Справа № 573/1315/17
Номер провадження 1-кс/573/352/17
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
23 червня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання старшого слідчого Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Суми, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не працюючого, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
в с т а н о в и в :
23 серпня 2017 року старший слідчий СВ Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання вмотивоване тим, що 21 червня 2017 року близько 07 години 30 хвилин, ОСОБА_5 перебував за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де в приміщенні літньої кухні разом із своєю матір`ю, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 почав розпивати алкогольні напої.

Близько 09 години 00 хвилин, після спільного розпивання спиртного, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникла словесна сварка, в ході якої остання вдарила ОСОБА_5 рукою по обличчю. В цей час у ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин виник злочинний умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень невизначеної тяжкості.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, наніс останній 5 ударів кулаком в ліву частину обличчя, в результаті чого заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно мозкової травми, забою та здавлення речовини головного мозку, субдуральної гематоми справа, що підтверджується судово медичним дослідженням трупа.

ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_7 померла за місцем свого мешкання.

За результатами розтину трупа ОСОБА_7 встановлено, що безпосередньою причиною смерті стала травма у вигляді травматичного субдурального крововиливу, що знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

22 червня 2017 року за вказаним фактом Білопільським ВП ГУНП в Сумській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000376. Попередня правова кваліфікація ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

22 червня 2017 року о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_5 було затримано на підставі ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину.

23 червня 2017 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КПК України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

На даний час існують передбачені ст. 177 КПК України ризики знищення, приховування чи спотворення підозрюваним речових доказів, які можуть мати суттєве значення для справи, переховування від органів досудового розслідування і суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зважаючи на наступне.

Так, з огляду на те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення у домогосподарстві за місцем свого фактичного проживання та місцем проживання потерпілої, існує ризик знищення, приховування чи спотворення підозрюваним речових доказів, які можуть мати суттєве значення для справи.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, у останнього відсутнє інше місце проживання, а з родичів є лише тітка, з якою він спілкується дуже рідко. Дані обставини вказують на існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінального покарання.

За місцем мешкання ОСОБА_5 характеризується як особа, схильна до зловживання спиртними напоями, жорстокості, часто вчиняв сварки з матір`ю із застосуванням фізичної сили. Будучи особою працездатного віку, без фізичних вад та хронічних захворювань підозрюваний ніде не працює, не має постійного джерела доходів та не вчиняє дій, спрямованих на забезпечення належного рівня життя для себе, наявні кошти витрачає на алкогольні напої.

З огляду на викладене вище, слідчий вважає, що існує необхідність застосувати запобіжний захід, який обмежить свободу пересування підозрюваного та повністю виключить можливість контакту підозрюваного з будь-якими речами, які мають істотне значення для справи, а також забезпечить реальне виконання покладених на нього процесуальним законом обов`язків.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Разом з тим, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи, що достатнім запобіжним заходом, який забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, буде домашній арешт.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 Конституції України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини, ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо поняття «обґрунтована підозра» суд, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення та в п. 32 рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вбачається із клопотання та доданих до нього матеріалів, пред`явлена ОСОБА_5 підозра за ч. 2 ст. 121 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, зокрема, протоколом огляду місця події від 22 червня 2017 року, з якого вбачається, що в ході огляду домогосподарства за місцем проживання підозрюваного, за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено предмети та сліди злочину, а також труп ОСОБА_7 , протоколом огляду трупа, відповідно до якого на тілі потерпілої виявлені тілесні ушкодження в ділянці голови, протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , лікарським свідоцтвом про смерть, згідно з яким причиною смерті ОСОБА_7 є травматичний субдуральний крововилив, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 із застосуванням відеозапису, відповідно до якого останній розповів про обставини, за яких вчинив злочин і повністю визнав свою вину у скоєному.

З огляду на викладене вище суд вважає, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на думку суду є обґрунтованою.

При вирішенні клопотання суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року про те, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Окрім того, суд погодився, що обґрунтована підозра утому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту (рішення від 15 вересня 2009 року у справі «Ямрозі проти Польщі», рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Плєшков проти України»).

Тобто, із зазначеної практики Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений у ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

У даному випадку суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, так як передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, ніде не працює, не одружений, утриманців не має, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, здатних забезпечити його правомірну поведінку.

На даний час існують передбачені ст. 177 КПК України ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, знищення, приховування чи спотворення речових доказів, зважаючи на тяжкість злочину, проведення лише першочергових слідчих дій та вчинення підозрюваним злочину за місцем свого проживання. Крім того, характер вчиненого ОСОБА_5 злочину, жорстокість, з якою останній спричинив потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, байдужість до наслідків злочинних дій дає суду обґрунтовані підстави вважати, що сам факт перебування на волі підозрюваного буде викликати у потерпілих та свідків обґрунтовані побоювання щодо власної безпеки з метою впливу на їхні покази.

Враховуючи викладене вище, суд також вважає, що доводи захисника стосовно доцільності призначення підозрюваному запобіжного заходу у виді домашнього арешту є безпідставними. Тим більше, що єдиною причиною, якою захисник обґрунтовував свої доводи, була необхідність здійснення підозрюваним поховання своєї матері, що з огляду на встановлені фактичні обставини справи є досить цинічним та може викликати негативну реакцію суспільства. Доводи сторони захисту про наявність у підозрюваного захворювань взагалі не підтверджені жодним доказом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання заявленим ризикам, тому клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні даної ухвали не визначає підозрюваному розмір застави.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. ст. 3, 29 Конституції України, ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Клопотання старшого слідчого СВ Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Суми, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 19 серпня 2017 року включно.

Виконання даної ухвали покласти на Білопільський ВП ГУНП в Сумській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: