справа №619/4461/16-к
провадження №1-кс/619/204/17
УХВАЛА

іменем України

06 березня 2017 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
заявникаОСОБА_4
адвокатаОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0002555 від 21.12.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,
встановив
Ухвалою слідчого судді від 26 грудня 2016 року за клопотанням старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП Харківської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002555 від 21.12.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України, було накладено арешт на тимчасове вилучене майно, а саме: автомобіль марки MAN білого кольору, модель 14.280, тип загальний вантажний фургон, номер шасі - НОМЕР_1 , рік випуску 2004, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 24.10.2014 на ім`я ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом його вилучення та розміщення на спеціальному майданчику і стоянці Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

До суду надійшло клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту належного йому на праві приватної власності майна, який накладений необґрунтовано ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26.12.2016 року у справі №619/4461/16-к, та зобов`язання старшого слідчого ОСОБА_6 негайно повернути автомобіль марки MAN білого кольору, модель 14.280, тип загальний вантажний фургон, номер шасі - НОМЕР_1 , рік випуску 2004, реєстраційний номер НОМЕР_2 , через відсутність правових підстав для його утримання
В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 зазначив, що 19 грудня 2016 року о 5.50 годині на пункті пропуску для автомобільного сполучення «Гоптівка» при перетині державного кордону України працівниками прикордонної служби був зупинений автомобіль МАН -14280, р/н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 . Даний, автомобіль належить йому на праві приватної власності з 24.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого центром ДАІ 8004 м. Києва 24 жовтня 2014 року. Підставою для затримання автомобіля було спрацювання бази даних Інтерпол «Викрадений транспортний засіб»: виявилося, що за даними шасі автомобіль значиться викраденим за заявою від 12.09.2014 року у м. Києві р/н НОМЕР_4 , і в проваджені Дарницького УП ГУ НП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0007802 від 13.09.2014 року. Автомобіль був переданий для проведення подальшої перевірки до Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області 19.12.2016 року, водій приїхав на площадку біля будівлі Дергачівського ВП і автомобіль до цього часу перебуває на ній. До 26.12.2016 року слідчий ОСОБА_6 , незважаючи на постійні вимоги надати йому процесуальний документ підтверджуючий вилучення вказаного автомобіля ним, як працівником поліції, - не було надано жодного документа. Тільки 26.12.2016 року в Дергачівському районному суді слідчим було видано ксерокопії документів про вилучення. Під час ознайомлення з клопотанням та матеріалами наданими старшим слідчим суду виявилося, що ним було внесено в ЄРДР 21.12.2016 року повідомлення про те, що нібито під час огляду прикордонниками автомобіля факт «заміни агрегатів». Було розпочато кримінальне провадження №002555 від 21.12.2016 року за правовою кваліфікацією ст.290 КК України. 24 лютого 2016 року старшим слідчим ОСОБА_6 отримано висновок судової експертизи в якій, не знайшли доказів наявність заміни номерів або номерних агрегатів у вказаному автомобілі, що є підставою для закриття кримінального провадження на підставі відсутності самої події вчинення кримінального правопорушенню, передбаченого ст.290 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 просили задовольнити клопотання, з підстав які зазначені у ньому.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що у кримінальному провадженні №0002555 від 21.12.2016 року змінена попередня правова кваліфікація з ст.290 КК України на ч.4 ст.358 КК України та призначено криміналістичну експертизу свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 автомобіля «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів та доводів сторін, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволенні клопотання з наступних мотивів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено вище відповідно до ст.214 КПК України до ЄРДР 21.12.2016 року внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.290 КК України.

Частиною 1 ст.11 КК України встановлено, що саме злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Відповідно до ст.290 КК України злочином є: знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

При накладенні арешту, слідчий суддя керувався тим, що слідчий довів необхідність арешту у кримінальному провадженні №0002555 від 21.12.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України, вилученого автомобіля «МАN-14280» р/н НОМЕР_2 , оскільки він відповідає критеріям речового доказу та є достатні підстави вважати, що він зберіг на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо вказують на врахування можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання про арешт майна та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданої прокурором слідчому судді постанови про зміну попередньої кваліфікації кримінального провадження від 05.03.2017, слідчим змінено попередню правову кваліфікацію кримінального провадження №0002555 від 21.12.2016 року з ст.290 КК України на ч.4 ст.358 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.358 КК України злочином є: використання завідомо підробленого документа.

В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Слідчий суддя вважає, що посилання ОСОБА_4 є обґрунтованими, оскільки автомобіль «МАN-14280» р/н НОМЕР_2 не відповідає критеріям речового доказу у межах кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Таким чином, слідчому судді органом досудового розслідування не надано даних, які б підтверджували подальшу процесуальну необхідність в арешті вказаного автомобіля з урахуванням зміни правової кваліфікації.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу №1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п.21 ч.1 ст.7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, розумні строки, слідчий суддя вбачає підстави для задоволення клопотання.

Згідно п.4 ч.1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 169 ч.1 п.4, 174, 309, 310, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0002555 від 21.12.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт автомобіля марки MAN білого кольору, модель 14.280, тип загальний вантажний фургон, номер шасі - НОМЕР_1 , рік випуску 2004, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 24.10.2014 на ім`я ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом його вилучення та розміщення на спеціальному майданчику і стоянці Державтоінспекції МВС для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, який було накладено відповідно до ухвали слідчого судді від 26 грудня 2016 року за клопотанням старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП Харківської області ОСОБА_6 .
Повернути ОСОБА_4 його автомобіль марки MAN білого кольору, модель 14.280, тип загальний вантажний фургон, номер шасі - НОМЕР_1 , рік випуску 2004, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1