печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2016 року

Печерського районного суду м. Києва

Головуючий слідчий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , погоджене начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю республіки Азербайджан, громадянину республіки Азербайджан,-

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погоджене начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному Фатуллаєву Асіму Азізу.

Клопотання обґрунтовується тим, що Департаментом спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000001412 від 10.07.2015 року, за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 146 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що у листопаді 2013 року, у зв`язку з прийняттям вищим керівництвом держави рішення про призупинення процесу підготовки до укладання Угоди про асоціацію між Україною та ЕС, у місті Києві та ряді інших міст України розпочались акції протесту громадян. Такі акції, після відмови Президента України ОСОБА_6 підписати Угоду про асоціацію на Саміті Східного партнерства, що відбувався 28-29 листопада 2013 року у м. Вільнюсі, а також силового розгону Євромайдану на Майдані Незалежності у м. Києві в ніч з 29 на 30 листопада 2013 року, набули особливо масового характеру.

З огляду на це в грудні 2013 року у мешканця м. Харкова ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засновника та керівника громадської організації «Оплот», а також однойменного спортивного бійцівського клубу, виник умисел, спрямований на насильницьку протидію масовим акціям протесту Євромайдану в Україні шляхом вчинення злочинів проти життя та здоров`я учасників таких акцій, заподіяння останнім тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, залякування, катувань та інших протиправних дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел та координуючи дії з іншими невстановленими особами, які мали аналогічні цілі, ОСОБА_7 у період грудня 2013 лютого 2014 року залучав до вчинення вказаних кримінальних правопорушень мешканців міста Харкова, передусім осіб із свого оточення, бійців створеного ним спортивного клубу «Оплот», у тому числі учасників боїв без правил, що проходили під егідою вказаного клубу, та інших громадян, періодично організовуючи виїзди таких осіб з метою вчинення злочинів до Києва.

Так, 20.01.2014 року, близько 23 год. 50 хв. з Харкова до Києва з вказаною метою автобусом SCANIAK113, державний номер НОМЕР_1 виїхала група осіб, чисельність яких на даний час не встановлена, серед яких боєць спортклубу «Оплот» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , боєць вказаного клубу та учень останнього, громадянин Азербайджану ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , студент Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця, а також знайомі ОСОБА_9 : студенти вказаного університету, громадяни Азербайджану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

При цьому, діючи спільно та погоджено з усіма учасниками групи, усвідомлюючи мету поїздки, а також зміст та спрямованість умислу щодо вчинення злочинів проти учасників протестних акцій у м. Києві, окремі невстановлені особи мали при собі предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме ножі, палиці та інші невстановлені слідством предмети.

Прибувши до міста Києва 21.01.2014 року, близько 9 год. 25 хв., ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та інші невстановлені слідством особи упродовж дня переміщувались тим же автобусом територією міста, не пізніше 21 год. 12 хв., приїхавши у район станції метро «Петрівка» та вул. Вербова у м. Києві.

21.01.2014, близько 21 год. 30 хв., перебуваючи у вказаному місці та реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , діючи у складі групи з невстановленими слідством особами загальною чисельністю близько 10 чоловік, спільно та погоджено з ними, побачивши в районі вестибюлю станції метро «Петрівка» по Оболонському проспекту ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та помилково сприйнявши його за учасника протестних акцій Євромайдану, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, використовуючи невстановлені слідством предмети, схожі на бити та палиці, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, стали наносити ОСОБА_11 удари руками, ногами та вказаними предметами у різні частини тіла, у тому числі по голові, продовжуючи свої злочинні дії і після того, як потерпілий від ударів впав на землю.

Надалі ОСОБА_11 вдалось сховатись під автобусом нападників, однак останні, діючи у складі групи осіб, продовжували наносити йому удари по ногах.

Згідно висновку судово-медичного експерта №58 від 12.03.2015, у ОСОБА_11 діагностовано та клінічно підтверджено закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забійну рану голови, садна м`яких тканин голови, забій м`яких тканин обличчя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Вищевказаний симптомокомплекс у ОСОБА_11 виник не менше як від чотирьох травматичних дій (ударів) тупих предметів з достатньою силою нанесення (спричинення), характерною для даних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Крім того, за вказаних вище обставин, після закінчення хуліганських дій відносно ОСОБА_11 , коли він зміг вибратись з під автобусу, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , діючи у складі групи з невстановленими слідством особами, відкрито викрали належне потерпілому майно - мобільний телефон моделі «Iphone 4», «IMEI НОМЕР_2 », орієнтовною вартістю 3 500 грн. (три тисячі п`ятсот гривень) викрутивши з цією метою йому руки та відібравши телефон, що знаходився у нього в правій руці, тобто застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, 21.01.2014, близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , перебуваючи у вищевказаному місці, тобто в районі станції метро «Петрівка» та вул. Вербової у м. Києві, діючи у складі групи з невстановленими слідством особами, спільно та погоджено, за попередньою змовою з ними, побачивши в районі вестибюлю станції метро «Петрівка» по Оболонському проспекту ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та помилково сприйнявши його за учасника протестних акцій Євромайдану, викрали його, здійснивши з цією метою напад на потерпілого із застосуванням фізичної сили у виді нанесення останньому ударів у різні частини тіла, у тому числі предметами, заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень і заподіявши, таким чином, ОСОБА_12 фізичні страждання, а надалі перемістивши проти його волі у салон автобусу SCANIAK113, д.н.з. НОМЕР_1 .

Після викрадення ОСОБА_12 , підозрюваний ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , та інші невстановлені слідством особи, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 21.01.2014, в період з 22 год. до 23 год. 50 хв., протиправно утримували потерпілого у салоні вищевказаного автобусу, періодично наносячи йому удари в різні частини тіла, і, таким чином, заподіюючи фізичні страждання.

Згідно висновку судово-медичного експерта №481 від 06.03.2014, у ОСОБА_12 виявлено синець на повіках лівого ока, садна обличчя, контузію 1 ступеню лівого ока, спричинені тупим предметом (предметами), які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Упродовж наведеного періоду зазначені особи, з метою протиправного утримання потерпілого проти його волі, переміщувались цим автобусом територією міста Києва та Київської області, за маршрутом: просп. Героїв Сталінграда вул. Героїв Дніпра вул. Озерна вул. Богатирська м. Вишгород Київської області вул. Дніпроводська вул. Богатирська вул. Озерна вул. Лугова вул. Шахтарська вул. Вікентія Хвойки вул. Межигірська Набережно-Печерська дорога вул. Колекторська, 24/26. При цьому ОСОБА_8 , постійно узгоджуючи свої дії із ОСОБА_7 , періодично контактував з ним з мобільного телефону, використовуючи свій мобільний номер « НОМЕР_3 » та зв`язуючись із ОСОБА_7 , який в цей час також перебував у Києві і користувався телефоном з номером « НОМЕР_4 ». Зокрема, в період з 21 год. 59 хв. до 23 год. 05 хв., між ними зафіксовано 15 телефонних контактів різної тривалості, у момент останніх двох, о 23 год. 05 хв., ОСОБА_7 вже перебував в районі вул. Колекторської, 24/26 у м. Києві, куди в подальшому було доставлено потерпілого ОСОБА_12 .

Так, 21.01.2014, близько 23 год. 50 хв., ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та інші невстановлені слідством особи, продовжуючи свої злочинні дії, пов`язані із викраденням ОСОБА_12 та незаконним позбавленням його волі, перевезли потерпілого до палаткового табору, розташованого в раніше згаданому районі по вул. Колекторській, 24/26 у м. Києві, неподалік від станції метро «Бориспільська». У зазначеному місці потерпілого, проти його волі, було передано групі інших невстановлених слідством осіб, у числі яких знаходився ОСОБА_7 , і вказані особи й надалі, приблизно до 01 год. ночі 22.01.2014 року, незаконно утримували ОСОБА_12 , застосовуючи до нього фізичне насильство та заподіюючи фізичні страждання.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у незаконному викраденні людини, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

20.03.2015 на адресу ДКР МВС України направлено доручення в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України про встановлення місця перебування ОСОБА_5 та зобов`язання його явкою до Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, однак встановити його місцеперебування не виявилось можливим.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_5 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 26.03.2015, зазначене повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним Кодексом для вручення повідомлень.

26.03.2015 винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в розшук та отримано ухвалу Печерського районного суду м. Києва про його затримання та доставку до суду для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, виконати указану ухвалу не представляється можливим, оскільки підозрюваний переховується і його оголошено у міжнародний розшук, що підтверджується інформацією Департаменту карного розшуку Національної поліції України №7/5-5247 від 17.06.2015.

З наведених підстав у органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків підозрюваного та не нададуть можливості запобігти ризикам його переховування від органів досудового розслідування та суду в подальшому, а також незаконного впливу на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий просив клопотання задовольнити.

У судовому засідання прокурор ОСОБА_3 просив, з зазначених у клопотанні підстав, клопотання задовольнити та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вивчивши клопотання, дослідивши докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом установлено, що Департаментом спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000001412 від 10.07.2015 року, за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 146 КК України.

20.03.2015 на адресу ДКР МВС України направлено доручення в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України про встановлення місця перебування ОСОБА_5 та зобов`язання його явкою до Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України, однак встановити його місцеперебування не виявилось можливим.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_5 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 26.03.2015, зазначене повідомлення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України, направлено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним Кодексом для вручення повідомлень.

26.03.2015 винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в розшук та отримано ухвалу Печерського районного суду м. Києва про його затримання та доставку до суду для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, виконати указану ухвалу не представляється можливим, оскільки підозрюваний переховується і його оголошено у міжнародний розшук, що підтверджується інформацією Департаменту карного розшуку Національної поліції України №7/5-5247 від 17.06.2015.

З наведених підстав у органу досудового розслідування є підстави вважати, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується протоколами допиту потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , свідків, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколами впізнання, висновками експертиз, протоколами оглядів та іншими доказами в їх сукупності.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, та з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 146 КК України, а також з огляду на те, що в ході розгляду клопотання не було здобуто даних, які б свідчили про зміну обставин, що стали підставою для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність в клопотанні правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст.193 КПК України.

Ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України, практики Європейського Суду з прав людини враховує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 146 КК України, за викликами для проведення слідчих дій не з`являвся та переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений у міжнародний розшук, та вважає наявними ризики для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання його подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, відтак клопотання підлягає задоволенню.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, є винятковим випадком, та після затримання особи і не пізніше як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вимогами ст.196 КПК України встановлено обов`язок слідчого судді визначити в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Оскільки при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не розглядається питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що має бути вирішено відповідно до вимог ч. 6 ст. 193 КПК України через сорок вісім годин після затримання особи і доставки її до місця кримінального провадження, слідчим суддею граничний строк дії ухвали суду про обрання запобіжного заходу не визначається.

Також слідчим суддею не вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом із визначенням розміру застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_5 не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчому забезпечити доставку підозрюваного до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя