Справа № 340/610/16-к
Номер провадження № 1-кп/340/8/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2017 року селище Верховина
Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000207 від 04.11.2016 року про обвинувачення:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: с. Замагора, фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, зі слів працює робітником у ПП ОСОБА_7 , раніше не судимого;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, зі слів працює робітником у ПП ОСОБА_7 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб.

Злочин ними вчинено при наступних обставинах.

03.11.2016 року близько 16 год. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 за попередньою змовою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, діючи умисно незаконно заволоділи транспортним засобом марки "ВАЗ-21013", бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному володінні ОСОБА_4 та який знаходився незамкнутим із ключем запалювання поблизу стоянки на узбіччю автодороги поряд з територією ДП "Верховинське лісове господарство" та поїхали на цьому автомобілі до центру селища Верховина, припаркували його біля кафе де розпивали спиртні напої та в подальшому були затримані працівниками поліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що після обіду 03.11.2016 року, прямуючи разом із ОСОБА_6 до центру селища Верховина, вони побачили навпроти приміщення Верховинського державного лісгоспу припаркований на узбіччі автодороги автомобіль марки "ВАЗ-21013" в замку запалювання якого знаходився ключ та порадившись, вирішили заволодіти цим автомобілем для того щоб поїхати в центр селища. Він сів за кермо цього автомобіля, а ОСОБА_6 на заднє пасажирське сидіння. Приїхавши в центр селища припаркували автомобіль біля кафе "Черемош", разом зайшли в приміщення кафе, де почали розпивати спиртні напої, а в подальшому були затримані працівниками поліції. У вчиненому щиро розкаявся, просить суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 дав суду аналогічні показання. У вчиненому щиро розкаявся, просить суворо не карати.

В порядку ст.349 КПК України, суд за клопотанням обвинувачених, за відсутності заперечень інших учасників судового провадження, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає , що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб.

Також, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, особи обвинувачених, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також з особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма, вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кіклькість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , встановлено, що він раніше не судимий, на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах Верховинської ЦРЛ не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлено, що він раніше не судимий, на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах Верховинської ЦРЛ не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених згідно статті 66 КК України суд відносить - щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Зважаючи на наявність вищевказаних обставин, даних про особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , думку потерілого щодо несуворого покарання, керуючись вимогами кримінального закону, з метою виправлення обвинувачених, а також попередження вчинення ними нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинувачених, будуть досягнуті при призначенні їм покарань у виді позбавлення волі без конфіскації майна із звільненням від відбуття цих покараннь на іспитовий строк із застосуванням ст. 75 КК України, якщо вони протягом визначеного іспитового строку не вчинять нового злочину і виконають покладені на них обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Враховуючи особи винних та обставини справи суд приходить до висновку, що іспитовий строк обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слід визначити тривалістю один рік.

Згідно ст. 76 КК України на обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час іспитового строку слід покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Процесульні витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 такі обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Речовий доказ: автомобіль марки "ВАЗ-21013", бежевого кольору, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , повернути останньому, як законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Верховинський районний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ____________________ ОСОБА_1