Справа № 527/2663/16-к
провадження № 1-кп/527/25/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2017 року м. Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине кримінальне провадження № 0000072, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Пограничний Пограничного району Приморського краю Російської Федерації, українця, гр. України, з середньою освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

04 лютого 2016 року, близько 08 год. 45 хв., в світлий час доби ОСОБА_7 керував автомобілем «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя» зі сторони с. Кагамлик в напрямку смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області. На 217 км.+50 м., ОСОБА_7 порушуючи вимоги п.п.12.1 Правил дорожнього руху України (під час вибору безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення передньою частиною його автомобіля з передньою частиною автомобіля «ЗАЗ-1102», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку та на передньому пасажирському сидінні в якості пасажира перевозив ОСОБА_5 .

Внаслідок ДТП водій автомобіля ЗАЗ-1102 ОСОБА_4 та пасажир ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження та були госпіталізовані до Глобинської центральної районної лікарні. Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 12 від 25.02.2016 року ОСОБА_5 отримала тяжкі тілесні ушкодження та № 32 від 22.04.2016 року ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Прокурором Кобеляцької місцевої прокуратури заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі Глобинської центральної районної лікарні про стягнення з ОСОБА_7 витрат на стаціонарне лікування потерпілих від злочину в розмірі 15740, 11 грн.

Потерпілі цивільний позов про відшкодування шкоди завданої злочином не заявляли.

В ході судового розгляду судом роз`яснено право потерпілих на пред`явлення цивільного позову до обвинуваченого, яким вони не скористалися.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому ДТП визнав та пояснив суду, що 04 лютого 2016 року, близько 08 год. 45 хв. він керував автомобілем «ВАЗ-2101» на автодорозі «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя», рухався зі сторони с. Кагамлик в напрямку смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області. Рухався зі швидкістю близько 80 км/год. Після того як він догнав авто «асенізатор», яке рухалося попереду в попутному напрямку, то почав гальмувати, оскільки його швидкість руху була близько 60 км/год. та в зв`язку з тим, що дорожнє покриття було мокре, його винесло на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-1102», який рухався в зустрічному напрямку. Разом з тим, пояснив, що водій автомобіля «ЗАЗ-1102» міг уникнути зіткнення з ним, об`їхавши його. Визнав позовні вимоги заявлені прокурором до нього про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілих. На досудовому розслідуванні не відшкодовував потерпілим шкоду, оскільки йому так порадив слідчий, а також через погрози на його адресу чоловіка потерпілої ОСОБА_5 . Під час судового розгляду справи частково відшкодовувати шкоду потерпілим в розмірі по 7500 грн. кожному шляхом перерахування коштів на їх ім`я через банківські установи,щиро розкаюється у вчиненому.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що 04 лютого 2016 року, близько 08 год. 45 хв. він керував автомобілем «ЗАЗ-1102» на автодорозі «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя» зі сторони смт. Градизьк в напрямку с. Кагамлик Глобинського району Полтавської області. Під час керування транспортним засобом він помітив як авто, яке рухалося йому назустріч намагається обігнати «асенізатор», який рухався попереду нього. Під час обгону авто ВАЗ різко вискочило на смугу зустрічного руху, де і відбулося зіткнення з його автомобілем, можливості уникнути ДТП він не мав.
Після вчинення ДТП обвинувачений не цікавився про стан його здоров`я, до лікарні не з`являвся, не телефонував йому, не пропонував відшкодувати шкоду, почав її відшкодовувати тільки після першого судового засідання, пояснив, що йому відомо, що на його ім`я надходять кошти, але він не бажає їх отримувати оскільки вважає, що обвинувачений повинен був раніше на досудовому розслідуванні звертатися до нього та пропонувати допомогу, вважає таку його поведінку неприпустимою, оскільки обвинувачений повинен відшкодовувати йому шкоду, тому що внаслідок ДТП йому потрібні значні кошти на лікування. Просив призначити обвинуваченому покарання пов`язане з позбавленням волі.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 по обставинам вчинення ДТП ОСОБА_7 пояснень суду не змогла надати, оскільки під час ДТП нахилилася та не бачила моменту зіткнення, а після нього перебувала у непритомному стані. До тями прийшла в реанімаційному відділенні. Пояснила суду, що після вчинення ДТП обвинувачений не цікавився її станом здоров`я, не пропонував відшкодувати їй шкоду, почав її відшкодовувати тільки після першого судового засідання, їй відомо, що на її ім`я надходять кошти, але вона не бажає їх отримувати. Просила призначити обвинуваченому покарання пов`язане з позбавленням волі.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона перебуває з обвинуваченим у фактичних шлюбних відносинах приблизно п`ять років. Від цивільного шлюбу вони мають спільну дитину двох років. В день вчинення ДТП 04 лютого 2016 року вона та дитина перебували в автомобілі, яким керував ОСОБА_7 та сиділи на задньому сидінні з правого боку. Їхали вони в напрямку від с. Пронозівка в сторону м. Кременчук. Рухалися за авто «асенізатор», близько за 100 метрів до ДТП вона побачила авто «Таврія», яке рухалося в зустрічному напрямку. Потім, з незрозумілих для неї причин, автомобіль винесло на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з авто «Таврія». ОСОБА_7 того дня, а також увесь час який вони перебувають у фактичних шлюбних відносинах спиртні напої не вживав, вона хворіє та перебуває у декретній відпустці по догляду за їх спільною дитиною, а також перебуває на його повному утриманні.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вона була слідчою у даному кримінальному провадженні. Потерпілим вона роз`яснювала їх право заявити цивільний позов або у даному кримінальному провадженні або у цивільному судочинстві. Обвинувачений звертався до неї з питанням про те коли необхідно відшкодувати шкоду потерпілим, на що вона йому відповіла, що на його розсуд. З приводу того, що обвинуваченому телефонував чоловік потерпілої з погрозами і він їй про це розповідав, вона не пам`ятає.
Судом під час судового провадження безпосередньо досліджені наступні докази.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12 від 25.02.2016 року, ОСОБА_5 (потерпіла) отримала тілесні ушкодження у вигляді: розриву селезінки, хвоста підшлункової залози, внутрішньочеревної кровотечі, травматичного шоку 3 ст., закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, рваних ран лівого стегна, вушної раковини, які утворились від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими можуть бути виступаючі частини салону легкового автомобіля при зіткненні з другим автомобілем, можливо в строк та при вказаних потерпілою обставинах відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення (а.с. 46-47).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 32 від 22.04.2016 року ОСОБА_4 (потерпілий) отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому нижньої третини лівої стегнової кістки, закритого перелому правої стегнової кістки, обох кісток лівого передпліччя, розриву селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, хімічних опіків шкіри обличчя, які утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими можуть бути виступаючі частини салону легкового автомобіля при зіткненні з другим легковим автомобілем, можливо в строк та при вказаних обставинах відносяться до тяжкого ступеня тяжкості за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення (а.с. 48-50).

Як вбачається з висновку експерта № 22 від 13.04.2016 року, ОСОБА_7 (обвинувачений) отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, які утворилися від дії тупих твердих предметів, якими можуть бути виступаючі частини салону легкового автомобіля (а.с. 93-95).

Як вбачається з Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.02.2016 року та Схеми до протоколу огляду місця ДТП а також фототаблиць до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, огляд проведено на а/д Бориспіль - Дніпропетровськ Запоріжжя 217 км+50м поблизу с. Кагамлик Глобинського району о 11 год. 35 хв. в хмарну зимну погоду під час мокрого снігопаду при температурі повітря +1 в напрямку від смт. Градизьк Глобинського району до с. Кагамлик Глобинського району, вид покриття: асфальтобетонне, стан покриття: мокре. Дорожнє покриття для двох напрямків, одна смуга для руху в напрямку огляду, одна смуга для руху назустріч напрямку огляду. Місце зіткнення автомобілів знаходиться за 2,5 м від середини проїзної частини дороги на смузі руху автомобіля «ВАЗ -2101». Автомобіль «ВАЗ-2101» (позначка 2 на схемі) після зіткнення розташований на середині проїзної частини перпендикулярно подовжній вісі дороги на відстані 6,68 м до електроопори № 72, що розташована за лівим по напрямку руху «ВАЗ 2101» узбіччям таким чином, що відстань від лівого краю проїзної частини до лівого заднього колеса автомобіля становить 1,9 м, до лівого переднього 4,3 м. Автомобіль «ЗАЗ-1102» (позначка 1 на схемі) після зіткнення розташований на правому по напрямку свого руху узбіччі передом обернений до проїзної частини на відстані 20,3 м за електроопором № 72 по напрямку свого руху таким чином, що відстань від краю проїзної частини до лівого переднього колеса становила 2,1 м, до лівого заднього 3,7 м. Місце удару (позначка 3 на схемі) знаходиться на смузі руху автомобіля «ЗАЗ-1102» (а.с. 80-89).

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 618 від 06.09.2016 року, за вказаних в дослідницькій частині висновку експертизи обставин, технічна можливість уникнути пригоди з боку водія автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 полягала у виконанні ним вимог п.12.1 «Правил дорожнього руху України», для чого у нього не було перешкод технічного характеру. В умовах місця пригоди дії водія автомобіля ВАЗ 2101 ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п. 12.1 «Правил дорожнього руху України» і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП. Технічна можливість уникнути зіткнення в умовах місця пригоди не визначалася односторонніми діями водія автомобіля ЗАЗ-1102 ОСОБА_4 і повністю залежала від дій водія автомобіля «ВАЗ-2101» ОСОБА_7 . За обставин вказаних в дослідницькій частині висновку експертизи, в умовах місця пригоди в діях водія автомобіля ЗАЗ-1102 ОСОБА_4 відсутні невідповідності вимогам «Правил дорожнього руху України», які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП (а. с. 90-92).

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до наступного.

В ході судового провадження захисник обвинуваченого заявив про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненому злочині доведена, але не повністю, оскільки в основу висновку судової автотехнічної експертизи № 618 від 06.09.2016 року були взяті дані протоколу огляду місця ДТП від 04.02.2016 року дані якого не співпадають зі схемою ДТП, в зв`язку з чим неможливо точно встановити наявність можливості уникнути ДТП водієм ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Зазначена норма кримінального процесуального закону роз`яснювалася захиснику в ухвалі суду від 01 березня 2017 року (а.с. 102).

В ході судового розгляду суду не надано стороною захисту додаткових вихідних даних, які б свідчили про суперечність висновків цієї експертизи матеріалам кримінального провадження.

Висновок судової автотехнічної експертизи № 618 від 06.09.2016 року у справі вмотивований, базується на матеріалах провадження, складений у відповідності до вимог ст. ст. 101, 102 КПК України, повністю узгоджується з показами даними в ході судового розгляду обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_4 , а також іншими доказами, а тому немає підстав піддавати його сумніву.
Стороною обвинувачення надані належні та допустимі докази, які доводять вину ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, крім визнання ним вини в судовому засіданні доведена повністю, а своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує, що він вчинив тяжкий злочин, але вчинений з необережності.

Вивчивши особу обвинуваченого суд встановив наступне.
ОСОБА_7 є особою в силу ст. 89 КК України раніше не судимою (а.с. 52-53). За місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 54). На обліку у лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_7 не перебуває (а.с.55). На утриманні ОСОБА_7 перебуває дружина, з якою він перебуває у цивільному шлюбі, яка хворіє (а.с. 99), а також малолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 98).

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 є його щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують обвинуваченому покарання судом не встановлено.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує, що порушення ним правил безпеки дорожнього руху сталося внаслідок несприятливих погодних умов, а саме того, що дорожнє покриття було мокре, злочин вчинений обвинуваченим є необережним, спричинення потерпілим тяжких тілесних ушкоджень є кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 286 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений під час досудового розслідування не вчиняв дії, направлені на відшкодування шкоди потерпілим. Разом з тим, на момент розгляду справи судом обвинувачений вчинив дії, які свідчать про те, що він бажає відшкодовувати шкоду потерпілим, що підтверджується квитанціями про перерахування на ім`я потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 коштів в розмірі по 7500,00 грн. кожному (а.с.58-59, 114-116, 118-120, 122-124,126-127,129).

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений заявив про те, що розуміє негативні наслідки свого діяння, попросив вибачення у потерпілих.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Враховуючи викладене, з метою виправлення ОСОБА_7 та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити йому покарання, передбачене у виді позбавлення волі.

З урахуванням особи обвинуваченого, а також враховуючи те, що призначене обвинуваченому покарання пов`язане з позбавленням волі в значній мірі обмежить потерпілих в можливості отримувати відшкодування заподіяної шкоди в майбутньому, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст.75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує те, що під час ДТП ОСОБА_7 перебував в тверезому стані, відомості про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху відсутні. Разом з тим, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що автомобіль є основним джерелом доходу обвинуваченого та його сім`ї, натомість встановлено, що робота ОСОБА_7 (ремонт ювелірних виробів) не пов`язана з керуванням транспортними засобами, а тому суд вважає за необхідне застосовувати до обвинуваченого додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Стосовно цивільного позову суд зазначає наступне.
Прокурором Кобеляцької місцевої прокуратури заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на користь Глобинської центральної районної лікарні витрати на стаціонарне лікування потерпілих від злочину на суму 15740, 11 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, якщо лікування потерплої від злочину особи проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Як встановлено судом, Глобинська центральна районна лікарня є закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, тому кошти необхідно стягувати на користь відповідного бюджету, а не закладу охорони здоров`я, в зв`язку з чим позов підлягає залишенню без розгляду.

Процесуальні витрати по справі за проведення судової автотехнічної експертизи в розмірі 1409,60 грн. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави (а.с.51).

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України (а.с.45).

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України ,суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ч. 1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Підстав для обрання ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу суд не вбачає.

Цивільний позов Кобеляцької місцевої прокуратури в інтересах Глобинської центральної районної лікарні залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судової автотехнічної експертизи в розмірі 1409,60 грн. (одну тисячу чотириста дев`ять гривень 60 копійок).

Речові докази, а саме: автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , ЗАЗ -1102 д.н.з. НОМЕР_2 , які знаходяться на майданчику тимчасового тримання Глобинського ВП повернути законним володільцям.
Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1