна для власноручного спричинення, вирішення питання про можливість власноручного спричинення не входить в компетенцію судово-медичного експерта (Т.2 а.с.217);

показаннями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_33 , який пояснив, що на підставі постави слідчого ним проводилась судово-медична експертиза потерпілого ОСОБА_6 , за результатами проведення якої склав висновок №88 від 21.11.2014 року. При проведенні експертизи виявив у потерпілого легкі тілесні ушкодження. На дослідження була надана амбулаторна картка Бобринецької ЦРЛ. Висновок експерта №88 є фактично додатковою експертизою. 29.08.2014 року о 15 год. 30 хв. на підставі постанови слідчого ОСОБА_17 проводив первісний огляд потерпілого після проведення якого направив потерпілого до лікаря-хірурга. За результатами первісного огляду склав висновок експерта №154 від 29.08.2014-30.08.2014 року. Питання щодо часу та терміну спричинення тілесних ушкоджень вирішував в експертизі, оскільки має значення для справи, а тому вийшов за межі питань, поставлених слідчим. Тілесні ушкодження у потерпілого у вигляді саден могли виникнути у потерпілого в період часу від 1-2 до 5 діб до часу проведення обстеження потерпілого, тобто до 29.08.2014 року, 15 год. 30 хв. Судово-медичних даних, які б могли свідчити про введення до анального отвору потерпілого сторонніх предметів, немає. В судовому засіданні 15.05.2017 року додатково пояснив, що у висновку експерта №154 первісної судово-медичної експертизи ОСОБА_6 допустив опечатку у пункті 3 висновку, зазначивши, що ушкодження не могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту. Правильний висновок з даного питання зазначений у пункті 3 додаткової експертизи №88 від 21.11.2014 року, у якій воно ставилось повторно та зроблено висновок про те, що «враховуючи локалізацію вказаних тілесних ушкоджень малоймовірно що дані ушкодження могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту». Судово-медичних даних, які б стверджували про черговість завдання тілесних ушкоджень потерпілому та на протязі якого проміжку часу він їх отримував немає та неможливо встановити, можна лише сказати про те, що вони виникли в один проміжок часу у термін, що зазначений в обставинах випадку, а саме в ніч з 27 на 28 серпня 2014 року. При проведенні експертизи керувався наказом №6 від 17.01.1995 року, затвердженим Міністерством юстиції України. Висновок експерта №88 вважає додатковою експертизою у зв`язку з наданням нових об`єктів дослідження (медичної документації потерпілого).

протоколом проведення слідчого експерименту від 23.05.2015 року з фототаблицями, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 , який знаходячись в приміщенні СВ Бобринецького РВ запропонував проїхати на берег річки Сугоклея та на місці показати як 27.08.2014 року біля 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 привезли його на автомобілі ВАЗ 2108 білого кольору, насильно витягли його з салону автомобіля. ОСОБА_9 тримаючи ОСОБА_6 в положенні лежачи на животі забезпечив ОСОБА_7 можливість зняти з нього штани та білизну. Після чого ОСОБА_7 почав садистські дії насильницького характеру з використанням скляної пляшки. На місці ОСОБА_6 показав як його витягували з машини тримаючи за ноги. Потім показав як ОСОБА_9 утримував його на землі. Після чого ОСОБА_6 показав як ОСОБА_7 утримував його на землі (Т.1 а.с.30-33);

висновком судово-психіатричного експерта №193 від 19.04.2016 року у відповідності до якого ОСОБА_9 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_9 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує. Виявлені під час дослідження результати дозволяють ОСОБА_9 розуміти факт, зміст обставин справи і давати по ним відповідні свідчення. Дії досліджуваного ОСОБА_9 під час конфлікту є діями направленими на залякування та не мають на меті задоволення статевої пристрасті неприродним способом. Під час дослідження у ОСОБА_9 не виявлено схильності до задоволення статевої пристрасті неприродним способом (Т.3 а.с.170-173);

висновком судово-психіатричного експерта №194 від 19.04.2016 року у відповідності до якого ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_7 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує. Виявлені під час дослідження результати дозволяють ОСОБА_7 розуміти факт, зміст обставин справи і давати по ним відповідні свідчення. Дії досліджуваного ОСОБА_7 під час конфлікту є діями направленими на залякування та не мають на меті задоволення статевої пристрасті неприродним способом. Під час дослідження у ОСОБА_7 не виявлено схильності до задоволення статевої пристрасті неприродним способом (Т.3 а.с.174-177);

висновком судової автотоварознавчої експертизи №1 від 26.05.2015 року, згідно якого середньо-ринкова вартість сільськогосподарської машини комбайн «Нива» СК-5, 1980 року випуску, станом на 27.08.2014 рік може складати 27363,30 грн. (Т.3 а.с.136-140);

Суд визнає показання потерпілого правдивими, ставити їх під сумнів у суду підстав немає, оскільки вони є достовірними, послідовними, логічними та такими, що узгоджуються з наведеними судом доказами, зокрема висновками експерта №88 проведеної в період з 10.11.2014 по 21.11.2014 року та №154 проведеної в період з 29.08.2014 по 30.08.2014 року судово-медичної експертизи ОСОБА_6 за змістом яких у останнього були виявлені наступні тілесні ушкодження: садно біля зовнішнього кута правого ока, садно в міжлопаточній ділянці, група саден на правому променево-запястному суглобі по тильній поверхні, садно лівого передпліччя по внутрішній поверхні в верхній третині, садно правого стегна по задній поверхні, які мають загальні ознаки дії тупих предметів (предмету), та могли виникнути в термін, що зазначений в обставинах випадку; протоколом проведення слідчого експерименту від 23.05.2015 року з фототаблицями, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 , який розповів як 27.08.2014 року біля 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 привезли його на автомобілі ВАЗ 2108 білого кольору на берег річки Сугоклея, насильно витягли його з салону автомобіля. ОСОБА_9 тримаючи ОСОБА_6 в положенні лежачи на животі забезпечив ОСОБА_7 можливість зняти з нього штани та білизну. Після чого ОСОБА_7 почав садистські дії насильницького характеру з використанням скляної пляшки. На місці події ОСОБА_6 показав як його витягували з машини тримаючи за ноги. Потім показав як ОСОБА_9 утримував його на землі. Після чого ОСОБА_6 показав як ОСОБА_7 утримував його на землі (Т.1 а.с.30-33); змістом файлу «відео0000.3gp» виявленого на мобільному телефоні виробництва «Nokia» моделі «305» IMEI 1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 ОСОБА_7 та записаного на диск формату СD-R «VIDEX», та додатку №2 до висновку експерта 1455/08 від 14.05.2015 року, де міститься дослівний зміст розмов із вказаного файлу; показаннями свідка ОСОБА_34 , який також підтвердив показання потерпілого щодо застосування до останнього насильства з боку обвинувачених біля річки ОСОБА_19 знявши все на телефон та сказавши, щоб вранці пригнав комбайн, якщо не хоче розголосу; показаннями свідка ОСОБА_27 , за якими ОСОБА_9 повідомив їй, що вказана подія відбулася через неї, протоколом огляду місця події від 29.08.2014 року (Т.1 а.с.12-13).

Суд також не має сумнівів у правдивості показів свідка ОСОБА_35 та свідка ОСОБА_27 , які добровільно в суді повідомили про відомі їм обставини з приводу вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, які є послідовними, логічними та такими, що узгоджується з показаннями потерпілого ОСОБА_6 , письмовими та речовими доказами та результатами судових експертиз, призначених з приводу речових доказів, а тому підстав їм недовіряти у суду немає.

Спричинення обвинуваченими потерпілому сильного фізичного болю та фізичного страждання шляхом вчинення інших насильницьких дій підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який впевнено стверджує про це, змістом файлу «видео0000.3gp» з відео-звукозаписом очної розмови, виявленого на мобільному телефоні ОСОБА_7 , де на початку запису та протягом запису чутно крики, чоловічий плач та скарги потерпілого на біль, та висновком експертизи 1455/08 з роздруківкою змісту розмов, з яких встановлено прийняття участі в розмові ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , та показаннями самого потерпілого, який при дослідженні вказаного файлу впізнав свій голос, зокрема вказавши на свій голос де він кричить від болю, та голоси обвинувачених. Вказані докази також узгоджуються з результатами проведеного з участю потерпілого слідчого експерименту, показаннями свідка ОСОБА_34 та результатами проведених судово-медичних експертиз потерпілого.

Безсумнівно, що сильний фізичний біль та фізичне страждання є оціночними поняттями та залежать від особистих відчуттів потерпілого, однак досліджений судом відео-звукозапис очної розмови з файлу «відео0000.3gp» переконує суд як об`єктивного спостерігача в дійсності та реальності їх спричинення потерпілому насильницькими діями обвинувачених.

Тривалість заподіяння сильного фізичного болю та фізичного страждання понад 5 хвилин, шляхом вчинення відносно ОСОБА_6 інших насильницьких дій, підтверджується як показаннями самого потерпілого, який вказує на їх тривалість приблизно 10-15 хвилин, так і тривалістю відтворення відео-звукозаписом очної розмови з файлу «відео0000.3gp» та висновком експертизи №1455/08 від 14.05.2015 року з роздруківкою дослівного змісту розмов із зазначенням тривалості розмов за часом, що складає 05 хвилин 27,1 секунд.
Отже, вищевказані дії обвинувачених охоплюються об`єктивною стороною складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Згідно ч.2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Доводи сторони захисту про відсутність попередньої змови між обвинуваченими на вчинення катування відносно потерпілого, та показання обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що потерпілий його перший спровокував, спонтанність виникнення бійки з потерпілим біля річки судом оцінюється критично як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, адже вказані доводи та показання спростовується встановленими судом обставинами, підтвердженими дослідженими судом доказами, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_6 , з яких встановлено, що обвинувачені запросили його до автомобіля, знаючи про його стосунки з ОСОБА_16 та керуючись мотивом помсти, з метою покарати потерпілого, повезли його від кафе, де перебував потерпілий, за межі міста Бобринець до річки Сугоклей, тобто в безлюдне місце, де на шляху до річки розпочали розмову про його відносини з ОСОБА_16 , запитали в потерпілого чи знає він про мету приїзду на місце події, потерпілий припустив, що його збираються бити, на що обвинувачені повідомили, що «ні, гірше» та в автомобілі пред`явили вимогу роздягатися. Після того як потерпілий відмовився, обвинувачені своїми обопільними, одночасними та узгодженими насильницькими діями подолали опір потерпілого та вчинили відносно нього катування. Вказане свідчить про єдиний умисел та попередню змову обвинувачених (тобто до початку застосування насильницьких дій) на вчинення катування.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що його дівчина ОСОБА_36 повідомила йому про вступ потерпілого ОСОБА_26 в статеві зносини з нею проти її волі спростовуються показаннями свідка ОСОБА_27 , яка повідомила про те, що в статевих зносинах з ОСОБА_26 проти власної волі не перебувала та про це ОСОБА_9 не повідомляла.

Твердження ОСОБА_9 про те, що конфлікт за дівчину був в минулому через що мав з потерпілим дружні відносини в день події, судом оцінюється критично, адже спростовується показаннями самого ОСОБА_9 , який пояснив, що до вказаної події він ОСОБА_6 не бачив, а тому і вирішив з`ясувати питання з приводу ситуації з дівчиною, де дорогою до кафе у нього з потерпілим виник конфлікт з приводу колишньої його дівчини ОСОБА_18 , з якою перебував на той час у стосунках.

Думка потерпілого про те, що до події він перебував у дружніх відносинах з ОСОБА_9 , який приходиться йому кумом, не змінює того факту, що ОСОБА_9 на час запрошення потерпілого біля кафе-бару «Ольга» до нього в автомобіль знав про стосунки ОСОБА_6 з ОСОБА_16 , що і було причиною виникнення конфлікту між обвинуваченими та потерпілим в автомобілі та свідчить про спрямованість умислу обвинувачених викликаного мотивом помсти, про існування яких потерпілий не знав, коли погоджувався сісти до автомобіля обвинувачених.

Викладені обставини у своїй сукупності з усією очевидністю вказують на те, що обвинувачені усвідомлювали суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді сильного фізичного болю та фізичного страждання і бажали їх настання, а тому суд вважає доведеним, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за вказаних вище обставин мали прямий умисел на вчинення катування і реалізували свій намір, умисно заподіявши потерпілому сильний фізичний біль та фізичне страждання.

Узгоджені між собою показання обвинувачених про те, що біля річки Сугоклея виникла бійка, в ході якої обвинувачені руками та ногами били потерпілого ОСОБА_26 , а катування відносно нього не вчиняли, суд оцінює як позицію їхнього захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення катування та вимагання, адже вказані показання обвинувачених спростовуються показаннями потерпілого, про те що бійки не було та побої обвинувачені йому не наносили, а також відео-звукозаписом очної розмови з файлу «відео0000.3gp», де частково зафіксовано саму подію на телефон ОСОБА_7 .

Доводи ОСОБА_9 про те, що потерпілий ОСОБА_6 більшої статури відносно нього є надуманими та не відповідають дійсності, адже із зовнішнього їх вигляду цього не вбачається.

Посилання сторони захисту на запис від 01.09.2014 року в медичній картці з написом «050510» обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про огляд лікарем-окулістом «29.08.14», «был избит», «гематома п/в отек с наружной стороны …» (зазначено нерозбірливо) (копія міститься в Т4 а.с.151) судом до уваги не приймається, адже лише свідчить про наявність у ОСОБА_9 ушкодження здоров`я, оскільки запис в медичній картці не містить запису лікаря зі слів ОСОБА_9 про обставини його виникнення. А зазначена лікарем зі злів хворого дата побиття - 29.08.14 року спростовує твердження ОСОБА_9 про виникнення вказаного ушкодження під час події, яка сталась в ніч з 27 на 28 серпня 2014 року з участю потерпілого. Крім того, матеріали справи не містять доказу звернення ОСОБА_9 до правоохоронних органів для проведення об`єктивного розслідування виникнення вказаного ушкодження у ОСОБА_9 , протиправності його виникнення та встановлення ступеня його тяжкості. Фотокартки обличчя ОСОБА_9 , що містяться у вказаній медичній картці, копії яких містяться в Т4 на а.с.252-254, суд до уваги не приймає, оскільки медичне освідування особи здійснюється лише шляхом безпосереднього огляду особи чи дослідження медичної документації, що свідчить про те, що з`ясування наявності чи відсутності тілесного ушкодження за фотокартками не допускається. Посилання стороною захисту на розлад слуху ОСОБА_9 як доказ існування взаємної бійки в ніч з 27 на 28 серпня 2014 року, суд оцінює критично, оскільки згідно направлення до обласної лікарні від 10.02.2014 року з діагнозом зниження слуху на оба вуха, з медичної картки ОСОБА_9 050510, вказані розлади мали місце більше як за шість місяців до дня події, що інкримінується обвинуваченим (Т4 а.с.255).

Посилання сторони захисту на розписку ОСОБА_37 про продаж 28.03.2013 року комбайну «Нива» зеленого кольору за 25000 грн. ОСОБА_20 (Т3 а.с.210), як на підтвердження цивільно-правових відносин суд оцінює критично та до уваги не приймає, виходячи із наступного.

Процедуру відомчої реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації (далі - реєстрація) та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів (далі - машини), здійснення інших заходів, пов`язаних з реєстрацією та веденням обліку машин визначає Порядок відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 липня 2009 р. N 694 (далі - Порядок).

Згідно пунктів 2, 5, 6 Порядку реєстрація та зняття з обліку машин проводяться державними інспекціями сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах (далі - інспекції).

Машина реєструється за її власником як за юридичною або фізичною особою. За фізичною особою-підприємцем машина реєструються як за фізичною особою.

На кожну зареєстровану машину видається свідоцтво про реєстрацію машини або талон тимчасового обліку машини (далі - реєстраційний документ), зразки яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 1992 року №47, та номерний знак, що виготовляється згідно з державними стандартами.

Відповідно до п. 16 Порядку перереєстрація машин проводиться у разі зміни, зокрема прізвища, ім`я та по батькові, місця проживання (перебування) власника - фізичної особи, що підтверджується відповідними документами.

Експлуатація машини, не зареєстрованої в інспекції, або без номерного знака "Транзит" забороняється (п. 27 Порядку).

Отже, власником комбайна є особа, на яку він зареєстрований, що може посвідчуватись лише реєстраційним документом на машину.

Крім того, відповідно до п.1 абз. 2 п.4 Порядку до заяви додаються, зокрема документи, що підтверджують право власності або правомірність використання машини.

Пунктом п.3.1 Порядку роботи, пов`язаної з реєстрацією та зняттям з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів (далі Порядок №644) визначено вичерпний перелік документів, що підтверджують право власності або правомірність використання машини.

Таким чином, право власності на комбайн може бути підтверджено лише реєстраційним документом на нього чи документами, наведеними в п.3.1 Порядку роботи, пов`язаної з реєстрацією та зняттям з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, до яких розписка про продаж комбайну не відноситься.

З вищевикладеного вбачається, що розписка ОСОБА_37 про продаж 28.03.2013 року комбайну «Нива» не являється реєстраційним документом, чи документом, що підтверджують право власності або правомірність використання машини, та не породжує речових прав на зазначений в ній комбайн ні для ОСОБА_38 , ні для ОСОБА_20 . Тому посилання сторони захисту про належність вказаного комбайну родичам обвинуваченого ОСОБА_20 , а отже і наділення обвинувачених повноваженнями на користування комбайном, є безпідставними та до уваги не приймається.

Отже, посилання сторони захисту на відмову в задоволенні клопотання (Т 3 а.с.70-72) про допит в якості свідків ОСОБА_39 та ОСОБА_20 , який знаходиться в Португалії, щодо належності комбайну, що зазначений в розписці, суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, адже належність комбайну може підтверджуватись лише документально реєстраційним документом чи документами, наведеними в п.3.1 Порядку №644 тобто належними доказами, а не показаннями свідка, а з`ясування питання про належність комбайну, що зазначений в розписці складеної на користь ОСОБА_20 виходить за межі судового розгляду по кримінальному провадженню, адже спори про належність майна вирішується в порядку цивільного судочинства, а не кримінального.

Крім того, твердження сторони захисту про те, що обвинуваченим було відомо про належність комбайну та його походження до подій на річці Сугоклея, оскільки комбайн належить ОСОБА_20 , який приходиться братом свідка ОСОБА_40 , яка на час вчинення злочину була співмешканкою ОСОБА_9 , а тому у обвинувачених не було необхідності вимагати у потерпілого передати їм комбайн, оскільки мали дозвіл ОСОБА_20 на користування ним, та показання свідка ОСОБА_40 з цього приводу, спростовується об`єктивним незалежним доказом, а саме відео-звукозаписом очної розмови з файлу «відео0000.3gp», з якої вбачається, що спочатку обвинувачені вимагали майно у потерпілого без його конкретизації вимагаючи робити їм пропозиції після чого на вказану вимогу потерпілий зробив пропозицію передати належний ОСОБА_23 комбайн, який знаходився у потерпілого на зберіганні, належність цього комбайну та документів на нього, можливості потерпілим передати його, що свідчить про те, що обвинуваченим не було відомо про належність комбайну, що був у володінні потерпілого та його походження, що свідчить про відсутність у ОСОБА_9 права володіння та користування вказаним комбайном.

Комбайн, який обвинувачені вимагали їм передати, останнім не належить, а отже для обвинувачених є чужим.

Зі змісту розписки ОСОБА_38 вбачається, що ні обвинувачені, ні потерпілий не являються стороною цивільних правовідносин за вказаною розпискою, а тому не є належним та допустимим доказом по даній справі з приводу вимагання.

Вимога обвинувачених до потерпілого передати комбайн за своїм змістом є протиправною та незаконною так як між потерпілим та обвинуваченими не існує будь-яких цивільно-правових зобов`язань з приводу комбайна, який обвинувачені вимагали їм передати.

Зі змісту дослідженого судом файлу «відео0000.3gp» на диску формату СD-R «VIDEX» та додатку №2 до висновку експерта 1455/08 від 14.05.2015 року де міститься дослівний зміст розмов із вказаного файлу вбачається, що обвинувачені з використанням слів притаманних їх словниковому запасу та виражаючись нецензурною лайкою під час застосування до потерпілого фізичного насильства та психологічного примусу, завдаючи сильного фізичного болю та фізичного страждання останньому, від якого потерпілий кричав та плакав, з`ясовували стосунки потерпілого із знайомими обвинуваченим особами жіночої статі, неодноразово висували вимогу потерпілому робити їм пропозиції, спонукаючи його діяти проти своєї волі, на що потерпілий запропонував віддати комбайн, оскільки в нього більше нічого немає. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 продовжуючи застосовувати насильство відносно потерпілого з`ясували належність комбайну, існування на нього документів, переконались у реальності виконання потерпілим вимоги передати в місті Бобринець наступного дня комбайн обвинуваченим, застосовуючи насильство отримали від потерпілого усну згоду віддати їм комбайн, що зафіксували відео-звукозаписом на телефон ОСОБА_7 .

Крім того, зі змісту дослідженого судом файлу «відео0000.3gp» на диску формату СD-R «VIDEX», додатку №2 до висновку експерта 1455/08 від 14.05.2015 року та показань потерпілого вбачається, що обвинувачені дізнались про наявність у потерпілого комбайна та його належність від самого потерпілого під час застосування до нього фізичного насильства та психологічного примусу, в ході чого у обвинувачених виник умисел на заволодіння вказаним комбайном, який їм не належить, та керуючись корисливим мотивом наказали йому пригнати наступного дня комбайн в місто Бобринець, погрожуючи потерпілому розголосити відомості щодо вчинення над ним насильства, дії яких потерпілий вважав принизливими та бажав зберегти в таємниці, що виключає припущення сторони захисту про наявність у обвинувачених на час події дозволу на користування вказаним комбайном, що перебував у потерпілого чи примушування потерпілого до виконання цивільно-правових зобов`язань.

Пояснення обвинувачених про те, що вони не знали про здійснення ними відео-звукозапису вчинення насильства над потерпілим спростовується файлом «відео0000.3gp» та додатком №2 до висновку експерта 1455/08 від 14.05.2015 року з яких вбачається, що обвинувачені знали про здійснення відеозйомки на телефон, адже ОСОБА_9 запитував про початок її здійснення та по закінченню запису ОСОБА_7 підтвердив факт здійснення запису повідомивши «Да, всьо записано …» (Т1 а.с.123-124).

Погроза обвинувачених у разі невиконання вимоги передати комбайн розголосити відомості про застосування до потерпілого насильства, спрямована на залякування потерпілого та потерпілим сприймалась така погроза як дійсна, реальна, що підтверджується показаннями самого потерпілого ОСОБА_26 .

Факт вимагання обвинуваченими майна у потерпілого крім файлу «відео0000.3gp» також підтверджується показаннями самого потерпілого ОСОБА_6 , за якими обвинувачені сказали, щоб він вранці пригнав комбайн в м.Бобринець до автопарку, а якщо не прижене комбайна, то вони покажуть всім відео, яке зняли. Також ОСОБА_9 сказав, що якщо прижене комбайн, ніхто не дізнається про дану подію.

Показання потерпілого про те, що обвинувачені не вимагали, він сам запропонував комбайн та не перебував від психологічним примусом, суд оцінює критично, оскільки фактично є юридичною оцінкою дій обвинувачених самим потерпілим, який є юридично не обізнаною особою, через що не може надати правильну правову оцінку діям обвинувачених, з огляду також на те, що вказаний висновок потерпілого спростовується показаннями самого потерпілого про його перебування під фізичним та моральним примусом з боку обвинувачених, які вчиняли відносно нього катування, не бажав спілкуватись на ті теми, що піднімали обвинувачені в ході застосування до нього насильства, спілкувався з обвинуваченими під примусом, оскільки хотів якось звільнитись від них, під час вчинення відносно нього катування запропонував віддати комбайн, оскільки на той момент у нього не було вибору та відео-звукозаписом очної розмови з файлу «відео0000.3gp», здійсненої ОСОБА_7 на мобільний телефон «Nokia» моделі «305», за змістом якої обвинувачені вчиняючи катування неодноразово пред`являли вимогу робити їх пропозиції, спонукаючи потерпілого діяти проти власної волі, на що потерпілий пропонував віддати комбайн, повідомляючи про відсутність у нього іншого майна, на що обвинувачені вимагали від нього ще подумати, з`ясували належність комбайну, існування на нього документів, переконались у реальності виконання потерпілим вимоги передати в місті Бобринець наступного дня комбайн обвинуваченим, застосовуючи насильство отримали від потерпілого усну згоду віддати їм комбайн.

Обвинувачені в ході застосування до потерпілого насильства за раптово виниклого умислу на незаконне одержання чужого майна пред`явили до потерпілого вимогу передати наступного дня (в майбутньому) комбайн, що свідчить про наявність у обвинувачених корисливого мотиву.

Згідно ч.1 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_26 від 29.08.2014 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000442 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 153 КК України (а.с. 1-2, 9), що свідчить про правомірність внесення відомостей про вчинений злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, початку досудового розслідування, а отже і допустимість зібраних доказів.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_6 набув статусу потерпілого за його заявою у кримінальному провадженні №0000442 внесеного до ЄРДР 29.08.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 153 КК України, однак не має статусу потерпілого по кримінальному провадженню №0000229 від 29.05.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, яке було об`єднано з кримінальним провадженням №0000442, з присвоєнням номеру останнього, суд оцінює критично, оскільки вказані кримінальні провадження об`єднані в одне під №0000442 (а.с.1-2, 6-7) за яким у ОСОБА_6 виникли права і обов`язки потерпілого, адже останній подав заяву від 29.08.2014 року про залучення його до провадження як потерпілого (Т1 а.с.22) та подання ним вдруге заяви по цьому ж провадженню КПК України не передбачає. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що подання заяви про визнання особи потерпілою за кожною статтею, яка інкримінується обвинуваченим, Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено, а за правилами ст. 55 КПК України подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого не пов`язується із визначенням правильної правової кваліфікації діянь обвинувачених, які слідчий та прокурор здійснюють самостійно виходячи із положень ст. 94 КПК України щодо оцінки ними доказів та правова кваліфікація діянь обвинувачених, яка може змінюватись.

Отже, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.08.2014 року (Т.1 а.с.9), заявою ОСОБА_6 про залучення до провадження як потерпілого від 29.08.2014 року (Т.1 а.с.22), витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000442 (а.с. 1), постанова про об`єднання кримінальних проваджень від 29 травня 2015 року (а.с.6-7) мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, а тому оголошені в судовому засіданні 09.11.2015 року правомірно.

Надаючи оцінку висновку експерта №53 від 22.10.2014 року з огляду на заперечення вказаного доказу стороною захисту необхідно зазначити наступне.

Пункт 1 заключної частини висновку експерта №53 від 22.10.2014 року судової комп`ютерно-технічної експертизи ОСОБА_31 (Т.3 а.с.105-108) в частині не виявлення на флеш-накопичувачі «Apacer» ємністю 2 GB формату «Micro SD», встановленому в наданому на дослідження мобільному телефоні, інформації яка б відповідала критеріям встановленим в постанові про призначення експертизи, суд до уваги не приймає, оскільки він суперечить дослідницькій частині висновку, за якою при виконанні дослідження на флеш-накопичувачі «Apacer» ємністю 2 GB формату «Micro SD» встановленому в наданому на дослідження мобільному телефоні виробництва «Nokia» моделі «305» IMEI 1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 було виявлено один файл «видео0000» з розширенням «3gp», який відповідає встановленим в постанові про призначення експертизи параметрам, а також пункту 2 заключної частини висновку експерта, згідно якого виявлені дані було записано на диск для лазерних систем зчитування для одноразового запису формату СD-R, що також було підтверджено показаннями експерта ОСОБА_31 , який пояснив, що в першому пункті заключної частини висновків експертизи з приводу відсутності в наданому об`єкті дослідження інформації ним було допущено технічну помилку.

Посилання захисників на абзац 4 пункту 4.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, який прийнятий наказом Міністерства юстиції України від 27.07.2015 року №1350/5, що набрав чинності 31.07.2015 року, згідно якого у разі виявлення у висновку експерта технічних помилок та/або недоліків за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівника установи висновок повертається експерту для доопрацювання, є помилковим, оскільки на час складення вказаного висновку експерта №53 від 22.10.2014 року та направлення обвинувального акту відносно обвинувачених до Бобринецького районного суду Кіровоградської області (02.06.2015 року), вказаних доповнень до Інструкції не існувало, а тому вимоги абзацу 4 пункту 4.13 Інструкції не підлягають застосуванню до правовідносин, що виникли та припинились до набрання чинності наказом Міністерства юстиції України від 27.07.2015 р. N 1350/5.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч.2 ст.94 КПК України).

Отже, посилання захисника на неналежність та недопустимість висновку експерта №53 від 22.10.2014 року з вищевказаних підстав судом до уваги не приймаються, оскільки вказана обставина вцілому не впливає на належність та допустимість висновку експерта №53 від 22.10.2014 року, адже він містить фактичні дані щодо наявності вказаної інформації на флеш-накопичувачі телефону та її запису на диск формату СD-R.

Твердження захисника про те, що додаток до висновку експерта №53 від 22.10.2014 року диск для лазерних систем зчитування для одноразового запису формату СD-R «VIDEX», створений в результаті проведення експертизи є неналежним доказом, оскільки дата створення (зміни) файлу «07.11.2014 14:20», записаного на диск, не збігається з датою проведення експертизи суд оцінює критично та відхиляє, адже згідно показань експерта ОСОБА_31 дата створення (зміни) файлу «07.11.2014 14:20» це дата налаштування робочої станції експерта під час запису на диск, яка залежить від налаштувань комп`ютерної станції експерта, може змінюватися експертом на власний розсуд, що пов`язане з виконанням інших видів експертиз, та не завжди збігається з реальною датою та часом створення копії файлу (запису на диск).

Таким чином, диск формату СD-R «VIDEX» з файлом «видео0000.3gp», який був об`єктом дослідження експерта ОСОБА_41 , зображення та пакування якого міститься на світлині №2 до висновку експерта №1455/08, складеного 14.05.2015 року експертом ОСОБА_32 , та який був досліджений в судовому засіданні з участю експерта ОСОБА_31 є диском на який експертом ОСОБА_42 здійснено запис виявленого на флеш-накопичувачі у телефоні файлу «видео0000.3gp» під час виконання експертизи №53 від 22.10.2014 року, що він безпосередньо пояснив в судовому засіданні під час дослідження вказаного диску. Крім того, експерт ОСОБА_43 пояснив, що формат диску СD-R передбачає лише одноразовий запис та неможливість здійснити зміни файлу або його характеристик, тобто зміна, стирання, перезапис, дозапис на даному диску, видалення частини інформації з диску не можлива.

Вказані вище обставини в їх сукупності вказують на те, що запис файлу «видео0000.3gp» здійснений на диск формату СD-R «VIDEX» є тим файлом, що був скопійований експертом ОСОБА_44 з флеш-накопичувача телефону обвинуваченого ОСОБА_7 , а отже є належним та допустимим доказом.

Твердження сторони захисту щодо недопустимості висновку експерта №53 від 22.10.2014 року з додатком диском для лазерних систем зчитування формату СD-R «VIDEX», оскільки дата та час зміни файлу виходить за межі часу проведення експертизи спростовується показаннями експерта ОСОБА_31 , який показав, що інформація, яка міститься на диску може бути датована 07.11.2014 року, оскільки дата 07.11.2014 року це дата запису на диск, а саме це дата налаштування робочої станції експерта під час запису диску, яка не завжди є реальною. Розбіжності в даті висновку експерта та даті самого файлу, що записаний на диск, це розбіжності в самому технічному обладнанні. Дата та час змінюється користувачем на власний розсуд, що може бути пов`язане з виконанням інших видів експертиз. Крім того, диск формату СD-R передбачає одноразовий запис, неможливо здійснити зміни файлу або його характеристик, тобто зміна стирання, перезапис, дозапис на даному диску не можлива. Різниця в розмірі файлу «видео0000.3gp» пояснюється тим, що при перерахунку з однієї одиниці вимірювання інформації на іншу може бути похибка. Використання різних програм для відкриття файлу може змінювати його розмір. Отже, висновок захисника про те, що між датою та часом проведення експертизи та датою і часом, що містить електронна інформація файлу з диска СD-R «VIDEX» як додатка до висновку експерта, не може бути розбіжностей є помилковим, а у суду не виникає сумнівів щодо належності та допустимості вказаних доказів. Крім того, сам диск СD-R «VIDEX» на зовнішній стороні містить написи про дату проведення експертизи, а саме «ВЕ №53 від 22.10.14», «Виявлені файли», «судовий експерт» (особистий підпис) « ОСОБА_45 », що і є датою, якою датовано диск СD-R «VIDEX» як додатку до висновку експерта №53 від 22.10.2014 року, що спростовує сумніви захисту про оформлення додатку до висновку експерта (диску СD-R «VIDEX») поза строком проведення експертизи та свідчить про відсутність розбіжностей між висновком та додатком до нього з цього приводу.

Крім того, з висновку №1455/08 судової криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відео-звукозапису, складеного 14.05.2015 року вбачається, що на світлині №2 зображено зовнішній вигляд досліджуваного експертом ОСОБА_46 диску СD-R «VIDEX» із записом виявленого у телефоні файлу «видео0000.3gp», на який експертом ОСОБА_44 було записано вказаний файл під час виконання експертизи №53 від 22.10.2014 року. В судовому засіданні в ході дослідження судом диску СD-R «VIDEX», експерт ОСОБА_43 впізнав вказаний диск за його індивідуалізуючими ознаками, а саме назвою, зовнішнім виглядом, виконаними ним особисто рукописними записами, та підтвердив, що саме на цей диск ним було здійснено запис виявленого у телефоні файлу «видео0000.3gp», що спростовує сумніви сторони захисту щодо неналежності та недопустимості вказаних доказів.

Доводи захисника ОСОБА_8 про неналежність та недопустимість висновку експерта ОСОБА_41 №1455/08 судово-криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відео-звукозапису, складеного 14.05.2015 року, через недопустимість висновку експерта ОСОБА_31 №53 від 22.10.2014 року за результатами якої здійснено запис файлу «видео0000.3gp» на диск «VIDEX» для лазерних систем зчитування для одноразового запису формату СD-R, судом до уваги не приймаються, оскільки є належним та допустимим доказом з вище зазначених підстав.

Доводи сторони захисту про недопустимість відео-звукозапису процесуальної дії допиту свідка ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 через те, що за правилами п.6 ч.2 ст. 87 КПК України отримання показань чи пояснень від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні є істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, суд оцінює критично та відхиляє, виходячи із наступного.

За правилами ч.1 ст. 107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Отже, застосування слідчим технічних засобів (відеокамери) для фіксації процесуальні дії є правом слідчого. Таким чином, доводи про те, що слідчий не пояснив підстави та можливості використання в майбутньому отриманого відеозапису внаслідок застосування технічних засобів під час допиту ОСОБА_7 та ОСОБА_9 як зразку їх голосу під час проведення майбутньої експертизи є помилковими.

Відео-звукозаписи процесуальних дій допиту свідка ОСОБА_7 23.12.2014 року та свідка ОСОБА_9 23.12.2014 року отримані з участю їх захисників, яким до початку надання показань повідомлено про застосування технічних засобів фіксації, умови та порядок їх використання відеокамери SONY, роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України щодо права відмовитися від давання показання щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, після чого свідки заявили, що бажають давати показання та викладати їх під запис. Вказані відео-звукозаписи процесуальних дій допиту свідка ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 використані слідчим не як показання останніх, а як зразки їх голосу, отриманих з дотриманням вимог ст.ст. 105, 107 КПК України, а отже є належними та допустимими доказами. Крім того, під час дослідження відеозаписів допиту ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які використані як зразки їх голосу, самі обвинувачені впізнали себе на відео.

Посилання захисника ОСОБА_8 на ч.2 ст. 245 КПК України, якою передбачено, що порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160 - 166 цього Кодексу), як підстави для відібрання зразків голосу є помилковим, адже вказаною нормою регулюється відібрання зразків з речей і документів, а не голосу людини, який ні річчю, ні документом не являється.

Посилання захисника на неналежність висновку експерта ОСОБА_41 №1455/08 судово-криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відео-звукозапису, складеного 14.05.2015 року (Т1 а.с.118-126), через відсутність у вказаному висновку запису про попередження експерта про кримінальну відповідальність за ст. 385 КК України про відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків суд оцінює критично та до уваги не приймає, оскільки незважаючи на вказану обставину експерт не відмовився від виконання покладених на нього обов`язків, провів експертне дослідження за результатами якого склав вказаний висновок, який є доказом обставин, що мають значення для кримінального провадження. Крім того, відсутність вказаного запису про попередження експерта на вірність висновку не впливає.

Отже, процесуальних порушень, які б потягли за собою неналежність чи недопустимість вказаного висновку експерта суд не вбачає.

Твердження захисника про те, що висновок експерта №1455/08 від 14.05.2015 року не підтверджує участь у діалозі потерпілого ОСОБА_6 спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні 29.01.2016 року під час дослідження судом диску «VIDEX» формату СD-R, впізнав на відео свій голос та голос обвинувачених, а також показаннями експерта ОСОБА_41 , який показав, що голос ОСОБА_6 у записі на фонограмі ним розпізнаний не був, оскільки він відрізнявся від наданих на дослідження зразків, що може бути зумовлене емоційним станом людини. Крім того, обвинувачені самі підтверджують існування самого конфлікту з потерпілим біля річки Сугоклея на околиці міста Бобринець.

Суд не має сумнівів у правдивості показів потерпілого ОСОБА_6 , оскільки останній ретельно описав обставини вчинення обвинуваченими інкримінованих злочинів.

За таких обставин, суд вважає, що дані, які містять протоколі огляду місця події, протоколі слідчого експерименту та додатки до них, відеозапис з телефону, вилученого в ході огляду місця події у ОСОБА_7 , всі вищенаведені висновки експертів, а також показання потерпілого, свідків, експертів, є належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на вчинення катування та вимагання.

Процесуальних порушень, які б потягли за собою незаконність слідчих дій суд не вбачає.

Доводи захисників щодо неконкретності обвинувачення щодо дати та часу спричинення потерпілому тілесних ушкоджень спростовується показаннями самого потерпілого ОСОБА_6 , та його заявою про залучення до провадження як потерпілого від 29.08.2014 року за змістом яких сама подія відбувалась в ніч з 27.08.2014 року на 28.08.2014 року, що узгоджується із показаннями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_33 , за якими тілесні ушкодження у потерпілого у вигляді саден могли виникнути у потерпілого в період часу від 1-2 до 5 діб до часу проведення обстеження потерпілого, тобто до 29.08.2014 року, 15 год. 30 хв., та показаннями самих обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з яких вбачається, що в ніч з 27.08.2014 року на 28.08.2014 року на березі річки Сугоклея між ними та потерпілим виникла сварка та бійка. З огляду на те, що ніхто з учасників події точного часу під час події не спостерігав, неможливість з`ясування органом досудового розслідування точного часу (хвилини) припинення насильницьких дій відносно потерпілого біля річки Сугоклея на околиці міста Бобринець після 23 години 30 хвилин 27 серпня 2014 року не спростовує самого факту події з участю обвинувачених та потерпілого в ніч з 27.08.2014 року на 28.08.2014 року, а тому значення для справи не має. Крім того, вказана обставина на кваліфікацію злочину також не впливає.

Відомості, описані в зміненому обвинувальному акті, затвердженому 21.02.2017 року є достатнім для повного розуміння суті висунутого обвинувачення, його характеру, адже містить опис всіх обов`язкових елементів складу інкримінованих злочинів, та зазначення протиправних дій обвинувачених, що відповідає положенням п. «a» ч.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, а тому твердження сторони захисту про неконкретність обвинувачення судом до уваги не приймаються.

Згідно приписів ч.ч.1,2 ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 339 КПК України у разі отримання відомостей про можливе вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, щодо якого обвинувачення не висувалось і яке тісно зв`язане з первісним та їх окремий розгляд неможливий, а так само встановлення наявності підстав для застосування кримінально-правових заходів до юридичної особи, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу має право звернутися до суду з вмотивованим клопотанням про розгляд додаткового обвинувачення в одному провадженні з первісним обвинуваченням та/або про початок провадження щодо юридичної особи.

Дослідивши первісний та змінені обвинувальні акти суд приходить до висновку, що зміна правової кваліфікації діянь обвинувачених з ч.2 ст.153 КК України на ч.2 ст.127 КК України відбулася внаслідок зміни правової оцінки дій обвинувачених, що їм інкримінуються, а тому посилання захисника ОСОБА_8 на те, що зміна обвинувачення на ч.2 ст.127 КК України згідно обвинувального акту від 21.02.2017 року є додатковим обвинуваченням суд вважає помилковими та до уваги не приймає.

Свідок ОСОБА_26 , який є батьком потерпілого, відмовився від дачі показань на підставі ст.63 Конституції України.

Згідно висновку судово-дактилоскопічної експертизи №548 від 24.09.2014 року, на скляних пляшках зеленого кольору на яких паперові наклейки з написом «Carling» слідів рук людини не виявлено. Відповісти на питання, чи придатні сліди рук людини для ідентифікації, не представляється можливим, оскільки на представлених двох пляшках з під пива із написом «Carling» слідів рук не виявлено. Відповісти на питання, чи належать сліди рук людини з пляшок зеленого кольору на яких паперові наклейки з написом «Carling», громадянину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не представляється можливим, оскільки на представлених двох пляшках з під пива із написом «Carling» слідів рук не виявлено. Відповісти на питання, чи належать сліди рук людини з пляшок зеленого кольору на яких паперові наклейки з написом «Carling», громадянину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не представляється можливим, оскільки на представлених двох пляшках з під пива із написом «Carling» слідів рук не виявлено (Т.3 а.с.87-94). Отже, стороною обвинувачення не доведено, що саме вилучені 29.08.2014 року з місця події, яке розташоване на околиці м. Бобринець біля річки Сугоклея, де на відстані 9 метрів від шлагбауму в напрямку річки Сугоклея на землі виявлені скляні пляшки зеленого кольору з паперовими наклейками з написом «Carling», та оглянуті згідно протоколу огляду предметів від 25.09.2014 року, використані обвинуваченими саме як знаряддя вчинення злочину, оскільки на вказаних пляшках слідів рук не виявлено, інших доказів їх належності до подій матеріали провадження не містять, а з показань самого потерпілого вбачається, що оглянуті в судовому засіданні пляшки не мають інших ідентифікуючих розбіжностей від аналогічних пляшок зеленого кольору з паперовими наклейками з написом «Carling», у зв`язку з чим вказані скляні пляшки та протокол їх огляду судом до уваги не приймаються.

Свідок ОСОБА_47 пояснила, що є дружиною обвинуваченого ОСОБА_7 . З чоловіком знайомі 10 років, з яких 9 років мають статеві зносини як статеві партнери. Статеві зносини відбуваються у неї з чоловіком по спільній згоді природнім шляхом, насильства під час статевих зносин в сім`ї немає. ОСОБА_7 отримує статеве задоволення під час природного статевого акту, статевих стосунків від ніжності та ласки. Такі звички у чоловіка є постійними. Чоловік не використовує під час статевих зносини сторонні предмети, які вводяться в природні отвори людини. У ОСОБА_7 не має звички щодо статевих зносини з особами чоловічої статі та він засуджує людей з такими звичками. ОСОБА_7 не отримує статеве задоволення від насильницьких дій. В період утримання від ведення статевого життя поведінка ОСОБА_7 не змінюється, немає проявів збудження та агресії. Інших партнерів у обвинуваченого за період спільного проживання не було, довіряє чоловіку.

Свідок ОСОБА_48 пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_9 з 10.06.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, до цього 1,5 роки проживали спільно без реєстрації шлюбу. З чоловіком знайомі близько 7-8 років, з яких на протязі 2 років мають статеві зносини. В сім`ї наявна взаємоповага та взаємодовіра. В період шлюбу у чоловіка не було інших стосунків. Звички природного статевого акту в їх сім`ї є сталими та постійними, все відбувається природнім шляхом. Чоловік отримує статеве задоволення від ласки, обіймів, тощо. У ОСОБА_9 не має звички щодо статевих зносини з особами чоловічої статі та він негативно відноситься до таких стосунків. ОСОБА_9 не отримує статеве задоволенні від завдання тілесних ушкоджень іншим особам, зокрема введення до анального отвору людини сторонніх предметів чи застосування насилля. Комбайн «Нива» належить її рідному брату ОСОБА_20 , який придбав його у березні 2013 року у ОСОБА_49 за 25000 грн. На підтвердження придбання братом комбайну в присутності потерпілого була складена розписка. Чи був зареєстрований комбайн на брата їй не відомо. Брат використовував даний комбайн для підприємницької діяльності. В березні 2014 року брат поїхав до Португалії, а комбайн залишив на зберіганні потерпілого. Брат надав дозвіл використовувати комбайн їй та чоловіку в разі необхідності. Брат уповноважив її на власний розсуд розпоряджатися комбайном. Відносини чоловіка з братом були нормальні. У вересні 2015 року комбайн було продано батьку потерпілого.

Показання свідків ОСОБА_47 та ОСОБА_48 , які є дружинами обвинувачених, суд до уваги не приймає, оскільки стосуються лише спростування обвинувачення у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом, які згідно зміненого обвинувального акту від 21.02.2017 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не інкримінуються.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_9 поза розумним сумнівом у вчиненні ними злочинів, передбачених ч.2 ст.127 та ч.1 ст. 189 КК України, ґрунтується на сукупності достовірних і узгоджених між собою доказів, які досліджені судом. Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд з огляду на вище викладене кваліфікує суспільно небезпечні дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за ч.2 ст.127 КК України тобто катування, кваліфікуючими ознаками якого є умисне заподіяння сильного фізичного болю та фізичного страждання шляхом вчинення інших насильницьких дій з метою покарати потерпілого за дії, скоєні ним раніше, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та за ч.1 ст.189 КК України, тобто вимагання, кваліфікуючими ознаками якого є вимога передачі чужого майна з погрозою розголошення відомостей, які потерпілий бажає зберегти в таємниці.

Згідно ч.2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

За змістом фактичних обставин зміненого обвинувального акта, затвердженого 21.02.2017 року, вчиняючи катування відносно потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , маючи на меті незаконно одержати чуже майно, погрожуючи розголошенням відомостей, які принижують потерпілого ОСОБА_6 та які він бажав зберегти у таємниці, а саме вчинення відносно нього насильницьких дій, що було зафіксовано на мобільний телефон «Nokia» моделі «305», належний ОСОБА_7 , в усній формі висунули вимогу потерпілому ОСОБА_6 про передачу майна, та самі запропонували визначитись, яке майно потерпілий передасть їм. Потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи під фізичним та психічним примусом зі сторони ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , повідомив про те, що в нього на зберіганні мається сільськогосподарська машина комбайн «Нива», модель СК-5, вартість якого, відповідно до висновку експерта сектору КДТЗ відділу ІТ ЕД НЕКЦ при УМВС України в Кіровоградській області №1 від 26.05.2015 року, становить 27363 грн. 30 коп. та який він готовий передати на їх вимогу. На пропозицію потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 погодились та наказали йому наступного дня пригнати комбайн в м. Бобринець, в інакшому випадку вони розголосять відомості щодо вчинення насильницьких дій відносно нього. Тобто до початку катування обвинувачені керувались лише мотивом помсти та умислом на заподіяння потерпілому сильного фізичного болю та фізичного страждання, а мета незаконного одержання чужого майна виникла під час вчинення катування потерпілого.

Однак, з показань потерпілого та змісту розмов з файлу «відео0000.3gp» в своїй сукупності вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 сам запропонував обвинуваченим гроші щоб припинити небажані для нього дії обвинувачених, ще до початку здійснення фіксації на телефон, однак обвинувачені відмовились та вже після цього продовжуючи катування в усній формі висунули вимогу потерпілому ОСОБА_6 про передачу майна, запропонувавши визначитись, яке майно потерпілий передасть їм, після чого потерпілий перебуваючи під фізичним та психічним примусом зі сторони ОСОБА_7 і ОСОБА_9 запропонував передати комбайн «Нива», який знаходився у нього на зберіганні, на що обвинувачені погодились та наказали йому наступного дня пригнати комбайн в м. Бобринець, в інакшому випадку вони розголосять відомості щодо вчинення насильницьких дій відносно нього, які було зафіксовано на мобільний телефон «Nokia» моделі «305», належний ОСОБА_7 , які принижують потерпілого та які він бажав зберегти в таємниці. Отже, встановлені судом обставини свідчить про раптовість виникнення у обвинувачених умислу на вимагання під час вчинення катування, та з огляду на не наведення стороною обвинувачення доказів, які би спростували розумні сумніви сторони захисту про відсутність між обвинуваченими домовленості заздалегідь про вчинення вимагання, суд приходить до висновку, що умисел на вимагання у обвинувачених виник раптово під час вчинення катування. За таких обставин, суд визнає недоведеним твердження обвинувачення про наявність у обвинувачених попередньої змови на вчинення вимагання, що свідчить про необґрунтованість обвинувачення в цій частині у зв`язку з чим вчинене слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 189 на ч.1 ст. 189 КК України.

За вимогами пунктів 3.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 р. за № 255/791 (далі - Правил), побої не становлять особливого виду ушкоджень та характеризуються заподіянням багаторазових ударів. Тобто побої це неодноразове завдання потерпілому численних ударів. Під ударом слід розуміти одноразовий вплив тупим предметом на тіло людини, що заподіяло фізичний біль. Однак з показань потерпілого судом встановлено, що побоїв не було, адже обвинувачені не наносили потерпілому ударів.

Також пунктом 3.1 Правил визначено, що якщо після побоїв на тілі потерпілого залишились ушкодження, їх оцінюють за ступенем тяжкості, виходячи із звичайних ознак. Якщо побої не залишили після себе ніяких об`єктивних слідів, судово-медичний експерт відмічає скарги потерпілого, вказує, що об`єктивних ознак ушкоджень не виявлено і не встановлює ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Отже, спричинені внаслідок злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 садна біля зовнішнього кута правого ока, садна в міжлопаточній ділянці, групи саден на правому променево-зап`ястному суглобі по тильній поверхні, садна лівого передпліччя по внутрішній поверхні в верхній третині, садна правого стегна по задній поверхні, які мають ознаки легкого тілесного ушкодження, і які за показаннями потерпілого виникли в ході подолання опору потерпілого, та не пов`язані із завданням потерпілому ударів, не можуть вважатися побоями, що не становлять особливого виду ушкоджень. Таким чином, з обвинувачення при катуванні підлягає виключенню твердження про спричинення потерпілому побоїв, що кваліфікацію дій обвинувачених за ч.2 ст. 127 КК України не змінює.

При призначенні ОСОБА_7 покарання за вчинений злочин суд керуючись вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчинених злочинів, особу винного, обставини його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, умисні, закінчені. За місцем проживання та роботи характеризується позитивно, працює трактористом-машиністом ФОП ОСОБА_11 , одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та непрацездатну матір ОСОБА_50 , 1967 року народження, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, у відповідності до ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, працює трактористом-машиністом у ФОП ОСОБА_11 , одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та непрацездатну матір ОСОБА_50 , 1967 року народження, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, у відповідності до ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_7 злочинів, відношення обвинуваченого до скоєних злочинів, а також думку потерпілого, який погодився з думкою прокурора щодо міри покарання обвинувачених, досудову доповідь про обвинуваченого, за якою можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства мінімальна, тому врахувавши всі обставини справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції інкримінованих йому злочинів, що є необхідним та достатнім для його виправлення, можливого перевиховання обвинуваченого, профілактики та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Однак злочин за ч.2 ст.127 КК України відноситься до тяжких злочинів, а тому за глибоким переконанням суду його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

При призначенні ОСОБА_9 покарання за вчинений злочин суд керуючись вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості, умисні, закінчені. За місцем проживання та попереднім місцем роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину дружини, працює водієм у ФОП ОСОБА_51 , не перебуває на Д обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, є осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує, раніше судимий.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання та попереднім місцем роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює водієм у ФОП ОСОБА_51 , не перебуває на Д обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, є осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує, раніше судимий, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_9 злочинів, відношення обвинуваченого до вчинених злочинів, а також думку потерпілого, який погодився з думкою прокурора щодо міри покарання обвинувачених, та вважає доцільним призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції інкримінованої йому статті, необхідний для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження і профілактики вчинення нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, оскільки не зважаючи на те, що ОСОБА_9 вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.02.2011 року визнаний винним за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та у період умовно-достроково звільнення від відбування покарання, вчинив умисні злочини. Тому за глибоким переконанням суду його виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. За вказаних обставин, суд переконаний у відсутності підстав для застосування відносно ОСОБА_9 положень ст.ст.69, 75 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_9 на підставі ч.1 ст.71 КК України необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.02.2011 року.

Речові докази по справі:

дві скляні пляшки темно зеленого кольору з написом «CARLING», об`ємом 0,5 літри, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області (Т.1 а.с.18), у відповідності до ст.100 КПК України - підлягають знищенню,

мобільний телефон «NOKIA» модель 305, IMEI пристрою: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , з чохлом чорного кольору, переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області (Т.1 а.с.18), у відповідності до ст.100 КПК України підлягають поверненню законному володільцю обвинуваченому ОСОБА_7 ,

оптичні диски «ARITA» та «VIDEX» долучені до матеріалів кримінального провадження №0000442 від 29.08.2014 року у відповідності до ст.100 КПК України підлягають залишенню при матеріалах кримінального провадження №0000442 від 29.08.2014 року.

У відповідності до ст.124 КПК України з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені судові витрати на залучення експертів при проведенні судово-дактилоскопічної експертизи №548 від 24.09.2014 року в сумі 393,12 грн., судово-комп`ютерно-технічної експертизи №53 від 22.10.2014 року в сумі 786, 24 грн., судової криміналістичної експертизи матеріалів та засобів відео-звукозапису №1455/08 від 14.05.2015 року в сумі 5913,60 грн., судової автотоварознавчої експертизи №1 від 26.05.2015 року в сумі 491,04 грн., а всього на загальну суму 7584 грн.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався та враховуючи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на період апеляційного оскарження підлягає залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 371, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.127, ч.1 ст.189 КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 127 КК України у виді позбавлення волі строком на шість років;

за ч.1 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати після набрання даним вироком законної сили з моменту фактичного його затримання.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.189 КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 127 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років;

за ч.1 ст. 189 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на сім років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання частини невідбутого покарання за попереднім вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.02.2011 року остаточно призначити ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на сім років два місяця.

На період апеляційного оскарження вироку суду, раніше застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати після набрання даним вироком законної сили з моменту фактичного його затримання.

Речові докази:

дві скляні пляшки темно зеленого кольору з написом «CARLING», об`ємом 0,5 літри, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області (Т.1 а.с.18), у відповідності до ст.100 КПК України знищити;

мобільний телефон «NOKIA» модель 305, IMEI пристрою: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , з чохлом чорного кольору, переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бобринецького РВ УМВС України в Кіровоградській області (Т.1 а.с.18), у відповідності до ст.100 КПК України - повернути законному володільцю обвинуваченому ОСОБА_7 ;

оптичні диски «ARITA» та «VIDEX» долучені до матеріалів кримінального провадження №0000442 від 29.08.2014 року у відповідності до ст.100 КПК України - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000442 від 29.08.2014 року.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 7584 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження, які присутні при його проголошенні, іншим направити поштою.

Суддя ОСОБА_1