Справа № 761/2610/17
Провадження № 1-кс/761/1884/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 11.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.204, ч.3 ст.212, ч.2 ст.366 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в:
26.01.2017 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 клопотання старшого слідчого в ОВС управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 11.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.204, ч.3 ст.212, ч.2 ст.366 КК України, про накладення арешту на цілісний майновий комплекс «Нафтобаза» та комплекс нафтобаза, а також нафтопродукти у резервуарах вказаного цілісного майнового комплексу за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с.Переяславське, вул..Шевченко, 1-А.

Клопотання мотивовано тим, що у вказаному провадженні встановлено, що службові особи підприємств: ТОВ «Парком-транс» (), ТОВ «Трейдмей» (), ТОВ «НБК-2015» (), ТОВ «Торгруп» (), ТОВ «Бел-Ойл» (), ТОВ «Укртрансоіл-2009» (), ТОВ «БРСМ» (), ТОВ «БРСМ-Нафта» (), ТОВ «БРСМ-Нафта» (), ТОВ «Бел Оіл» (), ТОВ «Стейт Оіл» (), ТОВ «Нафтотрейд-2015» (), та інших підприємств, які входять до групи «БРСМ-Нафта», спільно із невстановленими досудовим слідством особами, використовуючи нафтобази та інші місця для зберігання не облікованих нафтопродуктів, ухилились від сплати податків в особливо великих розмірах.

Відповідно до клопотання, згідно акту документальної перевірки № 510/16-31-14-01-09/39749568 підприємству ТОВ «Нафтотрейд-2015» донараховано податкових зобов`язань на загальну суму 9 287 814,25 грн., у тому числі при реалізації дизельного палива.

Згідно акту документальної перевірки № 1593/28-10-14-01/39436796 від 06.10.2016 року підприємству ТОВ «Стейт Оіл» у тому числі за результатами взаємовідносин з ТОВ «Бел-Ойл» за період 2015-2016 років донараховано податкових зобов`язань на загальну суму 1,6 млрд. грн.

Також встановлено, що службові особи зазначених підприємств та інших підприємств, які входять до групи компаній «БРСМ-Нафта», за період, який перевірявся, здійснювали незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту, транспортування та реалізацію незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме бензину та дизельного палива на нафтобазах та АЗС, які використовуються підприємствами групи компаній «БРСМ-Нафта», з використанням обладнань, які забезпечують масове виробництво таких товарів.

Крім того, слідчий зазначає, що ТОВ «Бел Ойл», ТОВ «Нафтотрейд-2015» та іншими підприємства у своїй незаконній діяльності по виробництву та реалізації незаконно виготовлених та не облікованих паливо-мастильних матеріалів використовують цілісний майновий комплекс «Нафтобаза» та комплекс «Нафтобаза» за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Переяславське, вул. Шевченка, 1-А.

Згідно наявних в матеріалах кримінального провадження висновків спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС № 188 від 26.07.2016 року та № 117 від 11.11.2016 року, № 151 від 09.12.2016 та висновків КНДІСЕ № 17480/16-34/22369-22389/16-34/22390/16-53 від 04.01.2017 нафтопродукти, а саме бензин та дизельне паливо, які знаходились за даною адресою, не відповідають ДСТУ.

Слідчий вказує, що відповідно до ст. 204 КК України предметом злочину виступають незаконно виготовлені підакцизні товари. Згідно п.п. 215.3.4, п. 215.3, ст. 215 Податкового Кодексу України пальне та інші види нафтопродуктів являються підакцизним товаром.

У випадку скоєння злочину, передбаченого ст. 204 КК України безпосередньо знаряддям вчинення злочину являється цілісний майновий комплекс «Нафтобаза», при використанні якої здійснювалось не законне виготовлення бензину та дизельного палива.

За допомогою вищевказаної нафтобази забезпечувалось масове виробництво таких товарів, які у подальшому реалізовувались на АЗС мережі «БРСМ-Нафта».

Також слідчий з посиланням на ст. 212 КК України вказує, що нафтопродукти, які знаходяться у резервуарах нафтобази являються об`єктом - доходом, при обчисленні яких у кількісному та вартісному критерії можливо встановити фактичний товарообіг на підприємстві та фактичний об`єкт оподаткування на підставі якого можливо здійснити донарахування податкових зобов`язань підприємствам ТОВ «Бел-Ойл», ТОВ «Нафтотрейд-2015».

Таким чином, на думку слідчого, нафтопродукти, які знаходяться за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Переяславське, вул. Шевченка, 1-А, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. У зв`язку з цим, вищевказана нафтобаза та вищевказані нафтопродукти на ній були визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нафтобаза яка знаходиться за адресою: Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Переяславське, вул. Шевченка, 1-А, належить на праві власності підприємству ТОВ «БРСМ-Нафта», код 31826526. Орендарем даної установки виступає підприємство ТОВ «Бел-Ойл» та ТОВ «Нафтотрейд-2015». Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування знищення, перетворення та відчуження, слідчий просить накласти арешт на речові докази із забороною їх користуванням.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні 02.02.2017 року просив клопотання задовольнити з викладених у ньому підстав, але в наступні судові засідання не з`явився без поважних причини, хоча викликався неодноразово.

Представники ТОВ «БРСМ-Нафта» та ТОВ «Бе-Ойл» в судовому засіданні просили в задовленні клопотання відмовити з наведених у їх письмових запереченнях підстав. Зокрема, вказали, що слідчий вже тривалий час намагається накласти арешт на вказане майно, незважаючи на те, що за ухвалою слідчого судді таке майно було повернуто власнику та користувача як таке, що було вилучено незаконно під час обшуку. Зазначає, що вказане у клопотані майно не зберігли на собі ні слідів злочину та не містить відомостей, що необхідні для встановлення об`активних обставин у цьому кримінальному провадженні, які можуть бути використані як доказ, а тому не можуть вважатись речовими доказами у цьому провадженні. Шляхом накладення арешту слідчий намагається зупинити господарську діяльність підприємства, а службові особи товариств не є підозрюваними у цьому провадженні. Розмір шкоди у цьому провадженні не визначений, а сакція внесених у ЄРДР статтей конфіскацію майна не передбачає. Вказаний арешт сприятиме псуванню паливно-мастильних матеріалів та його необхідність в розумінні ст..ст.98, 170 КПК України як речого доказу є неправомірним.

Заслухавши пояснення слідчого, представників власника майна та орендаря, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що управлінням розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 11.02.2016 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 272, ч. 2 ст. 366КК України.

За положеннями ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За ч.2 ст.170 КПК України, чинній на час розгляду клопотання судом, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як слідує з положень п.1,3,5,6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна повинна враховуватися правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з долучених до клопотання матеріалів, то за наслідками виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 03.10.2016 року про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та протоколу про проведення обшуку, то на вказаній нафтобазі було вилучено нафтопродукти та інше майно. В той же час, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 18.11.2016 року тимчасово вилучене при обшуку за вказаною адресою майно було повернуто товариству, а бездіяльність слідчого по його неповерненню визнана протиправною.

Між тим, як цілісний майновий комплекс «Нафтобаза», комплекс нафтобаза та усі нафтопродукти на них постановами слічого від 04.11.2016 року та від 16.12.2016 року визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні за ознаками вчинення правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 204, ч.3 ст. 212 КК України.

Само по собі визнання вказаних об`єктів нерухомості та нафтопродуктів слідчим речовим доказом не вказує на необхідність його арешту у відсутність об`єктивних відомостей того, що вони були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або були об`єктом кримінально протиправних дій, тобто у даному випадку слідчий суддя не знаходить ці об`єкти такими, що відповідають визначеним у ст..98 КПК України критеріям.

Більше того, жодних належних доказів, які вказують на вчинення посадовими особами ТОВ «БРСМ Нафта» та ТОВ «Бел-Оіл», ТОВ «Нафтотрейд-2015» кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1ч.2 ст. 204, ч.1 ст. 272 КК України, які розслідуються в рамках зазначеного кримінального провадження, зазначені матеріали не містять.

Долучене до матіеарлів клопотання повідомлення про підозру від 11 січня 2017 року, відповідно до якого заступнику директора ТОВ «Нафтотрейд-2015» ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 204 КК України, не таким, що вказує на необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні майно, оскільки воно стосується обставин вчинення вказаних правопорушень за інших обставин та за іншої адресою, ніж у цьому клопотанні про накладення арешту.

У відповідності до ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Крім того, норми ст.170 КПК України кореспондуються із правовими гарантіями недоторканності права власності, що закріплені в ст.16 КПК України і передбачені ст.41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа мас право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує .право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними в інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого королівства (AGOSI v. the United Kindom від 24 жовтня 1986 року, серія А, №108 п.52). Іншими словами заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Itali, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржились на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслудвання, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вживав швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Згідно ч.1 ст.173 КК України слідчий суддя, суд відмовляють в задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, відповідно до якого відкрите кримінальне провадження та в межах якого подано вказане клопотання, а також необґрунтованість та недоведеність необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження в розумінні вимог п.5 ч.2 ст.173 КПК України в частині розумності та співмірності обмеження права власності на вказане нерухоме майно та нафтопродукти завданням кримінального провадження та необхідності накладення арешту на майно, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Більше того, неможливість накладення арешту на вказане нерухоме майно та нафтопродукти пояснюється тим, що задоволення зазначеного клопотання у запропонованому варіанті призведе зупинення або надмірного обмеження господарської діяльності вказаних товариств, що може завдати шкоди як вказаній юридичній особі, так його контрагентам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання старшого слідчого в ОВС управління розслідування кримінальних проваджень Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 11.02.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.204, ч.3 ст.212, ч.2 ст.366 КК України, про накладення арешту на нерухоме майно та нафтопродукти за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя :