Справа №-613/1420/16-к Провадження №-1-кп/613/36/11-кп/613/36/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року. Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , 05 червня 2016 року, близько 18-30 години, маючи умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень, знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , в ході сварки, що виникла на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, штовхнула обома руками ОСОБА_10 , в результаті чого остання упала на землю та коли ОСОБА_10 знаходилась у лежачому положенні, ОСОБА_6 вихватила в неї із рук дерев`яну гілку, якою навмисно нанесла ОСОБА_10 два удари в область голови, спричинивши останній тілесне ушкодження у вигляді синця на волосяній частині голови, яке за ступенем тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їй злочині не визнала, пояснила, що 05 червня 2016 року вона вийшла до своєї огородньої ділянки, де побачила, що ОСОБА_10 пасе своїх кіз на її городі. В зв`язку з чим у них виникла сварка, яка тривала біля 10 хвилин. Однак зазначила, що ОСОБА_10 вона не била, лише її лаяла. Після чого повернулася додому, а через деякий час до неї приїхали працівники поліції. Показання свідка ОСОБА_11 вважала неправдивими, так як у останньої неприязне ставлення до обвинуваченої у зв`язку з тим, що вона /обвинувачена/ раніше зверталась в поліцію із заявою про розбещення свідком ОСОБА_11 її неповнолітньої дитини.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_6 , її вина у вчиненні інкримінованого їй злочину повністю підтверджується наступними доказами:
-показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що 05 червня 2016 року, вона пасла своїх кіз біля ГРП, що знаходиться біля огороду ОСОБА_6 . Остання вийшла із-за повороту та почала висловлюватися нецензурною лайкою в бік ОСОБА_10 , посилаючись на те, що ОСОБА_10 пасе своїх кіз на її огороді. Підійшовши ближче до ОСОБА_10 , ОСОБА_6 штовхнула останню двома руками, ОСОБА_10 впала на землю, а ОСОБА_6 вихопила у потерпілої дубчик та вдарила її два рази в область голови, після чого ОСОБА_6 поламала той дубчик, викинула його та пішла додому. ОСОБА_10 встала, пішла теж додому, де викликала працівників поліції;
-показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що 05 червня 2016 року, вона разом зі своєю бабусею знаходилась вдома, коли почула на дворі крик. Бабуся попрохала її вийти на подвір`я та подивитися, що там сталося. Коли ОСОБА_11 вийшла з будинку, то побачила біля городу ОСОБА_6 , вона нецензурною лайкою ображала ОСОБА_10 , потім ОСОБА_12 підійшла до ОСОБА_10 та штовхнула її, остання впала на коліна, в цей момент ОСОБА_12 вихватила в ОСОБА_10 дубець, який знаходився руках останньої, та нанесла їй декілька ударів в область голови, після чого повернулася та пішла додому;
-даними висновку судово-медичної експертизи № 133-БГ/16 від 06.06.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 , мається тілесне ушкодження у вигляді синця на волосяній частині голови, яке за ступенем тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Вищевказані ушкодження утворились від ударної та ударно-ковзючої дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості яких не знайшли свого відображення в характері ушкоджень. Синець на волосяній частині голови міг утворитись від удару гілкою дерева. Тілесні ушкодження, що малися у ОСОБА_10 могли бути спричинені їй 05.06.2016 року та виникли від нанесення сторонньою особою по її тілу двох травматичних впливів, з прикладанням сили, достатньої для їх виникнення. Садно в області колінного суглобу могло утворитись внаслідок падіння ОСОБА_10 з висоти зросту /а.с.20-21/;
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 30.06.2016 року за участю ОСОБА_10 , в ході якого потерпіла розповіла та показала як ОСОБА_6 наносила їй удари /а.с.22-23/ та фототаблицею до протоколу слідчого експерименту /а.с.24-25/;
-даними додаткового висновку судово-медичної експертизи № 150-БГ/16 від 30.06.2016 року, відповідно до якого механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , на який вона вказала під час проведення з нею слідчого експерименту 30.06.2016 року, не суперечить судово-медичним даним по механізму виникнення ушкоджень у ОСОБА_10 . Садно в області колінного суглобу могло утворитись внаслідок падіння ОСОБА_10 з висоти зросту, синець на волосяній частині голови міг утворитись від удару гілкою дерева, на що і вказувала ОСОБА_10 ;
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.08.2016 року за участю ОСОБА_11 , в ході якого свідок розповіла та показала як ОСОБА_6 наносила ОСОБА_10 удари /а.с.30-31/ та фототаблицею до протоколу слідчого експерименту /а.с.32-33/.
-даними додаткового висновку судово-медичної експертизи № 5244-ая/16 від 08.09.2016 року, відповідно до якого тілесні ушкодження у ОСОБА_10 утворились внаслідок дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, синець - за механізмом удару або удару-стиснення, садно - за механізмом тертя-ковзання, та, враховуючи їх морфологічні ознаки, могли бути отримані близько 1 доби до проведення огляду (06.06.2016 року). Цей висновок підтверджується загальним виглядом ушкоджень, а також стадією загоєння садна та кольором синця. Показання свідка ОСОБА_11 , викладені у протоколі проведення слідчого експерименту від 15.08.2016 року в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення встановлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень /а.с.35-36/;
За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину, доказана повністю, її дії суд кваліфікує: за ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
Суд вважає, що позиція обвинуваченої щодо невизнання вини є формою захисту, яка обрана останньою з метою уникнути покарання. Посилання ОСОБА_6 на те, що свідок надає неправдиві свідчення через те, що ОСОБА_6 зверталась до поліції з приводу дій останньої не знайшли свого підтвердження /суду не були надані ані копії самого звернення ОСОБА_6 з відміткою про прийняття заяви, ані результати розгляду її заяви.
Посилання захисника на певну невідповідність в показаннях потерпілої та свідка щодо того в якому порядку відбувались події, та на який бік впала потерпіла, усунуті при вивченні протоколів слідчих експериментів за участю останніх, які проводились безпосередньо після подій, в той час як в суді ці особи допитувались через десять місяців після подій.
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_6 встановлено, що вона раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, не працює, має на утримані 3-х неповнолітніх дітей, на час вчинення злочину мала на утриманні 4-х неповнолітніх дітей, є особою, яка має право на пільги, передбачені для багатодітних сімей.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Обговорюючи питання про строк та вид покарання обвинуваченій, суд враховує тяжкість вчиненого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, сукупність відомостей про особу обвинуваченої, і вважає за необхідне призначити їй покарання у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 125 КК України.
Запобіжний захід не обирався, цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати та речові докази відсутні.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, -

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 /п`ятсот десять/ гривень.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ -