Справа № 464/6707/16-к
пр.№ 1-кп/464/60/17
У Х В А Л А
25.01.2017 року м.Львів
Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -
в с т а н о в и в:
у провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Ухвалою суду від 30.11.2016 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, а саме до 28.01.2017, включно.

У судовому засіданні прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки такий закінчується 28.01.2017 та на даний час не відпали жодні з підстав, які були на момент обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні захисник та обвинувачений щодо клопотання прокурора покладаються на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стаття 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку .

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 в виді тримання під вартою, суд вважає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який слід обрати обвинуваченому, позаяк жоден з інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави вважати, що обвинуваченому, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, відбуває покарання у ЛВК 48 за вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 11.09.15р., для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні та доведені прокурором в судовому засіданні, враховуючи інтереси суспільства у відношенні суспільної безпеки та попередження злочинності, необхідно продовжити запобіжний захід в виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців(60 діб), тобто до 25 березня 2017 року, включно.

Керуючись ст.ст.331, 372 КПК України, суд , -

у х в а л и в :
клопотання задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою строком, що не перевищує двох місяців (60 діб), тобто до 25 березня 2017 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1