Справа № 182/2275/17
Провадження № 1-кп/0182/467/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.08.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінальних правопорушень за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2017 за № 0001372 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Верхня Залегощь, Верховского р-ну Орловської обл.. РФ, громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
законного представника н/л ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника служби у справах
дітей Нікопольської РДА ОСОБА_7
представника СП
Нікопольського ВП ОСОБА_8
представника Нікопольського МРВ
з питань пробації ПС МРУ ВКПП МЮ ОСОБА_9 , -
в с т а н о в и в :
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 29.03.2017 приблизно о 14.00 год., знаходячись на території цвинтаря, розташованого по вул.. Шкільній в с. Дмитрівка Нікопольського р-ну Дніпропетровської обл., нехтуючи встановленими правилами поведінки та моральними засадами суспільства, діючи з корисливих мотивів, таємно шляхом вільного доступу, витяг руками з-під нагробних плит на місці поховання ОСОБА_10 (1905-1956 роки життя) та ОСОБА_11 (1909-1978 роки життя) чотири металеві швелера, що слугували опорою для надгробної плити, довжиною 150 см кожна, загальною вагою 62 кг, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи від 24.04.2017 № 38/12./102 складає 297 грн 60 коп, чим заподіяв матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_12 . З місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 297 КК України як незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, з корисливих мотивів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що 29 березня 2017 він був у гостях у ОСОБА_13 , де випив кілька ковтків пива. Потім, для того, щоб заробити гроші для придбання цигарок та пива, узяв у своєї тітки лопату та пішов до покинутої ферми, щоб там накопати металеві вироби. По дорогі він проходив повз цвинтаря, побачив на могилах металеві швелера. Руками витяг швелера, склав їх, пішов до сусідки, у якої узяв металеву тачку і повернувся до того місця, де заховав швелера. Швелера поклав у тачку та повіз до пункту приймання металу. Перевозити швелера йому допомагав ОСОБА_13 , але той не знав, що швелера він викрав з могил. Метал продав ОСОБА_14 за 300 грн. У вчиненому він розкаюється. Зараз він закінчив навчання у школі і планує навчатися у Дніпровському вищому професійному училищі № 17 на електрогазозварювальника, вже здав майже усі документи, пройшов медкомісію. На даний час він не спілкується з особами, які вчиняють чи вчиняли злочинні дії. Запевняє суд, що зробив належні висновки і вчиняти злочини більше не буде.
Винуватість обвинуваченого, крім його показів, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0001372:
-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 06.04.2017 потерпілого ОСОБА_12 , у якому він вказує, що в кінці березня 2017 р. невідома особа шляхом вільного доступу з території старого кладовища в с. Дмитрівка з могили викрала чотири металеві швелера, довжиною по 1,5 м. кожний, загальною довжиною 6 м., а також пошкодила надгробну плитку (а.п. 15);
-Протоколом огляду місця події від 06.04.2017 території сільського цвинтаря в с. Дмитрівка Нікопольського р-ну., а саме могил ОСОБА_10 (1905-1956) та ОСОБА_11 (1909-1978), з фото таблицями (а.п.16-27);
-Висновком судової товарознавчої експертизи № 38/12.1/102 від 24.04.2017, згідно якої ринкова вартість 62 кг. лому чорного металобрухту станом на 06.04.2017 могла становити 297 грн 60 коп (а.п.32-34);
-Протоколом огляду від 08.04.2017 території домоволодіння АДРЕСА_2 , виявлено та проведено огляд двоколісної металевої тачки з фототаблицею. Як пояснив у суді обвинувачений, за допомогою вказаної тачки він перевозив викрадене (а.п.49-54);
-Заявою ОСОБА_14 про добровільну видачу співробітникам поліції для огляду чотирьох металевих швелерів (а.п. 60);
-Протоколом огляду від 06.04.2017 чотирьох металевих швелерів, довжиною 1,5 м кожний, які добровільно надав для огляду ОСОБА_14 (а.п. 61);
-Розпискою ОСОБА_12 про отримання чотирьох металевих швелерів (а.п. 63);
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 297 КК України як незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, з корисливих мотивів.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ст.. 103 КК України, відповідно до якої при призначенні покарання неповнолітньому суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 показала, що вона є матір`ю обвинуваченого. Виховувала його сама, т.я. є одинокою матір`ю. Після того, як він вже притягувався до кримінальної відповідальності і був засуджений з іспитовим строком, вона неодноразово спілкувалася з сином, роз`яснювала йому наслідки протиправної поведінки. Нібито він зробив висновки, іспитовий строк закінчився і син був звільнений від відбування покарання. Коли сталася ця крадіжка зі цвинтаря, вона була на роботі. Коли прийшла і побачила лопату, син розповів, що був на цвинтарі і доглядав за могилами померлих родичів. Через тиждень зі слів працівників поліції вона дізналася про новий злочин. Син їй пояснив, що не думав, що це злочин Визнає, що недостатньо контролює поведінку син. Зобов`язується посилити контроль за його поведінкою, який буде здійснювати вона і її старший син. Умови для проживання і навчання у сина задовільні.
Представник служби у справах дітей Нікопольської РДА ОСОБА_7 пояснив, що сім`я перебувала на обліку з 2013 р., так як матір ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків, зловживала спиртними напоями, не приділяла уваги вихованню дитини. Потім мати виправилася. При останніх відвідуваннях будинку, де вони проживають, встановлено, що належні умови для виховання та навчання дитини створені. У кімнатах чисто, охайно. Хлопець забезпечений усім необхідним. Вважає, що немає потреби направляти обвинуваченого у місця позбавлення волі.
Інспектор ювенальної превенції СП Нікопольського ВП ГУ НП у Дніпропетровській обл.. ОСОБА_8 також пояснила, що ОСОБА_3 перебував у них на обліку у зв`язку із засудженням з іспитовим строком. У період іспитового строку з ним проводилися профілактична робота. Хлопець, на її думку, піддається виховному впливу, вона знайшла з ним спільну мову. Також вважає, що немає потреби направляти обвинуваченого у місця позбавлення волі.
Інспектор Нікопольського МРВ з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ ОСОБА_9 підтримала свою досудову доповідь, яка була складена на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду і проти якої не заперечували ні обвинувачений, ні його законний представник, і пояснила, що ОСОБА_3 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. Вважає, що він має можливість виправитись без реального позбавлення волі за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів.
Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.. 12 КК України відносяться до тяжких, особу винного, який раніше вже був засуджений з іспитовим строком, від покарання звільнений у зв`язку з закінченням іспитового строку, на даний час не навчається, але здійснює заходів щодо продовження навчання має намір навчатися у Дніпровському вищому професійному училищі № 17 на електрогазозварювальника.
Також судом враховується, що обвинувачений виховувався у неповній родині, його мати, яка є одинокою матір`ю, займається вихованням неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , створила належні умови для його проживання та навчання, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов (а.п. 97, 103). За місцем навчання у Борисівській ЗОШ 1-Ш ст. обвинувачений характеризується позитивно (а.п. 102), за місцем проживання характеризується задовільно (а.п. 99), на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває (а.п. 106-а), може повністю усвідомлювати значення свої дій і керувати ними. Судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, вчинення правопорушення в неповнолітньому віці, відшкодування шкоди, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. Тому, ураховуючи всі обставини справи, думку представників служб, результати досудової доповіді, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Разом з тим, оскільки відповідно до ст.. 17.1 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя у відношенні неповнолітніх (Пекінських правил), прийнятих резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї від 29.11.1985 неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої свободи, якщо тільки він не визнаний винним у відношенні до тяжкого діяння з застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому вчиненні інших тяжких правопорушень, а також при відсутності іншої відповідної міри впливу, ст.. 19 Правил, що поміщення неповнолітніх в будь-яку виправну установу завжди повинно бути крайньою мірою.
Ураховуючи, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, але без застосування насильства, ураховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 104, 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч.1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази:
- металеву двоколісну тачку, яку передано під розписку на зберігання власнику ОСОБА_15 , залишити в користуванні власника ОСОБА_15 ;
- чотири металеві швелери, які передано під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_12 , залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_12 .
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 484, 485, 487 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 3 ст. 297 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 104, 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п 1), 2) ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази:
- металеву двоколісну тачку, яку передано під розписку на зберігання власнику ОСОБА_15 , залишити в користуванні власника ОСОБА_15 ;
- чотири металеві швелери, які передано під розписку на зберігання потерпілому ОСОБА_12 , залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_12 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1