Справа № 731/58/17
Провадження № 1-кп/731/9/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2017 року Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Варва кримінальні провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000223 від 19 жовтня 2016 року, та за № 0000036 від 13 лютого 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше у відповідності зі ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Яхники Лохвицького району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше у відповідності зі ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1, ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 18 жовтня 2016 року з метою таємного викрадення чужого майна прибули до господарства ОСОБА_10 , що в АДРЕСА_1 , яке у будь-який спосіб не було огороджене, де з допомогою запрошених осіб, які мали у користуванні спеціальне для цього обладнання (газовий різак), намагалися розрізати металеву основу каркаса перекриття погреба, проте свій злочинний намір не довели до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були виявлені місцевими жителями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Всього ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 намагалися викрасти 76 кг 400 грам металевих речей, належних ОСОБА_10 , вартістю 2,7 грн за 1 кг на загальну суму 206 гривень 28 копійок.

Своїми умисними діями, що виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведена до кінця з причин, що не залежали від їх волі, вчинена за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі та пояснив, що поблизу його будинку через дорогу знаходиться господарство, в якому колись проживала потерпіла ОСОБА_10 . Проте останні декілька років там ніхто не проживає. На території цього господарства він виявив погреб, де було металеве перекриття, яке можна було демонтувати і продати як металобрухт. З цією метою 17 жовтня 2016 року він запропонував ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зняти верхній шар ґрунту, який знаходився над погребом, а метал порізати і продати своєму знайомому з м. Лубни Полтавської області, який здійснював заготівлю металобрухту і мав газовий різак, поділившись грішми. ОСОБА_8 погодився, а М`якота відмовився. В цей же день у вечірній час, коли стемніло, вони з ОСОБА_8 взяли лопати і прибули на місце. Там вони разом з ОСОБА_8 зняли більшу частину ґрунту. Він зателефонував в Лубни до ОСОБА_14 і повідомив про наявність металу. Той пообіцяв приїхати наступного дня. 18 жовтня 2016 року зранку до нього додому прийшов ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , який також погодився на його пропозицію, і вони втрьох продовжили з допомогою лопат та сокири відкопувати металеве перекриття погреба. Через деякий час до нього приїхав своїм автомобілем ОСОБА_14 , з яким він був раніше знайомий, а також ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Всі вони поїхали до господарства ОСОБА_10 , щоб демонтувати металеву конструкцію з допомогою привезеного газового різака. Приходько вирізав одну чи дві металеві пластини, а в цей час до них підійшов ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Він зрозумів, що їх викрили і утік з місця пригоди, а згодом приїхали працівники поліції. У вчиненому він щиро кається.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою фактично визнав і пояснив, що йому запропонував ОСОБА_9 відкопати металеву частину будівлі погреба, а металобрухт продати і поділитись грішми. На пропозицію ОСОБА_6 він погодився і 17 жовтня 2016 року у темну пору доби вони удвох з ОСОБА_6 частково розкопали ґрунт, який був насипаний над погребом, а наступного дня приїхали заготовачі металобрухту та з допомогою газового різака почали розрізати металеву конструкцію. В цей час їх виявили ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які потім викликали поліцію. Кому належало господарство він не знає.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечує свою причетність до інкримінованого йому злочину та пояснив, що йому не було нічого відомо про наміри ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Вранці 18 жовтня 2016 року він зателефонував до ОСОБА_6 , щоб попросити сигарету. Останній повідомив, що він знаходиться в сусідньому господарстві і запросив його туди. Коли прийшов, то побачив, що якісь невідомі люди з допомогою газового різака розрізають металеву конструкцію, а поряд з ними перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Щойно він взяв сигарету у ОСОБА_6 і закурив, як до них підійшли ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 чомусь втекли з місця пригоди, а він пішов додому.

З`ясувавши усі обставини та дослідивши докази, суд приходить до переконання, що вина обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, доведена повністю та підтверджується наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що 18 жовтня 2016 року у вранішній час йому зателефонували і повідомили, що невідомі особи щось роблять на території господарства його тещі ОСОБА_10 . Він разом з сільським головою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 негайно прибули на місце і виявили автомобіль та невідомих осіб, які розрізали металеве перекриття погреба. Поряд з ними знаходились ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які, як видно, трьома лопатами скидали з погреба ґрунт. Геїць та Хероїм втекли в різні сторони, а ОСОБА_17 втекти не встиг. Він зажадав від невідомих осіб припинити різку металевого перекриття погреба і викликали поліцію. Після прибуття поліції відшукали ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Батько ОСОБА_7 прийшов і забрав одну з лопат, пославшись на те, що вона належить йому.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дали у судовому засіданні аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що на прохання обвинуваченого ОСОБА_6 розрізати металеву конструкцію перекриття погреба, який належить йому. 18 жовтня 2016 року він разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 прибули в с. Озеряни. ОСОБА_9 показав погреб. Там знаходилися два молодих чоловіки, вказавши на ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які скидали з перекриття погребу землю, ОСОБА_9 вирубував коріння дерева, яке перешкоджало їх роботі. Щойно розпочали розрізати металеве перекриття погреба, як до них підійшли якісь особи і зажадали припинити роботу. Гейця, а також інших двох осіб вже поряд не було. Вони дочекалися працівників поліції, а згодом їх відпустили додому.

Свідок ОСОБА_15 дав аналогічні показання.

Вина обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також підтверджується наданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 92);

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_10 , з якої вбачається, що з її господарства в АДРЕСА_2 була спроба демонтажу металевого перекриття погреба та викрадення його частин. (а.с. 129-130);

- протоколом огляду місця події та доданими до них фото таблицями, з яких вбачається, що частково металева конструкція погреба була демонтована (а.с. 94-101);

- довідкою про вартість металобрухту (а.с. 103);

- постановою про визнання металевих речей речовими доказами (а.с. 104);

- протоколами пред`явлення осіб для впізнання (а.с. 106-107, 108-109, 110-111);

- протоколами слідчого експерименту та ілюстративними таблицями до них (а.с. 112-116, 117-122, 123-125);

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведена до кінця з причин, що не залежали від їх волі, вчинена за попередньою змовою групою осіб, за що вони і повинні нести кримінальну відповідальність.

Заперечення своєї вини у вчиненні зазначеного злочину обвинуваченим ОСОБА_7 суд розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_8 10 лютого 2017 року у вечірній час, в темну пору доби, з метою таємного викрадення чужого майна прибув до господарства ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_3 , після чого з тильної сторони господарства, яка не огороджена жодним чином, проник на територію господарства, та за допомогою заздалегідь підготованого для вчинення злочину металевого гайкового ключа, відбив навісний замок на вхідних дверях будинку, та проник всередину. Перебуваючи в будинку, ОСОБА_8 таємно викрав бувші у використанні речі, а саме: дерев`яний пуф вартістю на момент скоєння злочину 42 гривні; клубок чорної нитки вартістю 5,30 грн.; бавовняне рядно вартістю 42 грн.; шкіряні печатки з хутром всередині вартістю 40 гривень 50 копійок; шкіряну сумку вартістю 59 гривень 50 копійок; два двохжильних мідних електропроводи довжиною 80 см з вилкою на кінці вартістю 3 гривні 1 копійка за одну штуку; поршень з колін валом і шатуном до бензопили «Моторсіч» вартістю 150 гривень; гільзу до бензопили «Моторсіч» вартістю 84 гривні, що належали ОСОБА_5 . Всього ОСОБА_8 викрав чужого майна на загальну суму 429 гривень 32 копійки.

Своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_8 , перебуваючи в будинку, розташованому в АДРЕСА_3 , діючи з метою помсти своєму колишньому вчителеві, таємно викрав офіційні документи, що належать ОСОБА_5 , а саме: атестат про середню освіту серії НОМЕР_1 , виданий 28 червня 1978 року на ім`я ОСОБА_5 ; свідоцтво про восьмирічну освіту серії НОМЕР_2 , видане 14 червня 1973 року на ім`я ОСОБА_5 ; водійське посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 , видане 24 травня 1975 року. Після цього ОСОБА_8 залишив місце вчинення злочину, а викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразилися у викраденні офіційних документів в особистих інтересах, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

Свою вину у вчиненні зазначених злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, обвинувачений ОСОБА_8 визнав та показав, що вчинив злочини за наведених обставин.

Його вина також підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який показав, що в будинку, де мала місце крадіжка, він тимчасово не проживає. 11 лютого 2017 року йому зателефонували сусіди і повідомили про можливе проникнення в будинок сторонніх осіб. Після цього він прибув на місце події і виявив сліди на снігу двох осіб та зламані двері в будинку і крадіжку речей.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що ОСОБА_8 10 лютого 2017 року попросив у нього великий гайковий ключ, а згодом повернув і залишив у нього на зберігання деякі речі.

Свідок ОСОБА_19 показала, що 11 лютого 2017 року її неповнолітній син ОСОБА_20 повідомив, що на подвір`ї сусіда ОСОБА_5 він виявив на снігу сліди якихось осіб. Вона перевірила це і виявила пошкоджені двері в будинок. Після цього вона зателефонувала власнику будинку ОСОБА_5 . Згодом її син добровільно видав працівникам поліції речі, які залишив йому ОСОБА_8 .

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 також підтверджується наданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні доказами:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 132, 133-134);

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 , з якої вбачається, що з його житлового будинку в АДРЕСА_3 викрадені речі (а.с. 139-140);

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 , з якої вбачається, що з його житлового будинку в АДРЕСА_3 викрадені документи (а.с. 141-142);

- протоколом огляду місця події та доданими до нього ілюстративними таблицями, з якого вбачається, що на вхідних дверях будинку ОСОБА_5 маються пошкодження (а.с. 147-154);

- протоколом добровільної видачі речей (а.с. 155, 156, 157);

- висновком товарознавчої експертизи від 15 лютого 2017 року, згідно якої вартість викраденого у ОСОБА_5 майна становить 426,31 грн. (а.с. 160-164);

- постановою про визнання викрадених речей речовими доказами (а.с. 165-166);

- протоколом слідчого експерименту та ілюстративними таблицями до нього (а.с. 169-173);

- іншими матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин суд вважає, що кваліфікація органів досудового розслідування дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, та викрадення офіційних документів в особистих інтересах є вірною.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_6 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого - те, що ОСОБА_9 ніде не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий. Суд також враховує пом`якшуючу покарання обставину щире каяття у скоєному та відсутність обтяжуючих обставин. Крім того, суд враховує, що покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засудженого, а також запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити його від відбування покарання, оскільки вбачає можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_7 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого - те, що ОСОБА_7 ніде не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше в порядку ст. 89 КК України не судимий, має легку розумову відсталість. Суд також враховує відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. Крім того, суд враховує, що покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засудженого, а також запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити його від відбування покарання, оскільки вбачає можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_8 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого - те, що ОСОБА_8 ніде не працює, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше в порядку ст. 89 КК України не судимий.

Пом`якшуючими покарання обставинами є щире каяття у скоєному та активне сприяння у розкритті злочину. Обтяжуючих відповідальність обставин суд не встановив. Тяжких наслідків від злочину не настало. Потерпілі не наполягають на суворому покаранні, претензій до обвинуваченого не мають.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкцій, передбачених ст. 185 ч. 2 КК України, - у виді обмеження волі; за ст. 185 ч. 3 КК України, - у виді позбавлення волі; за ст. 357 ч. 1 КК України, - у виді обмеження волі, але не на максимальний строк. На підставі ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів із застосуванням ч. 1 ст. 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке буде необхідне та достатнє для його виправлення і запобіганню вчинення нових злочинів. Крім того, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без відбування покарання із застосуванням ст. 75 КК України, на підставі якої необхідно звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, на час іспитового строку.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Цивільні позови потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_5 заявлені не були.

Запобіжний захід на досудовому слідстві обвинуваченим не обирався, підстав обрання запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили також немає.

Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і 6 місяців.

На підставі п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і 6 місяців.

На підставі п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 3 років обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.

На підставі п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме:

- 76 кг 400 грам металевих речей, які зберігаються в камері схову Варвинського відділення поліції, - передати власнику ОСОБА_10 .

- дерев`яний пуф, клубок чорної нитки, бавовняне рядно, чорні шкіряні печатки з міхом всередині, чорну шкіряну сумку, два мідних електропроводи двохжильні довжиною 80 см кожен з вилкою на кінці, поршень з колін валом і шатуном та гільзу до бензопили «Моторсіч», атестат про середню освіту 3 № НОМЕР_4 , свідоцтво про восьмирічну освіту НОМЕР_2 , водійське посвідчення тракториста-машиніста НОМЕР_3 , що належать та зберігаються у ОСОБА_5 - передати власнику ОСОБА_5 ;

- металевий гайковий ключ, який зберігається в камері схову Варвинського відділення поліції, - передати ОСОБА_19 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1