У Х В А Л А
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горіхівка Болградського району Одеської області, болгарина, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 та проживаючого: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України
- підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, за наступних обставин.
25 червня 2016 року у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (наявність у крові етилового спирту у концентрації 2,49 0/00, згідно з актом судово-медичного дослідження № 2863 від 02.07.2016, що відповідає стану середнього ступеню алкогольного сп`яніння), чим позбавив себе можливості правильно орієнтуватися в дорожній обстановці, достеменно знаючи, що керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння заборонено, приступив до керування технічно справного автомобіля «HYUNDAI H1D», р/н НОМЕР_1 , чим допустив порушення вимог п/п «а» п. 2.9. «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001).
У подальшому, у темну пору доби, ОСОБА_6 здійснював рух по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вул. Заводська у м. Болград Одеської області, на якій організований двосторонній однорядний рух у кожному напрямку, напрямки якого розділені суцільною лінією дорожньої розмітки, з боку с. Оксамитне в напрямку центру м. Болград, зі швидкістю біля 70 - 75 км/год, яка перевищує установлену в населених пунктах швидкість, чим порушив вимоги п. 12.4. зазначених Правил.
Діючи самовпевнено, ОСОБА_6 був неуважним, рух керованого автомобіля постійно не контролював, обрав швидкісний режим без врахування дорожньої обстановки, за дорожньою обстановкою не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну.
Здійснюючи подальший рух та, приблизно о 23.30 год., наближаючись до будівлі АДРЕСА_3 , що належить КПП «Болградське управління експлуатації газового господарства», ОСОБА_6 гарантоване не забезпечив рух керованого автомобіля в межах своєї смуги руху, та на закругленні проїзної частини вліво за ходом його руху, відволікся від керування, внаслідок чого, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, втратив контроль над керуванням свого транспортного засобу, в результаті чого у порушення вимог п.п. 1.2., 1.5., п/п «б» п. 2.3., п.п. 11.3., 12.1. та дорожньої розмітки лінії 1.1 п. 1. Розділу 34 «Правил дорожнього руху» України, перетнув горизонтальну суцільну лінію дорожньої розмітки, допустив виїзд транспортного засобу на смугу зустрічного руху, та маючи об`єктивну можливість бачити, що своїми діями створив аварійну ситуацію, не вжив заходів, що виключають подальший розвиток аварійної ситуації, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, у порушення вимог п.п. 12.3., 13.3. вказаних Правил, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не застосував, а також при зустрічному роз`їзді з автомобілем «AUDI 80», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , безпечного інтервалу не дотримався та допустив з ним зіткнення.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій та пасажир автомобіля «AUDI 80» - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження, від яких померли у реанімаційному відділенні КУ «Болградська ЦРЛ».
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 84 від 22.07.2016, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження від яких настала його смерть 26.06.2016 о 02.10 год. у лікувальному закладі у вигляді травматичного шоку, у зв`язку з поєднаною травмою тіла, у вигляді переломів кісток скелету і ушкодженнями внутрішніх органів.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 85 від 24.07.2016, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких настала його смерть 27.06.2016 о 17.10 год. у лікувальному закладі у вигляді вираженого недокрів`я внутрішніх органів, у зв`язку з поєднаною тупою травмою тіла, у вигляді переломів ребер і ушкодженнями внутрішніх органів, що супроводжувалось масивною внутрішньою крововтратою.
Таким чином, своїми необережними діями ОСОБА_6 у сукупності грубо порушив вимоги п.п. 1.2., 1.5., п/п «б» п. 2.3., п/п «а» п. 2.9., п.п. 11.3., 12.1., 12.3., 12.4., 13.3. та дорожньої розмітки лінії 1.1 п. 1. Розділу 34 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001).
У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили загибель кількох осіб.
12 червня 2017 року повідомлення про підозру про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 України, провину по якому останній не визнав.
13 червня 2017 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний ОСОБА_6 при обтяжуючих обставинах вчинив тяжкий злочин, який спричинив загибель кількох осіб, може зникнути та переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали подане клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.
Підозрюваний та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просили відмовити в задоволенні клопотання, оскільки пред`явлена підозра та ризики передбачені ст.177 КПК України є необґрунтованими. Крім того, в застосуванні зазначеної міри запобіжного заходу відсутня необхідність оскільки досудове розслідування фактично завершено та виконані всі необхідні слідчі дії.
При цьому, захисник зазначив, що на утриманні підозрюваного перебуває двоє неповнолітніх дітей та непрацездатна матір - інвалід 2 групи, останній позитивно характеризується.
Розглянувши клопотання слідчого та вивчивши надані суду матеріали, допитавши підозрюваного, а також вислухавши прокурора, захисника, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
З наданих суду матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, за яке законом передбачено позбавлення волі до 10 років.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
«Для обґрунтованої підозри у значенні пп. с. п. 1 ст. 5 Конвенції потрібно, щоб можна було розумно вважати, що зазначені обставини охоплюється однією із статей КК, які визначають злочинну поведінку. Саме тлумачення фактів має бути розумним і враховувати усі елементи правопорушення. Закон, яким визначається правопорушення має відповідати вимогам визначеності та передбачуваності».
Слідчий просить обрати ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що під час досудового розслідування встановлено ??наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В той же час, слідчий не надав достатніх доказів на підтвердження зазначених обставин, а в судовому засіданні прокурор не обґрунтував їх належним чином.
Крім того, в судовому засіданні прокурор не довів обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.
Таким чином, суд вважає, що надані слідчим матеріали (докази) є недостатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
На підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи можуть забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .
З урахуванням зазначеного, вирішуючи питання про обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
При цьому, суд також враховує, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення датується 2016 роком, наразі воно фактично завершене, підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно, на утриманні має двох неповнолітніх дітей та непрацездатна матір - інвалід 2 групи.
Сама лише тяжкість злочину не може бути підставою для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.
За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, що належну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування зможе забезпечити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-
В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу РЗ у СТ СУ ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці.
Покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:
1. Прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першим викликом у розумні терміни;
2. Не відлучатись за територію м. Одеси, Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
3. Не залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 23 години до 06 години.
Контроль за виконанням ухвали підозрюваним ОСОБА_6 , здійснює слідчий, прокурор, а також працівники органів ГУНП в Одеській області за місцем проживання ОСОБА_6 , для чого мають поставити його на облік, а також проводити періодичні перевірки.
Копію ухвали направити слідчому, прокурору, підозрюваному та в відділ ГУНП в Одеській області за місцем проживання ОСОБА_6 .
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 .
Копію ухвали отримав : __________________________________