Справа № 367/8542/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ст. 392 КК України, -
до Ірпінського міського суду Київської області від прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_14 надійшов обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні.
У підготовчому судовому засіданні прокурорвисловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстави для закриття провадження відсутні, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у строки визначені КПК України, з доставкою в судове засідання обвинувачених та викликом інших учасників процесу.
Представник цивільного позивача вважала за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували проти призначення кримінального провадження до слухання, вважали, що в даному обвинувальному акті відсутнє належним чином сформульоване обвинувачення, а саме прокурором не вірно кваліфіковано дії обвинувачених.
Захисник ОСОБА_6 вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 не заперечували проти призначення кримінального провадження до слухання.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, просили повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Також, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 р. № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом.
Частиною першою ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
В рішенні від 25.07.2000 р., у справі «Маттоціа проти Італії» зазначено: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «В» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «В» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
При викладенні фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення прокурор зазначив, що між першим заступником начальника Ірпінського ВЦ № 132 ОСОБА_15 та засудженим ОСОБА_16 20.07.2016 року приблизно о 19.40 год. виникла конфліктна ситуація, яка є предметом розслідування в окремому кримінальному провадженні. Після конфлікту, ОСОБА_16 прибув до будівлі гуртожитку, розташованому в Ірпінському ВЦ № 132 та повідомив про конфліктну ситуацію іншим засудженим.
Після цього, засуджені ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , перебуваючи на території Ірпінського ВЦ № 132, вступили у злочинну змову між собою з метою вчинення нападу на адміністрацію Ірпінського ІВЦ № 132 в особі чергового помічника начальника установи ОСОБА_17 , молодшого інспектора чергової зміни ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які виконували обов`язки, передбачені ст. 61 КВК України, зокрема здійснення нагляду і вжиття заходів попередження порушень порядку відбування покарання, проведення із засудженими соціально-виховної роботи.
При цьому, ОСОБА_8 , перебуваючи на території Ірпінського ВЦ № 132, почав підбурювати присутніх засуджених на здійснення нападу на представників адміністрації Ірпінського ВЦ № 132, які знаходилися у приміщенні чергової частини, безпідставно мотивуючи необхідністю помститися за протиправні, на його думку, дії першого заступника начальника Ірпінського ВЦ № 132 ОСОБА_15 стосовно засудженого ОСОБА_16 .
Впевнившись, що засуджені у кількості близько 70 осіб, зібралися біля приміщення чергової частини Ірпінського ВЦ № 132 для створення уяви реальної можливості вчинення насильства, діючи умисно, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , перебуваючи на території Ірпінського ВЦ № 132 біля та всередині чергової частини, 20.07.2016 року у період з 20.40 год. до 20.59 год. спільно та узгоджено між собою вчинили напад на адміністрацію Ірпінського ВЦ № 132.
Однак, прокурор не зазначив, яким чином обвинувачені вступили у злочинну змову між собою з метою нападу на адміністрацію Ірпінського ВЦ № 132 та хто був організатором злочинної змови. Також, прокурор зазначив, що ОСОБА_8 перебуваючи на території установи почав підбурювати присутніх засуджених на здійснення нападу на представників адміністрації ІВЦ 132, однак, не зазначив, де саме на території установи знаходився обвинувачений, та яких присутніх засуджених він став підбурювати. Крім того, прокурор вказав, що ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 злочинні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень працівникам чергової зміни Ірпінського ВЦ № 132 не довели до кінця через те, що останні зачинилися всередині однієї з кімнат приміщення чергової, однак в зв`язку з цим не кваліфікував дії обвинувачених, як це передбачено загальною частиною КК України.
Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Також, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що під час досудового провадження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 22.01.2017 р.
Суд вважає, що залишаються ризики, які спонукають суд продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою, т. я. перебуваючи на волі вони можуть вчинити інше кримінальне правопорушення. До такого висновку суд дійшов враховуючи те, що існують ризики зникнення обвинувачених виходячи з їх репутації, щоб уникнути відповідальності. Крім того, по провадженню не допитані учасники процесу.
Жоден із більш м`яких видів запобіжних заходів не забезпечить запобіганню зазначеного ризику.
Тому суд вважає за доцільне залишити запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою без змін.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 327, 331 КПК України суд, -
Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 15 днів.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою (згідно Ухвали Ірпінського міського суду Київської обл. від 24.11.2016) по 22.01.2017 р. включно - залишити без змін.
На ухвалу в частині повернення обвинувального акту може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.
Суддя: ОСОБА_1