справа № 462/856/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні №0000147 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, не працюючого, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, встановив:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.10.2016 року в період часу з 15:10 год. по 16:45 год., на підставі ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 13.10.2016 року, працівниками поліції було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме в квартирі АДРЕСА_3 . В результаті проведення обшуку було виявлено та вилучено з холодильника, що знаходився на кухні - діацетилморфін (героїн) та 6-моноацетилморфін, які відносяться до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено і ацетилкодеїн, який відноситься до наркотичних засобів обіг яких обмежено та смола канабісу, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Згідно висновку експерта №3/942 від 26.12.2016 маса діацетилморфіну становить 0,0217 грам, що є невеликим розміром, 6-моноацетилморфіну - 0,0008 грам, ацетилкодеїну - 0,0013 грам, смоли канабісу 0,1718 грам. Вказані наркотичні засоби ОСОБА_4 попередньо придбав із невстановленого досудовим розслідуванням джерела, у невстановлений час та в подальшому зберігав за місцем свого проживання без мети збуту.

15.02.2017 року між прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена із ОСОБА_4 , оскільки така угода відповідає вимогам КПК України. Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду про визнання винуватості, при цьому, обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, і пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також наслідки невиконання даної угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту. Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, визнає повністю.

Судом встановлено, що при укладенні угоди обвинувачений цілком розуміє права визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами, визначена у межах санкцій ч.1 ст.309 КК України.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 394, 472, 474, 475 КПК України, суд -

ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000147, укладену 15 лютого 2017 року між прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді сплати штрафу у розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1020 грн.).

Речові докази: діацетилморфін (героїн) та 6-моноацетилморфін, ацетилкодеїн (Маса діацетилморфіну (героїн) становить 0,0217 грам, маса 6-моноацетилморфіну становить 0,0008 грам, маса ацетил кодеїну становить 0,0013 грам.) /матеріали кримінального провадження арк.25/ - знищити;

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із проведенням експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів у розмірі 1.587,72 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: