№ 5-3077 СК 17
ПОСТАНОВА

23 червня 2017 рокум. Київ

Суддя судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 29 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 березня 2017 року щодо ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення, просить їх скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.
Відповідно до ч. 2 ст. 387 КПК України (1960р.) зміст касаційної скарги повинен відповідати вимогам, зазначеним у ст. 350 цього Кодексу.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК України (1960р.) касаційна скарга повинна містити вказівку на те, в чому полягає незаконність судових рішень та доводи на її обґрунтування.
Підстави для скасування або зміни оскаржуваних рішень касаційним судом, визначено у ч. 1 ст. 398 КПК України (1960р.). Відповідно до ч. 2 ст. 398 КПК України (1960р.) при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції керується статтями 370-372 цього Кодексу.
Касаційна скарга прокурора містить ретельний опис подій у справі з власною оцінкою доказів і багаторазовим формальним посиланнями на істотні порушення при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанцій, як на підстави для скасування судових рішень. Проте, у порушення вимог ст. 370 КПК України (1960р.), у скарзі не зазначено, які істотні порушення кримінально-процесуального закону чи неправильне застосування кримінального закону допустили суди першої та апеляційної інстанції при розгляді справи і які можуть бути предметом касаційного розгляду, відповідно до вимог ст. 398 КПК України (1960р.).
Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежна оцінка доказів, на які прокурор посилається, як на підстави для скасування судових рішень, не є предметом касаційного розгляду.
Крім того, прокурором не зазначено, які саме доводи апеляційної скарги не перевірив суд апеляційної інстанції та на які з них не надав відповіді.
Згідно ч. 2 ст. 388 КПК України (1960 р.) справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст. 350, ч. 2 ст. 383, ст. 384, ч. 2 ст. 386, ч. 1 ст. 398 цього Кодексу не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Відмова у витребуванні справи не перешкоджає її витребуванню при повторному надходженні касаційної скарги за умови усунення зазначених у цій постанові недоліків і якщо скарга надійде у межах строку, визначеного у ст. 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії постанови про відмову у витребуванні справи (скаржник має підтвердити, що він не пропустив цей місячний термін при повторному зверненні до суду).

Керуючись п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України та ст. 388 КПК України 1960 року,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції,у витребовуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_2 для перевірки у касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1