Провадження № 1-кс/734/363/17 Справа № 734/1203/17
У х в а л а

іменем України

28 квітня 2017 року смт. Козелець

Слідчий суддя Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 11 квітня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кремінна Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , призванного на військову службу за котрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 27 січня 2017 року, курсанта 7 навчальної батареї військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , під час проходження військової служби проживав в казармі № НОМЕР_2 на території військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , що підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Прокурор військової прокуратури Деснянського гарнізону лейтенант юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 27 січня 2017 року призваний на військову службу за контрактом під час особливого періоду ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира (по стройовій частині) військової частини-польова пошта НОМЕР_1 № 26 від 29 січня 2017 року ОСОБА_4 зарахований у списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до вимог ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем військової служби за контрактом, під час особливого періоду.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У такий спосіб, з моменту видання первинного Указу Президента України № 303 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває і до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби в умовах особливого періоду солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, 31 березня 2017 року, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем контрактної служби, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за контрактом, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України самовільно залишив розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та до 26.04.2017 перебував за її межами, а з`явившийся у зв`язку з цим час проводив на власний розсуд, займаючись справами не пов`язаними з проходженням військової служби. 26.04.2017 солдат ОСОБА_4 повернувся до розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 .
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за контрактом у військовій частині-польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин,31 березня 2017 року самовільно залишив розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) в умовах особливого періоду та до 26.04.2017 перебував за її межами, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, тобто злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні солдатом ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_6 , матеріалами службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , направленим командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Оскільки у даному кримінальному провадженні виникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України є необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Питання щодо обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не ставиться, оскільки лише запобіжний захід - взяття під варту забезпечить у подальшому виконання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього перешкоджати законній діяльності органів досудового розслідування та надасть можливість органу досудового розслідування припинити вчинення останнім кримінального правопорушення у якому він підозрюється.

Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 183 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_4 жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України не забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 виконання ним процесуальних рішень, спробам останнього перешкоджати кримінальному провадженню та припинить вчинення ним кримінального правопорушення у якому він підозрюється.

Вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного та захисника, які не заперечували проти нього, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_4 усіх слідчих та процесуальних дій, та припинення вчинення останнім кримінального правопорушення у якому він підозрюється, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, слід прийти до висновку про те, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до висновку по необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном 60 днів у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 97 КПК України.
Виходячи з вимог ст. 197, ч. 2 ст. 209 КПК України, слідчий суддя вважає, що строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 слід рахувати з моменту взяття під варту.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, за яке ОСОБА_4 підозрюється, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який на даний час становить 1 600 гривень оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 179, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 рахувати з часу його затримання.
Утримувати ОСОБА_4 на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України суд встановлює ОСОБА_4 заставу в розмірі 40 000 (сорок тисяч) грн. 00 коп., яку необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМ України.
В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатись таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-не відлучатись із постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування з свідками;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 строк не більше двох місяців.

Підозрюваному ОСОБА_4 роз`яснюється положення п.-п. 8, 10 ст. 182 КПК України, згідно з якими у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1