АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1199/2017 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0000396 від 19 квітня 2016 року щодо обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва

зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП МВС України, лейтенанта поліції, раніше не судимого,

за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10

представника потерпілих ОСОБА_11

представника цивільного відповідача ОСОБА_7

захисника ОСОБА_12

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_6 спеціального звання лейтенанта поліції.

На підставі ст. 55 КК України позбавлено права обіймати посади інспектора, поліцейського Національної поліції України на строк 2 роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

Цивільні позови ОСОБА_10 , ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з Пр АТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 8268 грн., матеріальної 8126,79 грн., на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 8268 грн.

Стягнуто з Департаменту Патрульної поліції на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 291 732 грн. кожному.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 19 квітня 2016 року приблизно 10 год. 45 хв., будучи інспектором 10 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції МВС України, лейтенантом поліції, рухаючись службовим автомобілем «RENAULT DUSTER» д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Мельникова та Олени Теліги в м. Києві, порушив п.п.1.5, 2.3 (б), 12.1, 12.3, 16.2, 18.2 ПДР України, проявив неуважність, відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, ігноруючи вимоги дорожнього знаку 4.1. «Рух прямо», в умовах достатньої видимості, не зупинився перед регульованим пішохідним переходом і не надав дорогу пішоходу, передньою частиною керованого ним автомобіля здійснив наїзд на пішоході ОСОБА_13 , в результаті чого остання була госпіталізована до Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги, де від отриманих травм померла.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача Департаменту патрульної поліції ОСОБА_14 просить вирок суду в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції заподіяної моральної шкоди у розмірі 583 464 грн. змінити та ухвалити рішення, яким зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості.

Вказує, що позивачі пред`явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсації за заподіяну їм моральну шкоду, не надали належних та допустимих доказів в обґрунтування їх наявності та розміру, а суд безпідставно та без необхідних засобів доказування, задовольнив навіть частково розмір грошового відшкодування моральної шкоди.

Зазначає, що судом не взято до уваги майновий стан відповідача, а також той факт, що фінансування Департаменту патрульної поліції здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Також вказує на порушення судом норм чинного законодавства не залучено органи державного казначейства України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника цивільного відповідача ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку інших учасників судового провадження, провівши судові дебати, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст. 286 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядаються відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, є правильною.

Покарання ОСОБА_6 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання, є правильним і також не в апеляційному порядку не оспорюється.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Що стосується доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 про завеликий розмір моральної шкоди, стягнутий з Департаменту патрульної поліції у розмірі 583 464 грн. то колегія суддів вважає їх безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.

Так, суд встановив, що внаслідок завдання смерті ОСОБА_13 потерпілий ОСОБА_9 зазнав моральних страждань та переживань, оскільки відчув сильний емоційний стрес через втрату близької людини дружини, з якою прожив у шлюбі 40 років, був суттєво порушений його звичний спосіб життя, настали суттєві зміни у житті потерпілого, врахував тяжкість та серйозність наслідків, які настали для потерпілого, а потерпілий ОСОБА_10 внаслідок смерті матері, з якою проживав однією сім`єю, постійний характер моральних страждань потерпілих, їх серйозність, обсяг та тривалість, та прийшов до висновку про компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. кожному, 291 732 грн. з яких на користь кожного стягнуто з Департаменту патрульної поліції, з яким колегія суддів погоджується як з таким, що відповідає принципу розумності, справедливості, інтенсивності та тривалості моральних страждань потерпілих, і доводи апеляційної скарги про відсутність належних та допустимих доказів в обґрунтування моральної шкоди, цього не спростовують.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги майновий стан відповідача, а також той факт, що фінансування Департаменту патрульної поліції здійснюється за рахунок Державного бюджету України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не впливають на розмір стягнутої моральної шкоди.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про порушення судом норм чинного законодавства не залучено органи державного казначейства України, оскільки частиною 1 статті 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником, під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, а також відповідно до роз`яснень п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, визначено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які б стали підставою для скасування чи зміни рішення, колегією суду не встановлено, а тому вирок суду має бути залишений без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4