АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2016 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, саме на автомобіль КАМАЗ 65201-011, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2016 року, відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Вказує на те, що оскаржуване рішення ухвалене незаконним складом суду, оскільки відповідно до протоколу автоматичного розподілу справи, розгляд клопотання передано раніше визначеному складу суду, а саме слідчому судді ОСОБА_10 . Однак підстави, з яких справа передана на розгляді саме цьому судді не відповідають ані вимогам закону, ані засадам використання АСДС. Крім того, відповідно ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим протягом 48 годин після вилучення майна, інакше це майно має бути негайно повернуто особі, в якої воно було вилучено. Всупереч вказаній нормі закону, зазначене в клопотанні слідчого майно, вилучене під час проведення обшуку 25.11.2016 року, а ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку не надавалось дозволу на вилучення транспортного засобу. Саме клопотання про накладення арешту підписано слідчим та погоджено прокурором лише 28.11.2016 року, в той час як строк звернення до суду сплив 27.11.2016 року. Окрім цього, згідно матеріалів, доданих до клопотання, вказане майно постановою слідчого ОСОБА_11 визнано у відкритому кримінальному провадженні речовим доказом, при цьому згідно наданого витягу з ЄРДР, єдиним слідчим у кримінальному провадженні є ОСОБА_9 . Також враховуючи те, що розгляд клопотання проводився без повідомлення власника майна, то як зазначає апелянт, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурорів, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не було пропущено і його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 28.11.2016 року було постановлено без повідомлення власника майна, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, в провадженні Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001590 від 14.06.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 5 ст. 191 КК України.
28.11.2016 року слідчий в ОВС управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із заступником начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль КАМАЗ 65201-011, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

28.11.2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Задовольняючи дане клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження № 0001590 від 14.06.2016 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, вислухав пояснення слідчого та, дослідивши матеріали, додані до клопотання та прийшов до висновку про необхідність накласти арешт на автомобіль КАМАЗ 65201-011, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що вказане майно, на яке слідчий просить накласти арешт відповідає вимогам ст. 170 КПК України, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а незастосування накладення арешту може призвести до зникнення, втрати, пошкодження цього майна, у зв`язку з чим клопотання прокурора було задоволено.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення, втрати або пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Таким чином, накладення арешту на транспортний засіб, а саме на автомобіль КАМАЗ 65201-011, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України, а саме ст.ст. 132, 170-173 КПК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про недотримання слідчим процесуальних строків, визначених ч. 5 ст. 171 КПК України, а відтак незаконність постановленої ухвали слідчим суддею, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки, згідно вказаної норми закону клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яким і є арештований автомобіль та напівпричіп, повинно було подаватись слідчим протягом 48 годин після вилучення майна, однак 27.11.2016 року час, коли закінчувався процесуальний строк для внесення клопотання, припадало на неділю вихідний день.

Разом з тим, ч. 7 ст. 115 КПК України передбачено, що при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Таким чином, як вважає колегія суддів, слідчий вчасно та в межах визначених кримінальним процесуальним законом подав на розгляд слідчого судді клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене заступником начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, саме на автомобіль КАМАЗ 65201-011, державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/289/2016 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1