Справа №690/582/16-к
Провадження №1-кп/690/62/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2016 року м.Ватутіне
Ватутінський міський суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_5
обвинувачених: ОСОБА_3
ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_6
обвинувачені ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 22 вересня 2016 року близько 00 год. 50 хв., перебуваючи на проспекті Ватутіна в м.Ватутіне Черкаської області, за рогом біля кіоску ПП ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, шляхом виривання волосся голови потерпілої ОСОБА_6 заподіяли їй тілесні ушкодження у вигляді синця у тім`яній ділянці голови, після чого, ОСОБА_3 продовжувала тримати її за волосся, коли підійшла ОСОБА_4 , яка шляхом стискання лівої руки та підборіддя ОСОБА_6 , заподіяла останній тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій руці та підборідді, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-9-01/436 від 18 жовтня 2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Також, в угоді зазначено, що її сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зазначили, що розуміють надані їм законом права на справедливий судовий розгляд і наслідки укладення та затвердження угоди про примирення; характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого они визнають себе винуватими; вид покарання, який буде до них застосований у разі затвердження угоди судом.
Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 пояснили, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Потерпіла ОСОБА_6 , що є стороною угоди про примирення, в підготовчому судовому засіданні пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, що її укладення є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і просить затвердити угоду.
Прокурор ОСОБА_5 вважає, що угода відповідає нормам КПК України та КК України, сторони угоди не заперечують щодо затвердження угоди, тому вважає, що є підстави для затвердження угоди про примирення між обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 і призначення обвинуваченим узгодженого сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 510 (п`ятсот десять) гривень.
Заслухавши сторони угоди про примирення обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та потерпілу ОСОБА_6 , думку прокурора ОСОБА_5 , перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам чинного КПК України та КК України, суд прийшов до наступного.
Згідно із ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається із обвинувального акту та угоди про примирення, дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, яка, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як злочин середньої тяжкості.
Зміст угоди про примирення від 28 жовтня 2016 року, укладеної між підозрюваними ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 , відповідає вимогам, встановленим в ст.471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.
Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 цілком розуміють права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, що і обвинувачені, і потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що укладена угода між підозрюваними ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 відповідає вимогам КПК України, дії обвинувачених вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим наявні, узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним в ст.65 КК України, зокрема, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особам винних.
При цьому, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вважає, що покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення, необхідне та достатнє для виправлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 угода про примирення підлягає затвердженню на підставі п.1 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні і обвинуваченим слід призначити узгоджене сторонами покарання.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.368, ч.1 ст.369, ст.373-376, 471, 473-475 КПК України, ст.65-67, ч.1 ст.125 КК України, суд
угоду про примирення від 28 жовтня 2016 року укладену між обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 затвердити.
Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за якою призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп..
Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за якою призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп..
Запобіжний захід відносно засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не обирався.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Черкаської області, через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Головуючий ОСОБА_8 Здоровило