Справа №473/2932/16-к 30.03.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/284/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ст. 81 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2017 року, якою задоволено заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, з вищою освітою, одруженого, до відбуття покарання проживаючого в АДРЕСА_1 , який працював в інституті стоматології Національної академії медичних наук України, засудженого вироком Апеляційного суду м. Києва по справі №1-16/06 від 19 травня 2006 року за п. 8 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі, початок строку - 01.06.2005 року,
- звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік 10 місяців і 19 днів.
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6
засуджений: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_8
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою суду задоволено заяву засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі на 1 (один) рік 10 (десять) місяців і 19 (дев`ятнадцять) днів невідбутого строку покарання, призначеного йому на підставі вироку Апеляційного суду міста Києва від 19 травня 2006 року.
В апеляційній скарзі заступник керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього положень ст. 81 КК України.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.
На його думку, засуджений не надав суду конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт його працевлаштування упродовж 8 місяців не свідчить про сумлінне ставлення останнього до праці.
Зазначає, що приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково у відповідності до положень ст. 81 КК України судом не взято до уваги загальну характеристику особи за весь період відбуття покарання, яка є вкрай негативною, зважаючи на наявність всього 3 заохочень та 27 стягнень, хоча і погашених, що взагалі не може свідчити про виправлення засудженого.
Разом із цим, вказує, що при постановлені вказаної ухвали судом безпідставно взято до уваги характеристики засудженого ОСОБА_7 з місця його проживання, довідки про склад сім`ї, місце роботи його дружини, місце навчання його дітей та участь засудженого у різноманітних волонтерських організаціях, що, на думку апелянта, не має законодавчо визначеного відношення до вирішення питань, передбачених ст. 81 КК України, тобто до умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Тому, на переконання апелянта, з урахуванням положень ст. 81 КК України, а також думки адміністрації установи, яка не має впевненості в подальшій самокерованій правослухняній поведінці засудженого ОСОБА_7 , ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, а також істотних суперечностей висновків суду, викладених у рішенні.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
При розгляді клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, суд першої інстанції, дослідивши матеріали особової справи засудженого, дійшов до висновку про можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, пославшись на те, що засудженим ОСОБА_7 фактично відбута частина покарання становить більше трьох четвертей строку покарання, призначеного йому за вироком суду за вчинення особливо тяжкого злочину; протягом всього періоду відбування покарання він працював, хоч і не постійно; тексти наказів про його заохочення містять, серед іншого, вказівку «за сумлінне ставлення до праці»; у Вознесенській ВК №72 був працевлаштований у виробничій зоні установи до ділянки з виготовлення ритуальних виробів в 2010 році, де працював 8 місяців; всі стягнення, на які посилається сторона обвинувачення, станом на 15 лютого 2017 року погашені в силу положень ч.14 ст.134 КВК; за період утримання в СІЗО м. Миколаєва, де зараз перебуває засуджений ОСОБА_7 , він не отримав жодного стягнення; за час відбування покарання у Південній ВК №51 в Одеській області підвищував свій освітній рівень, приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі «Освіта», про що свідчать дані характеристики на засудженого ОСОБА_7 , виданої 23.10.2009 року Вознесенською ВК-72 (а.с.58); за період відбування покарання захворів на гепатит, що підтверджено медичною документацією з особової справи; з рідними підтримує соціально-корисні зв`язки, має освіту, родину, місце проживання, а тому може адаптуватися у суспільстві.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , вивчивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Згідно зі ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно - дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно до вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Суд першої інстанції розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, належним чином не врахував загальну характеристику особи за весь період відбуття покарання, яка є вкрай негативною, зважаючи на наявність всього 3 заохочень та 27 стягнень, хоча і погашених, що взагалі не може свідчити про виправлення засудженого.
Крім того, засуджений не надав суду конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт його працевлаштування упродовж 8 місяців за весь період фактичного відбування покарання, який становить близько 12 років, не свідчить про сумлінне ставлення останнього до праці.
Не надано судом і належної оцінки і поясненням представника установи відбування покарання, який заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що поведінка засудженого протягом строку відбування покарання (27 стягнень) не свідчить про його виправлення.
Разом з тим, ухвалюючи рішення про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 судом безпідставно взято до уваги характеристики засудженого ОСОБА_7 з місця його проживання, довідки про склад сім`ї, місце роботи його дружини, місце навчання його дітей та участь засудженого у різноманітних волонтерських організаціях, що не має законодавчо визначеного відношення до вирішення питань, передбачених ст. 81 КК України, тобто до умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Таким чином, як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, висновки суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання не відповідають обставинам кримінального провадження, даним про особу і поведінку засудженого. З огляду на зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

За таких обставин доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала щодо засудженого ОСОБА_7 - скасуванню з постановленням нової ухвали на підставі п.4 ч.1 ст. 407, 411 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 424 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2017 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: