Ухвала
іменем україни
16 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000002 за касаційною скаргою прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 червня 2016 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 квітня 2016 року
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
та мешканця

АДРЕСА_1 , громадянина України,
відповідно до статті 89 КК України є таким, що
судимості не мав,

засуджено за частиною 2 статті 121 КК України на 10 років позбавлення волі.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 1 січня 2016 року в період часу з 18 години 00 хвилин до 23 години 00 хвилин, більш точного часу під час судового слідства не встановлено, у кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , між ним та ОСОБА_8 , кожний перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, відбувалася сварка, під час якої ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність свого діяння, не маючи при цьому наміру, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_10 , умисно спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя.
ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 20 години 00 хвилин по 23 годину 00 хвилин ОСОБА_11 помер. Причиною смерті ОСОБА_10 стала тупа травма тіла з множинними синцями, саднами, крововиливами, переломами ребер з обох сторін, яка ускладнилася розвитком травматичного шоку, набряком головного мозку і легень.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29 червня 2016 року з мотивувальної частини вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 виключено посилання на обставину, яка обтяжує йому покарання невизнання своєї вини. ОСОБА_9 вважається засудженим за частиною 2 статті 121 КК України на 8 років позбавлення волі. ОСОБА_12 зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з дня фактичного затримання, тобто з 4 січня 2016 року по 29 червня 2016 року, включно. В решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки всім доводам апеляційної скарги захисника засудженого та не наведено в ухвалі мотивів щодо необґрунтованості апеляційних вимог.

Крім того, суд апеляційної інстанції констатував факт порушення права засудженого на захист при виконанні адвокатом своїх професійних обов`язків, однак законного рішення не прийняв.

У доповненнях до касаційної скарги прокурор ставить вимогу про скасування вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, зазначається про те, що судом першої інстанції порушено право на захист засудженого шляхом ненадання стороні захисту можливості підготуватися до судових дебатів, що і залишив поза увагою і суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, засудженого, котрий не заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення кримінального процесуального закону.

Згідно зі статтею 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться забезпечення права на захист та змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У статті 59, пункті 6 частини 3 статті 129 Конституції України закріплені конституційні права громадян на правову допомогу, на забезпечення цього права та права на захист від обвинувачення при вирішенні справ у судах та інших державних органах.

Зміст статті 364 КПК України передбачає, що під час судових дебатів найбільшою мірою проявляється така загальна засада кримінального провадження, як змагальність сторін у доведенні перед судом переконливості їхніх правових позицій, що, у свою чергу сприяє всебічному й об`єктивному дослідженню всіх обставин кримінального провадження та постановленню законного та обґрунтованого рішення суду.

Відповідно до статті 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення крім інших має право мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, а також допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Однак суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 вказаних вимог закону не дотримались.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та технічного запису перебігу судового засідання в суді першої інстанції, в судовому засіданні, яке відбувалося 21 квітня 2016 року, після дослідження наданих стороною обвинувачення доказів захисником заявлено клопотання про необхідність повторного допиту свідка та виклик експертів, у задоволенні яких відмовлено та здійснено перехід до судових дебатів, де захисником вказувалося на порушення права обвинуваченого на захист, а обвинуваченим - про незгоду з твердженнями прокурора та доказами.

Вказані позиції захисника і обвинуваченого судом першої інстанції було розцінено як виступ у судових дебатах, а судом апеляційної інстанції недбале ставлення захисника до професійних обов`язків.

Проте, такі висновки не відповідають загальним засадам кримінального провадженнями щодо забезпечення права на захист та змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, перевіркою матеріалів кримінального провадження колегією суддів виявлено відсутність журналу судового засідання в суді першої інстанції від 21 квітня 2016 року, що залишилось поза увагою суду апеляційної інстанції та відповідно до статті 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Також, статтею 419 КПК України визначено, що ухвала суду апеляційної інстанції має містити, окрім іншого, короткий зміст вимог апеляційної скарги, встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також висновки по суті вимог апеляційних скарг. Апеляційний суд має проаналізувати всі доводи, що містяться в апеляції і на кожен із них надати відповідь, а у резолютивній частині ухвали зазначити висновки по суті вимог апеляційної скарги.
Проте, суд апеляційної інстанції, окрім зазначеного, мотивів необґрунтованості доводів апеляційних скарг сторони захисту щодо упередженості головуючого судді під час розгляду кримінального провадження, необхідності повторного допиту свідка та виклик експертів для роз`яснення досліджень, тощо, не навів, чим залишив без відповіді, а разом з цим і без дослідження, що є неприпустимим. Враховуючи також і те, що суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями на дослідження обставин та докази, які не досліджувалися судом першої інстанції.

До того ж, колегією суддів відмічається, що суд апеляційної інстанції належним чином не сформулював резолютивну частину судового рішення, як слідує зі змісту ухвали апеляційного суду. Зокрема, в ній зазначено про часткове задоволення апеляційних скарг сторони захисту, задоволення апеляційної скарги прокурора, виключення обтяжуючої покарання обставини, призначення покарання та зарахування строку відбуття покарання. Проте, наслідки перегляду вироку суду першої інстанції у резолютивній частині ухвали апеляційного суду не зазначено та не конкретизовано.

Водночас, суд апеляційної інстанції, вважаючи ОСОБА_7 засудженим за частиною 2 статті 121 КК України на 8 років позбавлення волі, свої висновки щодо суворості покарання залишив без вмотивування з огляду на призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Враховуючи викладене та положення частини 2 статті 433 КПК України, у колегії суддів не має підстав стверджувати про законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції.

Відтак, касаційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

З огляду на те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального провадження, а кримінальне провадження потребує повторного розгляду, то у колегії суддів відсутні підстави для зміни щодо нього запобіжного заходу.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційну скаргу прокурора, котрий приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 29 червня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою продовжити до 16 травня 2017 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3