Провадження № 11-кп/795/352/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000130, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 січня 2017 року, яким:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Авдіївка, Сосницького району, Чернігівської області, громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Пассавто-ЛТД», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 302, ч. 3 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 січня 2017 року обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 302 КК України, з призначенням покарання у виді 1 року 5 місяців обмеження волі; за ч. 3 ст. 302 КК України призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 303 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з 25.08.2016 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.08.2016 року по 05.01.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1407,36 грн. процесуальних витрат.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено без змін у виді тримання під ватрою у Чернігівському слідчому ізоляторі до набрання вироком законної сили.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 влітку 2015 року, з метою втягнення осіб в заняття проституцією, за допомогою соціальної мережі Інтернет сайту знайомств «m.tabor.ru», використовуючи профіль «Янек 42», розпочав листування з неповнолітньою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою під профілем «Крошка 17».

Потім, у квітні 2016 року, ОСОБА_6 використовуючи соціальну мережу Інтернет сайту знайомств « ІНФОРМАЦІЯ_3 », під приводом надання ОСОБА_9 грошей в борг, запропонував їй приїхати за адресою: АДРЕСА_2 . Далі ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є неповнолітньою та раніше не займалася проституцією, посягаючи на моральні засади суспільства в сфері сексуальних стосунків, шляхом розповідей, переконав її в легкості, доступності та вигідності заробляння грошей, надаючи сексуальні послуги чоловікам за грошову винагороду, чим викликав у неї бажання займатися проституцією.

У подальшому, 19.07.2016 о 19.04, ОСОБА_6 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , посягаючи на моральні засади суспільства в сфері сексуальних стосунків, з метою наживи, звів для розпусти ОСОБА_10 , якого підшукав за допомогою соціальної мережі Інтернет сайту «VK», з неповнолітньою ОСОБА_9 , за що отримав грошову винагороду у розмірі 100 грн.

Також, ОСОБА_6 , з метою втягнення осіб в заняття проституцією, в січні 2015 року, за допомогою соціальної мережі Інтернет сайту знайомств «m.tabor.ru», використовуючи профіль « ОСОБА_11 », розпочав листування з неповнолітньою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованою під профілем « ОСОБА_13 ».

Потім, 23.07.2016 в ранковий час, ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Чернігові, шляхом SMS-листування з ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що вона є неповнолітньою та раніше не займалася проституцією, посягаючи на моральні засади суспільства в сфері сексуальних стосунків, переконав її в легкості, доступності та вигідності заробляння грошей надаючи сексуальні послуги чоловікам за грошову винагороду, чим викликав у неї бажання займатися проституцією.

У подальшому, 26.07.2016 приблизно об 11.00, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , посягаючи на моральні засади суспільства в сфері сексуальних стосунків, з метою наживи, звів для розпусти ОСОБА_14 , якого підшукав за допомогою соціальної мережі Інтернет сайту «VK», з неповнолітньою ОСОБА_12 , за що мав отримати грошову винагороду у розмірі 200 грн., але яку фактично не отримав.

11.08.2016 в денний час, ОСОБА_6 з метою звідництва для розпусти, через соціальну мережу Інтернет сайту знайомств «m.tabor.ru», використовуючи профіль «Янек 42», розпочав листування з ОСОБА_15 , зареєстрованою під профілем « ОСОБА_16 », в ході якого зазначив, що є робота та запропонував їй подзвонити за наданим ним номером мобільного телефону. У телефонному режимі ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_15 допомогу у звідництві для розпусти, на що остання погодилась.

11.08.2016 о 15.30, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , посягаючи на моральні засади суспільства в сфері сексуальних стосунків звів для розпусти невстановлену досудовим слідством особу з ОСОБА_15 .

Після цього, 17.08.2016 о 16.07, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , посягаючи на моральні засади суспільства в сфері сексуальних стосунків, з метою наживи, звів для розпусти ОСОБА_10 , якого підшукав за допомогою соціальної мережі Інтернет сайту «VK», з неповнолітньою ОСОБА_9 , за що отримав грошову винагороду у розмірі 200 грн.

24.08.2016 о 14.02, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , посягаючи на моральні засади суспільства в сфері сексуальних стосунків, з метою наживи, звів для розпусти ОСОБА_17 , якого підшукав за допомогою соціальної мережі Інтернет сайту «VK», з неповнолітньою ОСОБА_9 , за що отримав грошову винагороду у розмірі 200 грн.

Після цього, 25.08.2016 приблизно о 20.00, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , посягаючи на моральні засади суспільства в сфері сексуальних стосунків, з метою наживи, звів для розпусти ОСОБА_10 , якого підшукав за допомогою соціальної мережі Інтернет сайту «VK», з неповнолітньою ОСОБА_9 , за що отримав грошову винагороду у розмірі 100 грн.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого та просив змінити вирок місцевого суду в частині призначеного його підзахисному покарання. Важає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання на підставі ст. 69 КК України в зв`язку з чим звільнити його від відбування покарання з випробуванням з встановленням максимального строку та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обґрунтовуючи викладені вимоги, звертає увагу на те, що його підзахисний вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаюється у скоєному, вибачився перед потерпілими та їх законними представниками та частково відшкодував спричинену шкоду, має не молодий вік, але не зважаючи на те, що вчинив тяжкий злочин не є суспільно небезпечною особою, має позитивну характеристику за місцем реєстрації, з місця роботи та слідчого ізолятора, чим намагається довести що став на шлях виправлення, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б обтяжували покарання.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікація злочинів (ст. 12 КК), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Виходячи з вищевикладеного, звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що при призначенні покарання місцевим судом були враховані не всі вищезазначені обставини, а тому вважає, що при визначенні міри покарання за ч. 3 ст. 303 КК України необхідно застосувати норми ст. 69 КК України та ст. 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 не погоджуючись з рішенням суду щодо призначеного йому покарання просить вирок суду в цій частині змінити, та призначити покарання з врахуванням пом`якшуючих обставин, зокрема того, що він позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, потерпілі до нього жодних претензій не мають, має двох дітей, наявний трудовий стаж 34 роки. Крім того, просить відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати йому у строк відбування покарання строк тримання під вартою в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав подані апеляційні вимоги, думку прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що подані апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, підтверджений дослідженими у порядку, передбаченому статтею 349 КПК України доказами, котрим суд дав належну оцінку, є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 302, ч. 3 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, кваліфіковано місцевим судом правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, кількість епізодів вчинених кримінальних правопорушень, думку потерпілих та їх законних представників, визнання обвинуваченим вини, добровільне відшкодування моральної шкоди потерпілим за відсутності цивільних позовів, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, місцем роботи та тимчасового утримання в Чернігівському слідчому ізоляторі, його вік, стан здоров`я, освіту, сімейний та майновий стан раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зважаючи на те, що в даному випадку основним безпосереднім об`єктом злочину є моральні засади суспільства в частині підстав задоволення статевих потреб. Суспільна мораль вимагає, щоб зв`язки між людьми для задоволення статевих потреб встановлювалися на основі особистої симпатії, не допускає ведення статевого життя виключно за винагороду. Небезпека проституції різнобічна і полягає в тому, що принижуються честь і гідність тих, хто нею займається, створюється загроза поширення цілого ряду небезпечних хвороб, виникають аморальні джерела доходів тощо. Додатковим обов`язковим об`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303, є статева свобода, а також здоров`я особи і власність.

Критерієм віднесення злочинів до таких, що посягають власне на моральність є те, що ними заподіюється чи створюється загроза заподіяння шкоди не суспільним відносинам моральності, учасниками яких є конкретні особи, а відносинам моральності у суспільстві загалом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально виконавчої установи закритого типу в межах санкцій статей за інкриміновані кримінальні правопорушення.

Таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на наведене доводи обвинуваченого та захисника про суворість призначеного судом першої інстанції покарання є необґрунтованими. Підстав для пом`якшення покарання та застосування положень ст. 75 КК України немає.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З врахуванням норм вищевикладеної статті місцевий суд вірно зарахував обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25 серпня 2016 року по 05 січня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 січня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 302, ч. 3 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 06.01.2017 року по 10.03.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засуджений, який утримується під вартою в той же строк з часу отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4