Справа № 129/3298/16-к
Провадження по справі № 1-кп/129/136/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" березня 2017 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Гайсині кримінальне провадження № 0000250 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , на утриманні двоє малолітніх дітей 2013 р.нар. та 2016 р.нар., раніше несудимого, у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

встановив:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 на посаді майстра відділення технічного обслуговування автомобільної техніки, 4.02.2015 р. з метою ухилення від військової служби в умовах особливого періоду без поважних причин самовільно залишив місце служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 за місцем її проходження, поїхав до місця свого проживання в м.Козятині Вінницької області, де проводив час на власний розсуд, проживав за адресою Гайдара-67 по 31.08.2016 р. дня добровільного прибуття до військової прокуратури.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду.

Вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що він проходить службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді майстра відділення технічного обслуговування автомобільної техніки, 4.02.2015 року він з метою тимчасового ухилення від військової служби, без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду умисно залишив військову частину НОМЕР_1 , перебував за місцем свого проживання в м.Козятині Вінницької області, 31.08.2016 року повернувся до військової частини та продовжує військову службу.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів

Обираючи покарання ОСОБА_4 , за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і свідчать про те, що мета кари, виправлення і запобігання скоєнню нових злочинів ним буде досягнута у разі призначення покарання на підставі ст. 69 КК України, суд визнає щире каяття, відсутність у нього судимості, наявність на утриманні двох малолітніх дітей 2013 р.нар. та 2016 р.нар., сприяння встановленню істин по справі; за таких обставин суд переходить до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК України, у виді штрафу; також суд враховує, що скоєний ОСОБА_4 злочин є тяжким відповідно до ст. 12 КК України.

Керуючись ст.ст. 369374 КПК України, суд, -

Присудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. (п`ять тисяч сто гривень) 00 коп.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Суддя: