17 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Київ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
за касаційними скаргами прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 22 серпня 2016 року та захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 22 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 серпня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 серпня 2016 року вирок районного суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 6 лютого 2015 року, приблизно о 01.30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних стосунків, які виникли раптово, з метою вбивства ОСОБА_8 умисно наніс останньому один удар ножем в область грудної клітини. Смерть потерпілого не настала з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_8 було своєчасно надано медичну допомогу.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Вказує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки не дані відповіді на доводи скарги захисника щодо правильності кваліфікації дій засудженого. Крім того прокурор зазначає, що рішення апеляційного суду винесено з порушенням вимог ст. 439 КПК України, оскільки не були виконані вказівки касаційної інстанції.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , порушує питання про скасування судових рішень по справі в зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та істотним порушенням кримінального процесуального закону. Зазначає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки на думку захисту не містить формулювання обвинувачення. Також зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України та просить рішення по справі скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка не підтримала касаційні скарги прокурора та захисника, думку захисника ОСОБА_6 , який представляє інтереси засудженого ОСОБА_7 та який підтримав касаційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У касаційних скаргах прокурор та захисник ОСОБА_6 порушують питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_7 у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та однобічністю і неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої і апеляційної інстанцій і їм була дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 438 КПК України вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційних скарг колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Вина засудженого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у встановленому законом порядку доказами, які досліджувались судом. Так, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувачення, визнаного судом доведеним, показання засудженого ОСОБА_7 , який пояснив, що 6 лютого 2015 року за місцем його проживання разом з потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 вживав спиртні напої. Між ним та ОСОБА_8 виник конфлікт, під час якого він наніс потерпілому удар ножем в грудну клітину; показання свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що ОСОБА_7 обійшовши стіл взяв ніж з іншої сторони шухляди наніс удар потерпілому, який сидів на стільці в ліву сторону грудної клітки. ОСОБА_7 був злий, він та ОСОБА_9 взявши потерпілого під руки вивели з дому; показання експерта ОСОБА_11 який пояснив, що потерпілому ОСОБА_8 було завдано поранення від якого, при ненаданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, неминуче настає смерть від крововтрати; дані висновку судово-медичного експерта № 5 від 27 березня 2015 року та дані додаткового висновку судово медичної експертизи № 215 від 31 березня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_8 , 6 лютого 2015 року було спричинено, не виключено клинком ножа, колото-різане поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням серця та лівої долі печінки, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень; дані протоколу слідчого експерименту від 24 березня 2015 року з фото таблицею, згідно якого свідок ОСОБА_10 вказав на спосіб нанесення удару ножем в області грудної клітки ОСОБА_8 (т.2 а. п. 29- 32); дані протоколу огляду від 24 березня 2015 року з фото таблицею до нього, згідно якого встановлено що вилучений на місці злочину ніж має загальну довжину 43 см, довжину леза 29.6 см, ширину в середній третині 2.5 см, та поверхня леза ножа майже вся вкрита плямами червоно бурого кольору; дані висновку експерта № 5 від 12 лютого 2015 року відповідно до якого направлення раневого каналу спереду назад, зверху вниз, глибина не менше 12.8 см, що підтверджує значну силу завданого удару, які були досліджені судом у відповідності до вимог кримінального процесуального закону та обґрунтовано покладені в основу вироку.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 стверджує, що у ОСОБА_7 не було умислу на позбавлення життя потерпілого.
Сукупність зазначених вище обставин, та послідуюче усвідомлення ОСОБА_7 своїх дій дали суду підстави дійти висновку, з яким погоджується і колегія суддів касаційного суду, що засуджений діяв з прямим умислом на вбивство ОСОБА_8 . Крім того, засуджений не заперечує факт та механізм нанесення удару ножем в ліву частину грудної клітки потерпілого, а тому доводи захисника про відсутність мотиву та умислу на позбавлення життя потерпілого є необґрунтованими.
Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоровя особи» для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи вища судова інстанція орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Висновок суду про направленість умислу ОСОБА_7 на умисне вбивство ОСОБА_8 на думку колегії суддів касаційного суду є слушним та ґрунтується на сукупності фактичних обставин кримінального провадження, а також на показаннях свідків, експерта, висновках експертиз, які узгоджуються між собою.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження між обвинуваченим та потерпілим на час скоєння злочину були неприязні відносини, конфлікт виник на ґрунті вживання спиртних напоїв, спонтанно, кухонний ніж опинився в його руках не випадково, ОСОБА_7 вставши зі столу взяв ніж, який знаходився в шухляді столу з протилежного боку, де він сидів, довжина леза ножа свідчить про його підвищену травмуючи властивість, завданий прицільно у життєво важливий орган серце, порання зачепило печінку. Удар був одиничний так як потерпілий покинув дім, а свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_10 взявши під руки відвели потерпілого до сусіда. ОСОБА_7 після завдання удару не вжив заходів, щоб відвернути настання потерпілому шкідливих наслідків: не викликав швидку медичну допомогу, не доставив потерпілого до лікарні, не з`явився із зізнанням та не покаявся у вчиненому.
Сила завданого ОСОБА_7 удару та місце його нанесення, свідчать про те, що винний, завдаючи удар ножем цілеспрямовано у життєво важливі органи, що і спричинило ушкодження серця та печінки, у повній мірі усвідомлював та передбачав всю небезпеку своїх дій та діяв з прямим умислом на вбивство, та бажав настання зазначених наслідків.
Вибір засудженим знаряддя злочину і спосіб його отримання, стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого, визнання ним факту завдання удару потерпілому, неприязне відношення до ОСОБА_8 в той вечір, свідчать про те, що у обвинуваченого, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник намір вбити ОСОБА_8 , яке він намагався реалізувати але не довів до кінця з незалежних від його волі причин, так як потерпілий покинув дім в супроводі свідків та своєчасне надання потерпілому медичної допомоги.
Зазначені обставини органами досудового слідства і судом були встановлені з належною повнотою.
Відповідно до частини першої статті 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або діяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з частиною другою статті 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

У зв`язку з наведеним, суд касаційної інстанції вважає, що за встановлених судом фактичних обставин дії засудженого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.

Даних, які б свідчили, що в справі неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, що призвело до неправильної кваліфікації дій засудженого, колегією суддів не встановлено.

Доводи касаційної скарги захисника про невідповідність обвинувального акта щодо ОСОБА_7 вимогам процесуального закону були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та свого підтвердження не знайшли.

Доводи касаційної скарги прокурора про порушення апеляційним судом вимог ст. 439 КПК України, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 8 жовтня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні апеляційної скарги захисника засудженого щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_7 було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 квітня 2016 року, а матеріали кримінального провадження направлено на новий апеляційний розгляд. Апеляційний суд Херсонської області при новому розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , відповідно до вимог процесуального закону, провів судове слідство, дослідив докази по справі, допитав свідків та виніс мотивоване рішення, а тому доводи прокурора щодо порушень апеляційним судом ст. 439 КПК України є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував суспільну небезпеку та ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких, обставини справи, наслідки вчиненого винним, дані про особу засудженого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується за місцем проживання негативно, а також враховано, як обставину, що обтяжує покарання засудженого, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, судом враховано відсутність обставин, що пом`якшуть покарання засудженого.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни або скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційних скарг немає.

Керуючись статтями 433, 434, 442, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження, та захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 22 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3