печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 14.03.2017 року звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову від 22.02.2017 року Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000011, а матеріали зазначеного кримінального провадження повернути до Печерського УП ГУ НП України в м. Києві для продовження досудового розслідування.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, необгрунтованою і упередженою та підлягає скасуванню, оскільки під час досудового розслідування не проведено усіх необхідних слідчих дій, не розглянуті його клопотання, не перевірені усі обставини викладені ним під час допиту в якості потерпілого та не виконані вказівки, щодо проведення певних слідчих дій.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 та його захисник- адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали з викладених в ній підстав, просили її задовольнити.

Прокурор, який виніс оскаржувану постанову, в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Слідчий суддя, заслухавши думку особи, яка подала скаргу та його захисника, у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України, визнав за можливе розглянути скаргу у відсутність прокурора, так як його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши в нарадчій кімнаті скаргу та матеріали кримінального провадження, заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка подала скаргу та його захисника, приходжу до наступного висновку.

У провадженні СВ Печерського УП ГУНП України в м. Києві знаходилося кримінальне провадження №0000011 від 19.02.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_5 22.02.2017 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000011 від 19.02.2012 року, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою, та враховуючи відсутність в наданих суду матеріалах підтвердження про вручення особі, яка подала скаргу чи особі, в інтересах якої її подано, копії оскаржуваної постанови, у строки, передбачені КПК України.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Відповідно до ст.ст.2,284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема , в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст.110 КПК України).

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Рішення прокурора про закриття кримінального провадження слідчий суддя вважає необґрунтованим, виходячи з наступного.

Вимоги, які ставляться до процесуального рішення прокурора - постанови, передбачені ст. 110 КПК України не дотримані.

Прийняте рішення прокурор мотивував тим, що провівши оцінку доказів, зібраних у кримінальному провадженні, вважає їх належними, отриманими у законний спосіб, достовірними та у їх сукупності, достатніми для прийняття рішення та тим, що під час проведеної перевірки ознак складу злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.2 ст. 125 КК України не встановлено.

Згідно уставленої практики Європейського суду з прав людини, розслідування серйозних скарг на жорстоке поводження має бути ретельним. Це означає, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (див. рішення у справі «Аднаралов проти України» від 27.11.2014 року (заява №10493/12). (п. 43, 48 -49) Будь-який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин тілесних ушкоджень та винних осіб, є загрозою недотримання цього стандарту.

Разом з тим, зміст оскаржуваної постанови беззаперечно свідчить про недотримання органом досудового розслідування вищевказаних вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яка б не викликала жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

Постанова про закриття кримінального провадження прокурором належним чином не мотивована, не містить змісту встановлених фактичних обставин, які саме слідчі дії проводилися під час досудового розслідування та в ній не викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

Також в постанові про закриття кримінального провадження прокурором не зазначено, які саме докази зібрані та досліджувалися під час досудового розслідування, не надана оцінка у їх сукупності.

Окрім того під час досудового розслідування не розглянуті клопотання, подані ОСОБА_3 з приводу проведення певних слідчих дій.

Під час проведення досудового розслідування не перевірені усі обставини, на які вказував у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 та про які вказував під час його допиту в якості потерпілого, зокрема щодо самовільного присвоєння ОСОБА_7 владних повноважень та замаху на крадіжку його особистих речей.

Слідчий суддя позбавлений можливості перевірити наявність обставин, встановлених під час досудового слідства, оскільки матеріали закритого кримінального провадження прокурором не надані.

Окрім того зі змісту постанови не вбачається, яка саме суб`єктивна чи об`єктивна строна складу кримінального правопорушення відсутня.

Окремо необхідно зазначити, що постанова містить в собі суперечності. Так прокурор зазначає, що нанесення легкіх тілесних ушкоджень не може бути необережним злочином, та те, що КК України відповідальниість за необережне нанесення легких тілесних ушкоджень не передбачена.

Крім того, зміст прийнятого процесуального рішення, викладений в резолютивній частині є також незрозумілим, оскільки прокурором не зазначено склад якого кримінального правопорушення відсутній.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження прокурором не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а тому постанова прокурора від 22.02.2017 року про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження до Київської місцевої прокуратури №6 для проведення досудового розслідування, під час якого слід визначити повний обсяг слідчих дій і після їх проведення прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову прокурора Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_5 від 22.02.2017 року про закриття кримінального провадження №0000011 від 19.02.2012 року, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Продовжити проведення досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000011 від 19.02.2012 року.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1