Справа № 645/162/16-к
Провадження №1-кп/645/77/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі колегії:
Головуючого судді ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченню ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 186 КК України,
встановила:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07.07.2017 р. продовжено застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вигляді тримання під вартою на строк до 03.09.2017 р.
У зв`язку з неможливістю закінчення судового розгляду справи до вказаного строку прокурор ОСОБА_5 заявила про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, тяжкість інкримінованих злочинів та дані про особу кожного з обвинувачених.
Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили суд змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на необґрунтованість ризику впливу на свідків та потерпілих, які не допитані, тривалість перебування обвинувачених під вартою, наявність міцних соціальних зв`язків.
Захисник ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покладались на розсуд суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обгрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України.

Суд враховує, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є доказом наявності цих ризиків, на що неодноразово вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» тощо).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 6.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що вони, перебуваючи на свободі, можуть переховуватися від суду, можуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли.

Судом було досліджене питання щодо зменшення ризиків, які існували на момент обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак доказів, які б підтверджували їх зменшення, суду не надано, та не зазначено про існування таких доказів, у зв`язку з чим суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів та про відсутність підстав для його зміни відносно обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_13 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, колегія суддів
ухвалила:
У задоволенні клопотання захисників про зміну запобіжного заходу ОСОБА_13 , ОСОБА_14 відмовити.
Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк тримання під вартою до 13 жовтня 2017 року.
Обвинуваченому ОСОБА_14 визначити суму застави у розмірі 82680,00 грн., які необхідно внести на рахунок ТУ ДСАУ у Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Головуючий - суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3