Дата документу 14.04.2017
Справа № 334/1289/17
Провадження № 1-кп/334/299/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 розглянувши матеріали кримінального провадження №0000017 від 26 лютого 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

В С Т АН О В И В:

28 лютого 2017 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000017 від 26 лютого 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-3 КК України, з реєстром матеріалів досудового розслідування.

За результатами розподілу автоматизованою системою документообігу суду відповідно до вимог ч. 3 ст. 35 КПК України, обвинувальний акт автоматизовано розподілений для судового розгляду колегії суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 та суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Головуючим суддею ОСОБА_1 по даній справі було заявлено самовідвід, з тих підстав, що його близькі родичі були змушені повернутися на проживання до території України, де органи державної влади не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, він має обґрунтовані побоювання вважати, що його участь у розгляді даного кримінального провадження може поставити під загрозу їх життя і свободу та дати підстави для сумніву у його неупередженості при розгляді зазначеної справи.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Такий же обов`язок на суддю покладено також ч.1 ст.80 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Білуха проти України», в якому зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критерієм.

Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручання у процес правосуддя, не повинен мати місця. Ленінський районний суд м. Запоріжжя, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Суддя ОСОБА_1 є переселенцем із зони АТО і відповідно до указу Президента України №83/2015 від 14 лютого 2015 року переведений на роботу на посаду судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя у зв`язку з неможливістю відправлення правосуддя на тимчасово окупованій території терористичною організацією «Донецька народна республіка».

До зазначеного Указу суддя ОСОБА_1 обіймав посаду судді Торезького міського суду Донецької області.

На теперішній час територія міста Тореза є тимчасово окупованою територією терористичною організацією «Донецька народна республіка» («ДНР»). У місті Торез залишилися проживати близькі та рідні судді ОСОБА_1 .

Обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується участь у терористичній організації.

При розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за участю судді ОСОБА_1 існують реальні ризики загрози життю і здоров`ю його близьких і рідних, які мешкають на тимчасово окупованій території та вірогідність спроб тиску на суддю, що впливає на його упередженість.

На даний час існують факти затримання колишніх суддів Донецької області, які тепер працюють в судах, розташованих на території, підконтрольній Україні, факти їх насильницького утримання та впливу на них органами так званої «ДНР», а також факти погроз їх родичам.

З метою попередження виникнення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді ОСОБА_1 , ним заявлено самовідвід у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 .

Колегія суддів, одностайно прийшла до висновку, що відповідно до п.4 ч. 1 ст. 75 КПК України заява головуючого судді ОСОБА_1 про самовідвід підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 75-76, 80-82 КПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву головуючого судді ОСОБА_1 про самовідвід задовольнити.

Відвести головуючого суддю ОСОБА_1 від здійснення судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0000017 від 26 лютого 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Матеріали провадження передати на автоматичний розподіл провадження для визначення іншого головуючого судді по даній справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Інші судді, які входять до складу колегії:
ОСОБА_2

ОСОБА_3