Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2075/16-к
Провадження №: 1-кп/332/21/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2017 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Богатирівка Вільнянського району Запорізької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодружений, офіційно непрацевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 03.11.2009 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 2 роки;

- 26.05.2010 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2,3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі; 23.07.2013 р. звільнився умовно-достроково, невідбутий строк покарання 3 місяці 9 днів

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Запоріжжі, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодружений офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 23.04.2001 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст. 17, ч. 2 ст. 81, ст. 42 КК України 1960 р. до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 45 КК України 1960 р. звільнений від відбування покарання із випробувальним терміном 1 рік;

- 19.06.2002 р. Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2, 3 ст. 185, ст.ст. 70,71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, 12.05.2004 р. звільнився умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 4 місяці;

- 04.08.2008 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений із встановленням іспитового строку 2 роки;

- 19.05.2009 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 18.07.2011 р. по відбуттю строку покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які раніше вчинили злочини, передбачені ст. 185 КК України, судимості за які не погашені і не зняті у встановленому законом порядку, повторно, умисно вчинили корисливе кримінальне правопорушення за таких обставин.

31.05.2016 р. близько 20.00 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заздалегідь домовившись про вчинення крадіжки, прибули до неогородженої та без охорони території відвалів ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 72.

Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи повторно, умисно, з корисливого мотиву, шляхом вільного доступу та, переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою власної фізичної сили відкопали та таємно викрали з вказаної території 100 кг. лому чорного металу, вартістю 455 грн., який належить ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь».

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на вказану вище суму.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у висунутому прокурором обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що у травні 2016 р. він зустрів ОСОБА_5 , разом з яким пішли на роботу. Коли проходили територією відвалів ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», побачили шматок залізної труби, який частково був закопаний у землю. Вдвох вони відкопали цей обрізок труби, довжиною десь 0,5 м., діаметром 1 м. та вагою близько 99 кг. Коли вони перенесли вказаний фрагмент труби від місця вчинення злочину, їх зупинили працівники охорони «Запоріжсталь», яким вони добровільно видали викрадене майно. Взагалі вони вважали, що вказана територія нікому не належить та їх дії по збору металу будуть правомірними.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у висунутому прокурором обвинуваченні також визнав повністю та пояснив, що 31.05.2016 р. вони з ОСОБА_4 пішли на територію відвалів з метою зібрати лом металу. Їм не було відомо, що вказана територія належить «Запоріжсталь». На відвалах вони відкопали фрагмент металевої труби, вагою близько 100 кг., а коли переносили його до пункту прийому металу, були зупинені працівниками охорони.

Крім того, обвинувачені у судовому засіданні зазначили, що критично ставляться до своєї протиправної поведінки, на теперішній неофіційно працевлаштувались, мають постійне місце проживання, обвинувачений ОСОБА_4 перебуває у фактичних шлюбних відносинах із жінкою, яка має неповнолітню дитину.

Представник потерпілого, повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, до судового засідання не з`явився, надав суду клопотання про проведення судового розгляду у його відсутності (а.с. 154-155 т. 1).

Обвинувачені під час розгляду справи заявили, що усвідомлюють незаконність і небезпечність своїх дій, повністю визнають наведені в обвинувальному акті прокурора обставини вчинення ними кримінального правопорушення, погоджуються з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого їм злочину за ч. 2 ст. 185 КК України.

Приймаючи до уваги, що сторонами кримінального провадження не оспорюються викладені в обвинувальному акті обставини вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб; враховуючи, що учасники судового провадження проти цього не заперечують, та немає сумнівів у тому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і роз`яснення суду щодо позбавлення у даному випадку права їх оскарження у апеляційному порядку, добровільності такої позиції, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження зазначених обставин у кримінальній справі.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені сторонами судового провадження докази в їх сукупності, суд визнає вину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, повністю доведеною.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинувачених, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні як ОСОБА_4 так і ОСОБА_5 до своєї протиправної поведінки, визнанні ними винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд також визнає рецидив злочину.

При призначенні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до положень ст. 65 КК України приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, віднесення його законодавством до категорії середньої тяжкості, характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, вартість викраденого майна, відсутність негативних наслідків для потерпілого через повернення викраденого майна.

Також суд при призначені покарання враховує дані, які характеризують особи обвинувачених, які раніше неодноразово судимі, працевлаштовані неофіційно, перебувають на обліку у КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької міської ради, постійне місце проживання кожного з них зареєстроване у встановленому законом порядку, неодружені, але обвинувачений ОСОБА_4 на теперішній час перебуває у фактичних шлюбних відносинах.

З урахуванням всіх обставин, які характеризують вчинений злочин та особи винних, суд визнає необхідним й достатнім для їх виправлення та запобігання вчинення ними нових злочинів призначення покарання у вигляді обмеження волі. Крім того, обставин, які унеможливлювали б призначення вказаного виду покарання, передбачених ч. 3 ст. 61 КК України, під час розгляду справи встановлено не було.

Але, враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити обвинуваченим покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, у сукупності з відомостями, що характеризують особи обвинувачених, їх ставлення до скоєного: як ОСОБА_4 так і ОСОБА_5 вину свою визнали і не намагались уникнути кримінальної відповідальності та покарання, зазначили про дотримання ними у майбутньому загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві. Крім того, від їх дій тяжких наслідків не настало; підприємство, де було викрадене майно, не наполягає на суворій мірі покарання.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що забезпечити виправлення обвинувачених можливо без реального відбування ними покарання, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за їх поведінкою та виконанням покладених на них обов`язків відповідними органами протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинувачених.

Потерпілим цивільний позов у цьому кримінальному проваджені заявлений не був.

Питання про долю речових доказів по даному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до положень ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати з дня проголошення вироку суду.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до положень ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_5 обчислювати з дня проголошення вироку суду.

Речовий доказ по справі лом чорного металу, вагою 100 кг. залишити ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», як законному володільцю вказаного майна.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. На вирок суду може бути подана апеляційна скарга апеляційному суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1