У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.10.2016 Справа №607/1392/15-к

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року,

за участю: представників потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
До ді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся ОСОБА_3 із клопотанням про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року, яке мотивується тим, що вказаною вище ухвалою слідчого судді було накладено арешт на майно, належне йому, ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження №0000625, оскільки у вказаному кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов. Крім цього, в судовому порядку між ТОВ «Аско» і ОСОБА_3 було вирішено спір щодо права власності на майно, на яке було накладено арешт згаданою вище ухвалою.

Розглянувши клопотання, заслухавши представників потерпілого, які заперечили у задоволенні клопотання ОСОБА_3 за його необґрунтованістю, того, що майно, на яке накладено арешт, в силу ч.1 ст.98 КПК України підпадає під ознаки речового доказу, та унаслідок того, що як вважають останні, ОСОБА_3 , який не надав підтверджуючих документів на арештоване майно, скористався раніше правом на оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року подавши на неї апеляційну скаргу, а тому не вправі звертатись із подібним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, прокурора, який зазначив, що у задоволенні клопотання ОСОБА_3 необхідно відмовити, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні триває і здійснюються всі необхідні процесуальні та слідчі дії, спрямовані на встановлення об`єктивної істини, однак про підозру на даний час нікому не повідомлено, перевіривши матеріали по клопотанню ОСОБА_3 , а також дослідивши матеріали кримінального провадження №0000625, внесеного до ЄРДР від 07 березня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.358, ч.1 ст.366 КК України, приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_3 необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Як слідує з ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року, нею заяву директора ТОВ «АСКО» ОСОБА_4 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно задоволено та накладено арешт на майно, а саме: будівлю АЗС під літерою «А», площею 39, 8 кв.м., що в АДРЕСА_1 .

За ч.ч. 1, 3 ст.170 КПК України (в редакції від 23 травня 2013 року, що діяла на момент постановлення ухвали слідчим суддею від 10 лютого 2015 року) арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

При цьому, згідно ст.171 КПК України (в редакції від 23 травня 2013 року, що діяла на момент постановлення ухвали слідчим суддею від 10 лютого 2015 року) у клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Системний аналіз норм ст.ст. 170, 171 КПК України в редакції від 23 травня 2013 року, що діяла на момент постановлення ухвали слідчим суддею від 10 лютого 2015 року, вказує на те, що клопотання цивільного позивача про арешт майна, яке подається останнім до слідчого судді в процесі досудового розслідування, може бути задоволено лише у разі наявності 2 обов`язкових для цього умов у кримінальному провадженні, а саме наявності підозрюваного, якому повідомлено про підозру і цивільного позову, а тому доводи представників потерпілого про те, що арештоване майно має ознаки речового доказу до уваги не беруться, оскільки арешт на майно за ухвалою слідчого судді від 10 лютого 2015 року було накладено за заявою цивільного позивача, а не за клопотанням прокурора або ж слідчого за погодженням з прокурором, які тоді повинні б були у ньому доводити наявність ознак речового доказу у майні, а - не цивільний позивач, який звернувся із відповідним клопотанням з метою забезпечення цивільного позову.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження №0000625, внесеного до ЄРДР від 07 березня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.1 ст.358, ч.1 ст.366 КК України ОСОБА_4 , як директор ТОВ «АСКО», потерпілого, в процесі досудового розслідування дійсно звернувся 30 січня 2015 року до слідчого із цивільним позовом (т.6, а.м.к.п.73), в якому просив повернути будівлю АЗС, що знаходиться в АДРЕСА_1 , вартістю 600 000 грн. ТОВ «АСКО», а також стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 судові витрати на правову допомогу в сумі 20 000 грн.

Однак, ні на той час ні дотепер нікому про підозру у кримінальному провадженні не було повідомлено.

Що ж стосується доводів представників потерпілого про те, що ОСОБА_3 не є суб`єктом звернення із клопотанням про скасування арешту майна, що був накладений за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року унаслідок того, що не подав жодних документів, які б підтверджували його право власності на арештоване майно, то наведене оцінюю критично, оскільки з матеріалів кримінального провадження та приєднаних ОСОБА_3 до клопотання документів слідує, що саме він на даний час являється власником будівлі АЗС під літерою «А», площею 39, 8 кв.м., що в АДРЕСА_1 .

Також, відповідно до ст.173 КПК України підозрюваний, обвинувачений, треті особи мають право на захисника, право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

При цьому, за ст.309 КПК України під час досудового розслідування, окрім інших, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому.

Крім цього, згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Встановлено, що при розгляді слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяви ОСОБА_4 10 лютого 2015 року власник майна, щодо якого вирішувалось питання про його арешт, ОСОБА_3 , присутнім не був, а звернувся надалі, а саме 20 серпня 2015 року до апеляційного суду Тернопільської області з апеляційної скаргою на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року, унаслідок чого ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 10 вересня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року, без вирішення питання по суті відносно законності накладеного арешту.

Таким чином, норми КПК України не регулюють безальтернативно питання порядку або ж апеляційного оскарження чи звернення із клопотанням до слідчого судді про скасування повністю або частково арешту майна, що був накладеним слідчим суддею в процесі досудового розслідування, власником, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, унаслідок чого критично оцінюю позицію представників потерпілого щодо того, що ОСОБА_3 , оскарживши ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року в апеляційному порядку, позбавив себе права на звернення із клопотанням до слідчого судді про скасування повністю або частково арешту майна, що був накладеним слідчим суддею в процесі досудового розслідування.

З наведено вище, приходжу до висновку, що арешт за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року на майно, а саме: будівлю АЗС під літерою «А», площею 39, 8 кв.м., що в АДРЕСА_1 , був накладеним необґрунтовано та підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно задовольнити та скасувати накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2015 року арешт на майно, а саме: будівлю АЗС під літерою «А», площею 39, 8 кв.м., що в АДРЕСА_1 .

Копії ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддяОСОБА_1