ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/2794/16-к (пр. № 1-кп/201/366/2017), відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000245, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, раніше судимого:

-03 лютого 2009 року Кіровського районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільненого 17 вересня 2010 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік та 10 місяців;

-28 березня 2012 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до чотирьох років та трьох місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю строку покарання 27 листопада 2015 року;

-01 березня 2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

-10 листопада 2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 20 січня 2016 року приблизно о 09 годині 30 хвилин, знаходячись на вулиці біля буд. № 178 по вул. Мандриківській у м. Дніпрі, реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, який раніше вчинив розбій, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, відкрито, несподівано підійшов до малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та висунув вимогу віддавати мобільний телефон, при цьому погрожуючи застосувати фізичне насильство небезпечне для життя чи здоров`я, шляхом демонстрації ножу господарсько-побутового призначення, бажаючи, щоб у потерпілого ОСОБА_5 склалось враження, що у разі не виконання вимог, погроза буде реалізована, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Duos GT-E 1182», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 сріблястого кольору вартістю 213,00 гривень, чим завдав відповідну майнову шкоду ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого ОСОБА_4 разом з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність обвинувачений ОСОБА_4 20 січня 2016 року приблизно о 23 годині 15 хвилин, знаходячись на вулиці біля гуртожитку № 5 Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Лазаряна, 2, реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, який раніше вчинив розбій, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, відкрито, несподівано підійшов до потерпілої ОСОБА_7 та висунув вимогу віддати мобільний телефон, при цьому погрожуючи застосувати фізичне насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, шляхом демонстрації ножу господарсько-побутового призначення, бажаючи, щоб у потерпілої склалось враження, що у разі не виконання вимог, погроза буде реалізована, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy Core» модель «GT-18262» білого кольору IMEI 1: НОМЕР_3 ; IMEI 2: НОМЕР_4 вартістю 1 399,30 гривень, після чого, стоячи за спиною, тримаючи в районі шиї потерпілої правою рукою ніж господарсько-побутового призначення, бажаючи, щоб у потерпілої склалось враження, що у разі не виконання вимог, погроза буде реалізована, заволодів гаманцем, виготовленим з замінника шкіри коричневого кольору вартістю 44,00 гривні, в якому знаходилась карта «Універсальна» ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , чим завдав майнову шкоду потерпілій ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_4 разом з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, та заволодівши карткою «Універсальна» ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_6 , що належить потерпілій, розпоряджаючись викраденим майном, заволодів грошовими коштами у сумах 162,00 гривень, 318,00 гривень та 12,85 гривень, з урахуванням відсотків та зняття готівки, чим завдав майнову шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 1936,15 гривень.

Далі обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 21 січня 2016 року приблизно о 09 годин 30 хвилин, знаходячись на вулиці біля буд. № 122 по вул. Переяславській у м. Дніпрі, реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, який раніше вчинив розбій, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, відкрито, несподівано підійшов до потерпілої ОСОБА_8 та висунув вимогу віддати матеріально цінні речі, при цьому погрожуючи застосувати фізичне насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, шляхом демонстрації ножу господарсько-побутового призначення, бажаючи, щоб у потерпілої склалось враження, що у разі не виконання вимог, погроза буде реалізована, заволодів сумкою чорного кольору, виготовленою з тканини вартістю 154,50 гривень, в якій знаходився ноутбук марки «Lenovo G580G» чорного кольору вартістю 3 149,50 гривень, чим завдав майнову шкоду потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 3 304,00 гривень, Після чого ОСОБА_4 разом з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

З огляду на те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення та наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даного провадження, що не оспорюються. У зв`язку з цим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого особою яка раніше вчинила розбій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо та раніше неоднократно притягався до кримінальної відповідальності, судимість за які не погашена та не знята на даний час. При цьому ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. Обтяжуючих покарання останнього обставин, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному розмірі строку цього покарання, встановленого в санкції частини даної статті, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся. Саме таке покарання в умовах тримання обвинуваченого в ізоляції буде домірним скоєному злочину та перебуватиме у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, який раніше неоднократно притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та стійку злочинну спрямованість обвинуваченого, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду, посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 10 листопада 2016 року був засуджений вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, при цьому вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення до винесення зазначеного вироку суду, у зв`язку з чим суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Що стосується цивільних позовів поданих 11 березня 2016 року потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, зважаючи на волевиявлення самих потерпілих, які під час розгляду цього кримінального провадження даним складом суду письмово заявили про відсутність будь-яких матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, у зв`язку з чим не мали наміру подавати відповідні цивільні позови, вважає за необхідне залишити вказані позови без розгляду.

Питання щодо речових доказів по даному кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі із конфіскацією всього його майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення призначеним покаранням, покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року у виді чотирьох років позбавлення волі, остаточно визначивши покарання у виді семи років позбавлення волі із конфіскацією всього його майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 22 серпня 2017 року, обравши йому до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати у строк відбування призначеного ОСОБА_4 основного покарання строк попереднього ув`язнення та покарання відбутого частково з 22 січня 2016 року по 22 серпня 2017 року за вироками Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року та 10 листопада 2016 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Речовий доказ картку «Універсальна» ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 залишити за належністю потерпілій ОСОБА_7 .

Речовий доказ ніж господарсько-побутового призначення, який зберігається в камері схову речових доказів Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 855 від 23.02.2016) знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1