Дата документу Справа № 334/355/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/79/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/355/16-к
Категорія: ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000732,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 з доповненнями на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2016 року (з урахуванням ухвали від 01.06.2016 року про уточнення вироку) щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Більче Миколаївського району Львівської області, який ніде не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

встановила:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить призначити більш м`яке покарання, посилаючись на те, що судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, має місце неповнота судового розгляду, оскільки суд при ухваленні вироку не врахував те, що він має на утриманні неповнолітню дитину, є єдиним годувальником в сім`ї, а також його стан здоров`я, він є єдиним годувальником в сім`ї, просить призначити більш м`яке покарання.
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2016 року (з урахуванням ухвали від 01.06.2016 року про уточнення вироку) ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим, остаточно призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, до призначеного судом покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком Кам`янко-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13.11.2014 року - один місяць, та остаточно призначено до відбуття покарання у вигляді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 07.12.2015 року, в який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення з 07.12.2015 року по 26.05.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Постановлено стягнуто з ОСОБА_7 : на користь ОСОБА_9 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 550 грн.; на користь Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру за проведення судово-товарознавчої експертизи 184 грн. 14 коп.; судово-трасологічної експертизи 380 грн. 28 коп.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий:

1) 25.10.2007 року Кам`янко-Дніпровським райсудом Запорізької області за ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 03.07.2009 року звільнений з місць позбавлення волі;

2) 30.11.2009 року Кам`янко-Дніпровським райсудом Запорізької області за ст. 185 ч. 3, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 19.07.2013 року звільнений по відбуттю строку покарання;

3) 30.10.2010 року Кам`янко-Дніпровським райсудом Запорізької області за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 71 ч. 4 КК України остаточно до 3 років 9 місяців позбавлення волі;

4) 13.11.2014 року Кам`янко-Дніпровським райсудом Запорізької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням на два роки.

Згідно з вироком суду, 07.12.2015 року, приблизно о 12 годині 15 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом відчинення хвіртки проник на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де проникши до підсобного приміщення, взяв металевий лом, який у подальшому використав для зламу навісного замка кухонного приміщення вказаного домоволодіння.

Проникши до кухонного приміщення, ОСОБА_7 намагався викрасти пральну машину фірми "Samsung", моделі S801, вартістю 1 883 грн., 33 коп., згідно з висновком експерта №2586 від 17.12.2015 року, однак не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки на місці скоєння кримінального правопорушення був затриманий потерпілим ОСОБА_10

18.11.2015 року, приблизно о 20 год., ОСОБА_7 , маючи умисел на викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля торгівельного кіоску, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вельгельма Піки, 71, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав мобільний телефон марки "Nokia" моделі "Asha 206 Dual SIM", в корпусі чорного кольору, вартістю 550 грн., який знаходився на вітрині вказаного торгівельного кіоску, що належав ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальний збиток.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги з доповненнями до неї, обвинуваченого та його захисника, які підтримали скаргу частково, просили вирок суду скасувати, призначити новий розгляд провадження у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, прокурора, який заперечував проти скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються матеріалами провадження та є обґрунтованими.

Доводи обвинуваченого та його захисника в апеляційному суді, про те, що судом першої інстанції при розгляді кримінальних проваджень були істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону, оскільки обвинуваченому не були роз`яснені положення ч. 3 ст. 349 КПК України, є необґрунтованими, так як згідно з технічним записом судового засідання від 23.05.2016 року, головуючим суддею було роз`яснено, у тому числі ОСОБА_7 , про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюють ся, і що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім того, в матеріалах провадження знаходиться письмове роз`яснення ОСОБА_7 положень ч. 3 ст. 349 КПК України, які він підписав і згідно з якими, йому роз`яснені положення ч. 3 ст. 349 КПК України і йому їх суть зрозуміла (а.п. 93).

Також у судових засіданнях при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , у тому числі і в судовому засіданні від 23.05.2016 року, брав участь адвокат ОСОБА_8 , який здійснював його захист та який погодився з думкою прокурора про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та не зазначав про порушення при вирішенні питання про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження.

У дебатах захисник та обвинувачений теж не зазначали про порушення під час судового розгляду вимог кримінального процесуального закону, просили врахувати, визнання вини, щире каяття, стан здоров`я ОСОБА_7 , що він має на утриманні неповнолітню дитину, що шкода по епізоду крадіжки пральної машини відсутня, а по епізоду крадіжки мобільного телефону шкода не значна, та просили призначити мінімальне покарання, у тому числі і за сукупністю вироків.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду та призначення нового розгляду провадження у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення й попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчинених злочинів, його особу та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, яке, на думку колегії суддів, є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Крім того, згідно з вироком Кам`янко-Дніпровського райсуду Запорізької області від 13.11.2014 року ОСОБА_7 було засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України до трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України він був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, тобто злочини, за які його засуджено оскаржуваним вироком, ним було вчинено в період іспитового строку.

Відповідно ж до вимог ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71, 72 КК України, тобто за сукупністю вироків і остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене, колегія суддів також не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання тапризначення йому більш м`якого покарання.

Проте, оскільки суд відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахував ОСОБА_7 у строк відбування покараннястрок попереднього ув`язнення з 07.12.2015 року по 26.05.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, йому слід також зарахувати у строк відбування покараннястрок попереднього ув`язнення з 26.05.2016 року по 24.01.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 травня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

ЗарахуватиОСОБА_7 в строк відбування покараннястрок попереднього ув`язнення з 26.05.2016 року по 24.01.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк - з моменту отримання копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4