Справа № 586/954/16-к
Провадження № 1-кп/590/11/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" березня 2017 р.
Ямпільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ямпіль Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2016 року за № 120 162 00 250 000 210 по обвинуваченню
ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Процикі Велокалітвинського району Ростовської області РФ, українця, громадянина України, с середньо-спеціальною освітою, одруженого, військово-зобов`язаного, працюючого трактористом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
03.07.2016 близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_6 на території поля поблизу с. Зноб-Трубчевське Середино-Будського району Сумської області разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , завантажили сіно на тракторний причеп. Приблизно о 15 год. ОСОБА_6 , знаючи про заборону перевезення пасажирів на вантажному причепі, запропонував ОСОБА_8 перевезти його на тракторному причепі, завантаженому сіном на висоту 1 м. від верхньої частини бортів та закріпленого за допомогою мотузок, до смт. Зноб-Новгородське Середино-Будського району. В свою чергу, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, також знаючи про вищевказану заборону погодився на пропозицію ОСОБА_6 та розмістився по центру причепа з сіном в положенні лежачи. Після чого, ОСОБА_6 керуючи автопоїздом, який складався з трактора «Т-25А», державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , та вантажного причепу невстановленої марки та моделі, який не пройшов відомчу реєстрацію, і ходова частина якого перебувала у технічно несправному стані, почав рух у напрямку смт. Зноб-Новгородське Середино-Будського району, що не відповідає вимогам безпеки дорожнього руху.
Близько 16 год. ОСОБА_6 , керував вищевказаним автопоїздом та рухаючись по проїзній частині в районі будинку №17 по вул. Миру в смт. Зноб-Новгородське у напрямку вул. Вокзальної, не переконався, що це буде безпечним і не буде загрожувати життю або здоров`ю громадян, внаслідок чого відбулося падіння пасажира ОСОБА_8 на дорожнє покриття проїзної частини. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у Середино-Будській ЦРЛ.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №56 від 02.08.2016 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді «закритої черепно-мозкової травми у вигляді синця навколо лівого ока, рани в середній частині лівої надбрівної дуги, рани у лівій скроневій ділянці, крововиливу на м`яких покривах голови з боку внутрішньої поверхні в лобній та тім`яній ділянках голови зліва, крововиливів під твердою мозковою оболонкою над тім`яними частково лобною та з переходом на скроневу зліва та потиличну ділянки, крововиливів під м`якими мозковими оболонками в скроневій та тім`яній ділянках зліва, ділянці забою-розміжження в лівій скроневій долі з переходом на тім`яну, внутрішньо-шлуночкового крововиливу, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 ».
Відповідно до зібраних в кримінальному провадженні доказів та висновків судово-автотехнічних експертиз №19/119/9-1/112е від 30.09.2016 та №19/119/9-1/127е від 27.10.2016 ОСОБА_6 , керуючи вказаним автопоїздом порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, введених в дію з 01.01.2002), передбачених пунктами: 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;
21.11. Забороняється перевозити: а) пасажирів поза кабіною автомобіля (крім передбачених цими Правилами випадків перевезення пасажирів у кузові вантажного автомобіля з бортовою платформою або в кузові-фургоні, призначених для перевезення пасажирів), у кузові автомобіля-самоскида, трактора, інших самохідних машин, на вантажному причепі, напівпричепі, в причепі-дачі, в кузові вантажного мотоцикла;
31.1. Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Допущені водієм ОСОБА_6 порушення вимог п.21.11 «а» Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та наслідками, що настали.
Дії водія ОСОБА_6 по порушенню ПДР України умисні, форма вини до наслідків, що настали - необережна (злочинна самовпевненість).
Дії ОСОБА_6 , що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, передбачені п.21.11 «а» Правил дорожнього руху України, при керуванні 03.07.2016 автопоїздом у складі трактора «Т-25А», державний номер НОМЕР_1 , та вантажного причепу невстановленої марки та моделі, який не пройшов відомчу реєстрацію, проїзною частиною по вул. Миру в смт. Зноб-Новгородське Середино-Будського району, що призвело до падіння пасажира ОСОБА_8 із зазначеного причепа, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, від яких помер в Середино-Будській ЦРЛ кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, кваліфікуючою ознакою якого є «смерть потерпілого».
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у інкримінованому йому діянні визнав повністю, та показав, що дійсно 03.07.2016 десь вранці він разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та своєю дружиною на полі поблизу с. Зноб-Трубчевське Середино-Будського району Сумської області вантажили сіно на тракторний причеп. ОСОБА_8 погодився на його пропозицію щодо перевезення його на гружоному сіном причепі та розмістився по центру причепа з сіном разом з ОСОБА_11 .. ОСОБА_8 в цей час перебував в стані алкогольного сп`яніння. В той час, коли вони проїжджали на тракторі по вул. Миру в смт. Зноб-Новгородське Середино-Будського району він побачив в дзеркало як ОСОБА_8 скачується з причепу, тому він загальмував. ОСОБА_8 впав з причепа на дорожнє покриття проїзної частини. Також обвинувачений зазначив, що на тракторі він рухався не швидко, припустив, що причиною падіння стало те, що ОСОБА_8 заснув. Він відразу ж зателефонував диспетчеру і попрохав викликати «швидку» та надавав ОСОБА_8 першу медичну допомогу. Коли приїхала швидка ОСОБА_8 був ще в свідомості. В результаті дорожньо-транспортної пригоди та отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у Середино-Будській ЦРЛ. В судовому засіданні ОСОБА_6 зазначив, що він дуже шкодує, що так трапилось. Обвинувачений ОСОБА_6 не оспорював обставин справи, викладених вище, проведених на досудовому слідстві слідчіх експериментів та висновків експертиз. Частково відшкодував завдану шкоду на лікування та поховання потерпілій в сумі 3076,45 грн. в підтвердження чого суду надав відповідні товарні чеки та накладні. Цивільний позов визнає в повному обсязі. Проте він вважає заявлений потерпілою розмір моральної шкоди завищеним, пояснивши, що вказану суму вважає занадто великою, задоволення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди в повному обсязі поставить його сім`ю в дуже скрутне становище.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_8 - її цивільний чоловік, 03.07.2016 року десь о 9-й годині ранку поїхав разом з обвинуваченим ОСОБА_6 за сіном. Цього ж дня десь о 16-й годині до її будинку забігла дружина обвинуваченого та повідомила, що ОСОБА_8 впав з причепу, та його забрала до лікарні швидка. Коли вона приїхала до лікарні, то ОСОБА_8 був ще при свідомості та від нього було чутно запах спиртного. Повідомила суду, що у ОСОБА_8 колись були водійські права та він знав правила дорожнього руху. Не заперечувала, що з боку обвинуваченого була надана матеріальна допомога на лікування та поховання її цивільного чоловіка, проте вважає, що її розмір є недостатнім. Вона пропонувала обвинуваченому ОСОБА_6 відшкодувати їй 15 000,00 грн., тоді вона відмовилась би від заявленого цивільного позову. Оскільки обвинуваченим не було їй відшкодовано такої суми, тому вона підтримує цивільний позов в повному обсязі. Стосовно міри покарання ОСОБА_7 зазначила, що вона не наполягає на призначенні ОСОБА_6 реальної міри покарання.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 , у порушенні Правил безпеки дорожнього руху України особою, яка керує транспортним засобом, кваліфікуючою ознакою якого є «смерть потерпілого», та його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, /дії водія - обвинуваченого ОСОБА_6 по порушенню ПДР України умисні, форма вини до наслідків, що настали необережна (злочинна самовпевненість)/, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, як за характеристикою, виданою за місцем проживання, так і за характеристикою, виданою за місцем роботи, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд, згідно із ст. 66 КК України, визнає: повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяного збитку. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі покарання обставини, що в сукупності зменшує негативні наслідки від вчиненого ним злочину та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, позицію потерпілої, щодо міри покарання, суд, враховуючи всю сукупність обставин, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину і особі винного.
Потерпілою ОСОБА_7 пред`явлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 2370,00 грн. (понесені витрати на поховання) та моральної шкоди в сумі 100 000,00 грн., завданої їй внаслідок скоєння злочину.
Суд приходить до висновку, що вказаний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно із статтею 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок порушення її прав.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, тощо.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди може бути визначено залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Оскільки винуватість обвинуваченого доведена, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, підлягають до задоволення. Всі зазначені витрати підтверджені документально і приєднані до матеріалів справи.
Разом з вищезазначеним суд приймає до уваги і роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 4 та п. 5 його Постанови від 31.03.1995р. № 4, а саме про те, що в своєму позові про стягнення моральної шкоди позивач має зазначати в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.
З огляду на вищезазначене один лише факт порушення прав потерпілого - цивільного позивача без обґрунтування ним розрахунку заявленої до стягнення суми відшкодування - не є безумовною підставою для прийняття судом рішення про стягнення з відповідача моральної шкоди в заявленому позивачем розмірі.
Отже, з огляду на вищевикладене позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, спричиненої злочином в сумі 100 000,00 грн., завданої смертю близької людини, а також враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, характер стосунків цивільного позивача та померлого за час його життя, які є близькими, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, тривалість негативних наслідків, які виникли в результаті посягання на права особи, та які суд відносить до категорії довічних негативних наслідків, які залишаються завжди й істотно змінюють спосіб життя потерпілої особи (смерть близької особи), істотність вимушених змін у способі життя потерпілої, а також беручи до уваги майновий стан особи, яка завдала шкоду та враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає такими, що підлягають до часткового задоволення в сумі 80 000,00 грн.. Сума шкоди підлягає стягненню з обвинуваченого.
Питання речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України. На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 07 липня 2016 року /Справа №586/641/16-к, провадження №1-кс/586/762/16/ підлягає скасуванню.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для їх застосування.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 /три/ роки.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 3 /три/ роки, поклавши на нього обов`язки передбачені ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково та стягнути на її користь з ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди 2 370,00 грн., та моральної шкоди 80 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 2155 грн. 76 коп. в рахунок відшкодування вартості проведення автотехнічних експертиз та експертизи технічного стану транспортного засобу.
Скасувати арешт майна, а саме: трактор «Т-25А», державний номер НОМЕР_1 , 1988 року випуску, червоного кольору, з причепом, накладеного згідно ухвали слідчого судді С-Будського районного суду Сумської області від 07 липня 2016 року /Справа №586/641/16-к, провадження №1-кс/586/762/16/.
Речові докази: Трактор «Т-25А», державний номер НОМЕР_1 з вантажним причепом невстановленої марки та моделі, що зберігаються на території Зноб-Новгородського хлібохарчопрому - СП Сумської обласної ССТ і Середино-Будського РСТ за адресою: Сумська область, Середино-Будський район, смт. Зноб-Новгородське, вул. Вокзальна, 26 після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_9 .
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Ямпільський районний суд Сумської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ямпільського районного суду
Сумської області ОСОБА_1