ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.03.2017м. Одеса
29 березня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Одесі, громадянина України, одруженого, маючого неповнолітню дитину 2002 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,
В С Т А Н О В И В :
12.11.2013 року, приблизно о 12 годині 10 хвилин, ОСОБА_10 , знаходячись на автостоянці «НИВА», яка розташована по вул. Овідіопільська дорога, 3 в м. Одеса, біля гаражу № НОМЕР_1 , вступив у конфлікт із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . По завершенню конфлікту, в той момент, коли ОСОБА_11 прямував до виходу із автостоянки та знаходився спиною до ОСОБА_10 , останній тримаючи у правій руці молоток, наздогнавши ОСОБА_11 ззаду, ударив вказаним молотком останнього в область лівої вушної раковини. Від вказаного удару ОСОБА_11 упав на землю втративши свідомість, а ОСОБА_12 зігнувшись над ним захищав від намагань ОСОБА_10 нанести ще удари непритомному. Після кількох спроб нанести удари ОСОБА_11 , ОСОБА_10 покинув місце події.
В наслідок протиправних дій з боку ОСОБА_10 , потерпілому ОСОБА_13 були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, забита рана голови (області лівої вушної раковини). Зазначена травма ускладнилася формуванням епісіндрома (частота нападів 2-3 рази на тиждень) та тягне за собою постійну втрату загальної працездатності в розмірі 45 (сорока п`яти) відсотків, в зв`язку із чим отримана ОСОБА_11 травма відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію розладу здоров`я пов`язаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину (не менш 33%).
Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, заявив про щире каяття у вчиненому. На підставі наданих йому процесуальних прав від дачі показів про обставини вчинення злочину обвинувачений відмовився.
Крім визнання ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд визнає доведеною вину обвинуваченого на підставі доказів, безпосередньо досліджених судом і визнаних судом належними і допустимими:
- показів свідка ОСОБА_12 про те, що 12.11.2013 року, біля 11 годин, він знаходився на території Селекційного інституту, де він розвантажував дрова для лазні. Під час розвантаження він побачив мікроавтобус, біля якого знаходився молодий чоловік. Він попросив його убрати мікроавтобус, оскільки автобус заважав проїзду. Молодий чоловік сказав що автобус не його і почав висловлювати претензії. Після цього він підійшов до ОСОБА_14 , попросив його як керівника стоянки, щоб той звернувся до чоловіка с проханням убрати мікроавтобус. Він, ОСОБА_15 , пішов до цього чоловіка, а потім повернувся і повідомив, що чоловік в грубій формі проігнорував його вимоги. Тоді він та ОСОБА_15 разом підійшли до гаража ОСОБА_16 і звернулися до нього з тим же проханням. У відповідь ОСОБА_16 відповів йому грубою нецензурною лайкою. Він та ОСОБА_15 зробили ОСОБА_16 зауваження і попросили заспокоїтися, у відповідь на що ОСОБА_16 знов став нецензурно висловлюватись, після чого схопив в гаражі молоток та вдарив ним ОСОБА_15 цим молотком ззаду по голові. Від удару ОСОБА_17 впав і втратив свідомість. Коли він підняв ОСОБА_15 , ОСОБА_16 намагався ще раз вдарити його та погрожував йому особисто. Піднявши ОСОБА_15 , він довів його до сторожки. Там до них підійшла дружина ОСОБА_15 , яку він попросив викликати «швидку допомогу», а до її приїзду вони надали ОСОБА_15 первинну медичну допомогу.
- показів свідка ОСОБА_18 , згідно яких приблизно в середині листопада 2013 року, біля 11 годин 30 хвилин вона знаходилась у бані, за адресою АДРЕСА_2 , де почула шум. Коли вийшла з бані, побачила свого чоловіка ОСОБА_12 та їх знайомого ОСОБА_15 , на якому були видні плями крові. Ззаду біг ОСОБА_16 , який тримав у руці молоток. Побачивши, що збирається багато людей, він повернувся назад і став дзвонити по телефону. Вона підійшла до свого чоловіка і ОСОБА_15 , який їй повідомив, що ОСОБА_16 вдарив його молотком по голові.
- показами свідка ОСОБА_19 , відповідно до яких, зі слів її чоловіка ОСОБА_13 та їх знайомого ОСОБА_12 їй стало відомо, що 11 листопада 2013 року на автостоянці, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , між її чоловіком та ОСОБА_20 стався конфлікт з приводу того, що ОСОБА_16 перекрив мікроавтобусом проїзд. ОСОБА_15 з цього приводу зробив ОСОБА_16 зауваження, але він на нього ніяким чином не відреагував. Її чоловік запросив ОСОБА_12 і вони пішли до гаража ОСОБА_16 . Там у гаражі ОСОБА_16 наніс її чоловіку удар молотком у голову. Потім вона особисто бачила, як ОСОБА_12 допомагав її чоловіку йти, при цьому у чоловіка ззаду, за вухом була розбита голова та текла кров. Позаду від них йшов ОСОБА_16 , в руках якого був молоток, при цьому він лаявся нецензурною лайкою. На місці, до приїзду «швидкої допомоги» вона та ОСОБА_12 , надали ОСОБА_19 медичну допомогу, після чого він був госпіталізований до лікарні.
- показами свідка ОСОБА_21 про те, що в один із днів, точну дату він не пам`ятає, він заїжджав до гаражного кооперативу, який розташований на території Селекційного інституту, де побачив як назустріч йому йдуть ОСОБА_22 разом з чоловіком, прізвище якого йому не відомо. Після цього невідомий чоловік розвернувся і підійшов до гаражу і за його розумінням когось штовхнув в гаражі. Після цього з гаражу полетів якийсь пакет, після чого ОСОБА_22 з невідомим чоловіком пішли від гаражу.
Крім показів свідків, вина ОСОБА_10 у скоєнні злочину підтверджується:
- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_13 від 13.11.2013 року про вчинене кримінальне правопорушення;
- дослідженим у судовому засіданні речовим доказом: молотком, який суд визнає як знаряддя вчиненого злочину;
- протоколом огляду місця події від 7.02.2014 року
- протоколом слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_15 від 24.09.2014 року;
- висновком комісійної судово-медичної експертизи №188, згідно якого у ОСОБА_13 були наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку; забита рана голови (області лівої вушної раковини). Дана травма не була небезпечною для життя в момент заподіяння, отже не повинна була привести до смерті потерпілого. Зазначена травма ускладнилася формуванням епісіндрома (частота нападів 2-3 рази в тиждень); враховуючи кількість зареєстрованих нападів за період перебування в стаціонарі (два), слід вважати, що зазначена травма, згідно зі ст. 2-6 Таблиць відсотків втрати загальної працездатності до Інструкції про порядок організації та проведення лікарсько- страхової експертизи (1986 рік), тягне за собою стійку втрату загальної працездатності в розмірі 45 (сорока п`яти) відсотків. Тому отримана ОСОБА_13 травма, згідно п. 2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р), відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм розлади здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою загальної працездатності не менш ніж на одну третину (не менше 33%).
Дані пошкодження завдані дією тупого предмета з обмеженою контактною поверхнею, яким міг бути і молоток. Пошкодження могли бути заподіяні 12.11.2013 р
Травмуючий предмет при заподіянні зазначеної травми діяв в область лівої вушної раковини потерпілого, тобто, удар був спрямований в ліву половину голови.
Беручи до уваги локалізацію забитої рани (в області вушної раковини), слід зробити висновок, що отримання такої травми при «вільному падінні» молотка практично неможливо.
Допитані в судовому засіданні члени судово-медичної експертної комісії ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , кожен окремо, підтвердили свої в висновки в частинах, що ними досліджувались, надали розгорнуті і обґрунтовані пояснення з приводу зроблених ними висновків та роз`яснили ці висновкі учасникам судового засідання.
Оцінюючи висновок комісійної судово-медичної експертизи на предмет її належності та допустимості у якості доказу сторони обвинувачення, суд виходить з наукової спроможності тих принципових положень, якими експерти керувалися в своїх висновках, і правильності застосованої ними методики дослідження, повноти і наукової обгрунтованості висновків, компетентності експертів (їх освіту, стаж роботи за спеціальністю і стаж роботи експертами), дотримання експертами порядку організації проведення судово-медичних експертиз, визначених регламентуючим документами, зокрема «Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи» №6 від 17.01.1995 року. З урахуванниям вказанних чинників, суд вважає висновок комісійної судово-медичної експертизи належним доказом заподіяння ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень.
Допитаний у суді свідок сторони обвинувачення ОСОБА_27 пояснив, що він знаходився в своєму гаражі № НОМЕР_2 . Двері гаражу № НОМЕР_3 були замкнуті. В той день він почув шум біля приміщення охорони гаражного кооперативу. Він побачив знайомого йому ОСОБА_13 , який шов у напряму від гаража ОСОБА_16 , і у якого він бачив кров на лівому вусі, за яке він тримався. Пізніше, його знайомий ОСОБА_12 пояснив що між ОСОБА_28 та ОСОБА_16 стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_16 вдарив молотком по голові ОСОБА_15 .
Оцінюючи покази свідка ОСОБА_27 , суд визнає ці покази недостовірними, тому не сприймає їх у якості допустимого доказу, оскільки фактичні данні, які викладені у показах свідка спростовуються документами, наданими стороною захисту і дослідженими у судовому засіданні, а саме: копією наказу ВО директора Селекційно-генетичного інституту національного центру насіннєзнавства та сортовивчення №178 в від 11.11.2013 року про відрядження ОСОБА_27 до м. Києва для участі у засіданні експертної ради з 11 по 13 листопада 2013 року, копією листа Директора Українського інституту експертизи сортів рослин № 15-13-13-1/1584 від 2.07.2015 року про підтвердження участі ОСОБА_27 на засіданні експертної ради Дерветфітослужби України 12.11.2013 року в місті Києві, а також інформацією, яка міститься у листі пасажирської служби ДП «Одеська залізниця» №л-17/2881 від 14.05.2015 року, згідно якої ОСОБА_29 придбав квітки на пасажирські потяги з відправленням з міста Одеси до міста Києва 11.11.2013 року та у зворотному напрямку ввечері 12.12.2013 року.
Оцінюючи доводи захисника про невинність ОСОБА_10 у спричинення тяжких тілесних ушкоджень, суд відхиляє ці доводи з причин, викладених у мотивувальній частині вироку, а саме з причин доведеності вини ОСОБА_10 на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, які суд визнав належними, надаючи таким висновкам відповідне обґрунтування. Крім того, суд приймає до уваги, що захисник зайняв правову позицію у справі всупереч волі обвинуваченого і не заявив про те, що сприймає визнання ОСОБА_10 своєї вини як його самообмову. При таких обставинах, з урахуванням положень п.3 ч.2 ст. 21 Закона України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд вважає, що захисник при розгляді кримінального провадження вийшов за межі наданої йому компетенції та порушив професійні обов`язки адвоката.
Дії ОСОБА_10 суд кваліфікує як злочин, передбачений ст.121 ч. 1 КК України за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило стійку втрату загальної працездатності не менш ніж на одну третину.
Цивільнім позивачем ОСОБА_13 був заявлений цивільний позов про відшкодування ОСОБА_10 матеріальної шкоди у розмірі 2 778 гривень та про відшкодування компенсації моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень.
Обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди, ОСОБА_13 вказав, що така шкода була йому спричинена внаслідок необхідності витрат на лікування пов`язаного з відновленням здоров`я. На підтвердження розмір матеріальної шкоди. цивільним позивачем було надано копії відповідних фіскальних чеків на придбання ліків.
В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди позивач вказав, що моральна шкода полягає в моральних стражданнях, пов`язаних з физичним болем, переживанням щодо стану здоров`я в майбутньому, зміною звичайного способу життя.
Цивільний відповідач ОСОБА_10 позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди визнав повністю, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди визнав частково, в сумі 10 000 гривень.
Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача сум, затрачених позивачем на лікування, суд виходить з наявних у справі доказів, які підтверджують факт спричинення позивачу тілесних ушкоджень та доказів (платіжних документів), які підтверджують факт сплати позивачем суми у розмірі 2 778 гривень, пов`язаної з лікуванням цих тілесних ушкоджень.
При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та понесеною позивачем матеріальною шкодою, суд керується положеннями п.1, 2 п.п.1, п.3 ст.22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.
При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача і понесеною позивачем моральною шкодою, суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.
У відповідністю до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності її вини.
У судовому засіданні підстави позову і вина відповідача у заподіянні моральної шкоди злочинними діями доведена вищенаведеними доказами в їх сукупності.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, приймає до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, майновий стан відповідача, ступінь вини обвинуваченого в заподіянні моральної шкоди.
Враховуючи викладене, відповідно до вимог ст. 127 КПК України, суд вважає необхідним позовні вимоги ОСОБА_13 до ОСОБА_10 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 суму в розмірі 2778 гривень у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду та суму у розмірі 90 000 гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду.
При призначенні ОСОБА_10 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст.ст. 50, 65 КК України.
Обставиною, що пом`якшуює покарання ОСОБА_10 , суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.
Крім цього, при призначенні покарання суд приймає до уваги, що ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності притягується уперше, має на утриманні неповнолітню дитину, а також враховує те, що обвинувачений публічно приніс потерпілому свої вибачення.
Разом з цим, суд враховує наслідки вчиненого ОСОБА_10 злочину, які значно погіршили здоров`я потерпілого.
Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_10 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_10 можливо без ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, в умовах тривалого контролю за поведінкою обвинуваченого з боку уповноваженого органу.
Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьох років не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього зобов`язання.
Згідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за поведінкою ОСОБА_6 покласти на орган з питань пробації за місцем фактичного проживання обвинуваченого.
До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_6 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_30 суму в розмірі 2778 гривень у якості компенсації за заподіяну матеріальну шкоду та суму у розмірі 90 000 гривень у якості компенсації за заподіяну моральну шкоду.
Речовий доказ: молоток, повернути власнику ОСОБА_31 .
На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий: ОСОБА_32