Справа № 188/570/17
Провадження № 1-кп/188/63/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2017 року . Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю - прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської кримінальне провадження за обвинувальним актом № 00000109 від 19.02.2017 року по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області , громадянин України, не одружений, працює підземним гірником ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля " ШУ Першотравневе , освіта середня , проживає в АДРЕСА_1 , відповідно до ст 89 КК України раніше не судимий ,

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 122 КК України

В С Т А Н О В И В :

19.02.2017 р. приблизно о 10.00 год. ОСОБА_4 ,перебуваючи напроти магазину за адресою : АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин , умисно , з силою наніс ОСОБА_5 удар рукою в обличчя в область щелепи , чим спричинив ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді перелому суглобного відростку нижньої щелепи ліворуч, що по своєму характеру відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень , що спричинили тривалий розлад здоров"я більше 21 доби.

Допитаний по суті пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 122 КК України обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю та пояснив , що дійсно 19.02.2017 р. близько 11.00 год. спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесне ушкодження. Мотив до цього було те , що його мати працює на станції Брагинівка і постійно скаржилася на те , що невідомі особи постійно вчиняють крадіжки вугілля з вагонів , наносять різні пошкодження на них і всі ці пошкодження постійно усуває мати своїм трудом. Така поведінка його сильно обурила. В зв"язку з цим , 19.02.2017 р. близько 11 .00 год. він йшов на роботу і неподалік від магазину ПП ОСОБА_7 побачив легкового автомобіля і біля нього стояв ОСОБА_5 . В зв"язку з цим на нього впала підозра на вчинення вищевказаних протиправних дій . Підійшовши до ОСОБА_5 наніс останньому кулаком в область обличчя . З цього приводі між ними виникла коротка словесна сварка , а потім він пішов з місця події.

Цивільний позов заявлений потерпілим на відшкодування моральної шкоди не визнає. Таку позицію обгрунтовує своїм тяжким матеріальним станом , так як він отримує невелику заробітну плату та сплачує аліменти на свою малолітню дитину .

З мірою покарання , яку просить призначити прокурор також не погоджується. Просить суд призначити йому покарання у виді штрафу.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив , що 19.02.2017 р. у своїх справах поїхав на станцію Брагинівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Близько 10.00 год. він перебував біля магазину на вказаній станції. Стояв біля свого легкового автомобіля марки " Москвич " та розмовляв по мобільному телефону. В цей час до нього підійшов знайомий ОСОБА_6 і раптово для нього з силою наніс удар кулаком в область обличчя. В зв"язку з цим , він намагався вияснити причину такої неадекватної поведінки обвинуваченого , але останній почав тільки з ним сперечатися. Коли ОСОБА_4 пішов від нього , він подзвонив у поліцію. В лікарні на стаціонарі не перебував. Лікувався амбулаторно , так як у нього не було достатніх грошових коштів.

Він заявляє цивільний позов на відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 тис. грн. Просить суд призначити обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі. Позов підтримує у повному обсязі.

Після допиту обвинуваченого , потерпілого , суд дійшов висновку , що показання останніх є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ними змісту обставин вчиненого кримінального правопорушення , добровільності та істинності їхньої позиції .

За згодою учасників судового провадження , суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо тих обставин , які ніким не оспорюються , роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку . Суд ухвалив провести часткове дослідження доказів.

Судом досліджувалися такі докази :

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.02.2017 р. В даному документі зазначається час та місце вчинення злочину ( а.с. 7-8 ) .

- висновок СМЕ № 21 від 22.02.2017 р. , яким підтверджується , що потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді - закритого перелому суглобного відростку нижньої щелепи ліворуч і дане тілесне ушкодження відносить до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. ( а.а. 20-21 ) ;

- протокол проведення слідчого експерименту та фототаблиця до нього з участю потерпілого ОСОБА_5 від 30.03.2017 р. . Під час проведення даної слідчої дії потерпілий ОСОБА_5 на місця показав та розповів про обставини отримання тілесного ушкодження , яке спричинивв йому ОСОБА_4 ( а.с. 34- 37 ) .

-

- протокол проведення слідчого експерименту та фототаблиця до нього з участю обвинуваченого ОСОБА_4 від 30.03.2017 р. . Під час проведення даної слідчої дії обвинувачений ОСОБА_6 на місця показав та розповів про обставини нанесення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 ( а.с. 38-39 ) .

На думку суду , зазначені докази є належними , достовірними та достатніми для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 та призначення йому відповідного покарання.

Органи досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфікували вірно за ч. 1 ст. 122 КК України , а саме - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження , тобто умисне ушкодження , що не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків , передбачених у статті 121 КК України , але таке , що спричинило тривалий розлад здоров"я , вчинене ОСОБА_6 .

Визначаючи вид та міру покарання , суд бере до уваги , що обвинуваченим скоєно злочин середньої тяжкості . Вивчаючи його особу встановлено , що він раніше не судимий ( в силу ст. 89 КК України ) .

За місцем проживання характеризуються посередньо ( згідно довідки селищної ради скарг та зауважень не поступало . На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває .

Обставин , що пом`якшують чи обтяжують покарання суд у справі не знаходить .

Враховуючи всі зазначені обставини , особу винного , суд вважає , що останній повинен понести покарання у виді обмеження волі , в межах санкції інкримінованого злочину . .

Підстав для застосування до підсудного норм ст.. 69 КК України немає. Дане покарання буде відповідати тяжкості скоєного правопорушення та особі обвинуваченого.

Разом з тим, враховуючи вище зазначені обставини , особу винного , суд дійшов висновку про можливість перевиховання та виправлення засудженого без реального обмеження волі, тобто надати йому іспитовий строк та покласти зобов`язання у відповідності до ст. 76 КК України.

Цивільний позов по справі потерпілим ОСОБА_5 заявлено в розмірі 30 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Суд вважає , що даний позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати відсутні. Речові докази не вилучалися .

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід не обирався .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням , з іспитовим строком один рік .

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі зобов"язання :

- періодично з"являтися для реєстраціїї до уповноваженого органу з питань пробації ;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання ;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 п"ять тисяч моральної шкоди .

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1