Справа №: 398/893/17
провадження №: 1-кс/398/153/17
УХВАЛА
"29" березня 2017 р. слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В :
19.07.2015 року заяву ОСОБА_5 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування за фактом спричинення йому тілесних ушкоджень, що мало місце 19 липня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 . Попередня кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст.125 КК України.
20.07.2015 року до матеріалів кримінального провадження долучено висновок судово-медичного експерта № 345, в якому вказано, що на тілі ОСОБА_5 маються тілесні ушкодження у вигляді саден на лівому вусі та дане тілесне ушкодження утворилось внаслідок дії тупого твердого предмету та кваліфікуються як тілесне ушкодження легкого ступеню тяжкості з скороминучим розладом здоров`я.Також розслідуванням встановлено, що тілесні ушкодження потерпілому вчинив ОСОБА_6 .
28.09.2015 року слідчим СВ Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_7 було повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого
ч.1 ст. 125 КК України.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_6 вину у скоєному правопорушенні не визнав та повідомив, що він тілесні ушкодження ОСОБА_5 не спричиняв, але підтвердив наявність словесної перепалки та штовханину.
Досудове розслідування у кримінальному провадженню було відновлено. Після чого встановлено та допитано в якості свідка даної події ОСОБА_8 , котрий був присутній під час сварки ОСОБА_6 з ОСОБА_5 , однак свідок знаходився на певній відстані від місця події, в темну пору доби, на неосвітленій ділянці, в зв`язку з чим не міг бачити дії ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , а лише чув словесну перепалку, тому його показання не можуть бути визначальними для вирішення питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.
Однак, під час винесення оскаржуваної постанови прокурором взято до уваги покази підозрюваного ОСОБА_6 , його дружини ОСОБА_9 , яку допитано в якості свідка, та ОСОБА_8 , якого також допитано в якості свідка, і не надано належної правової оцінки показанням потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_10 , які прямо вказують на ОСОБА_6 , як на особу, що спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження зафіксовані у висновку судово-медичного експерта № 345.
Копію постанови про закриття кримінального провадження не було направлено потерпілому ОСОБА_5 своєчасно після її винесення, а отримано представником потерпілого, адвокатом ОСОБА_4 у відповідь на адвокатський запит 14 березня 2017 року в Олександрійському відділі поліції ГУ НП в Кіровоградській області, в зв`язку цим строк для оскарження закінчується 24 березня 2017 року.
В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_4 підтримав вимоги скарги і просить її задоволити.
Прокурор заперечує проти задоволення даної скарги, вважаючи оскаржувану постанову законною, винесеної відповідно до вимог чинного законодавства.
Заслухавши заявника та його представника , дослідивши матеріали справи, вважає, що доводи скарги є обґрунтованими і вона підлягає задоволенню
Ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Згідно ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Згідно ст.303 КПК Україна на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора про закриття кримінального провадження.
При огляді матеріалів кримінального провадження встановлено, що слідчим було допитано заявника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 . Також були проведені одночасні допити між даними особами та слідчі експерименти за участю потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . По кримінальному провадженню за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України були призначені та проведені судово-медична експертиза №345 від 20.07.2015 року щодо встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 та механізм їх утворення та додаткові судово- медичні експертизи з урахуванням обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , встановлених в ході слідчих експериментів за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .
Закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК, оскільки мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить відомостей про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування,не зазначені всі отримані в ході досудового розслідування докази та їх оцінка, не встановлене точне місце виникнення конфлікту , враховуючи розбіжності в показаннях потерпілого та свідків . Тобто, оскаржувана постанова не достатньо мотивована.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування.Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Керуючись ст.ст. 303 307, ч. 2 ст. 376 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Скаргу задовольнити.
Кримінальне провадження направити прокурору для вирішення питання про подальше досудове розслідування та прийняття законного і неупередженого процесуального рішення щодо закінчення досудового розслідування відповідно до вимог ст. 283 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Олександрійського
міськрайонного суду ОСОБА_1