Справа 127/3494/17
Провадження 1-кс/127/1369/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження № 0001772 внесеного до ЄРДР 03.04.2013, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Вінниця, українець, громадянин України, із середньою загальною освітою, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 та ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
16.02.2017, до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого відділу Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001772 від 03.04.2013, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.289 та ч. 2 ст. 186 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.05.2004 року, приблизно о 16.45 годині, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з метою незаконного заволодіння автомобілем, попередньо відслідкувавши автомобіль марки «БМВ Х-5», д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 р.в., який знаходився по вул. Гоголя, біля буд. №1. поблизу магазину «ДЦ» у м. Вінниця, де діючи згідно заздалегідь розробленого плану злочинних дій, дочекавшись коли до вказаного автомобіля підійшла власниця ОСОБА_10 та відкрила задні дверки, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишились в автомобілі останнього, марки ВАЗ 2108, для спостереження за навколишньою обстановкою та супроводження викраденого автомобіля за місто, в той час як ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_6 , підійшов до автомобіля ОСОБА_10 , та наніс їй удар по голові і схопив рукою за волосся, та заштовхав в салон автомобіля між передніми та задніми сидіннями, завдаючи при цьому удари руками по голові, обличчі та спині, відібрав в неї ключі від автомобіля і передав їх ОСОБА_6 , який вже знаходився за кермом вищевказаного автомобіля.

Внаслідок даних дій, згідно висновку судово-медичної експертизи № 2051 віл 20.07.2004 року у гр. ОСОБА_10 мали місце ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синців на обличчі, гематоми в поперекових ділянках, забою нирок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого ОСОБА_6 , керуючи вищевказаним автомобілем, виїхав за місто де, заїхавши в ліс, висадили потерпілу ОСОБА_11 , а самі поїхати у невідомому напрямку, заподіявши їй матеріальну шкоду на суму 490 000 гривень.

Таким чином своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, транспортного засобу, вартість якого у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Крім цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 при вчиненні незаконною заволодіння автомобілем марки «БМВ Х-5» ОСОБА_10 , 25.05.2004 року приблизно о 16.45 годині у ОСОБА_6 та у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння особистими речами ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний останні підійшли до автомобіля марки «БМВ Х-5» д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 р.в., який знаходився по вул. Гоголя, біля буд. №1, поблизу магазину «ДЦ» у м. Вінниця, де діючи згідно заздалегідь розробленого плану злочинних дій, розподіливши між собою ролі, дочекавшись коли до вказаного автомобіля підійшла власниця ОСОБА_10 та відкрила задні дверцята вищевказаного автомобіля, ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_6 , підійшли до автомобіля ОСОБА_11 , та ОСОБА_7 наніс їй удар по голові і схопив рукою за волосся, та заштовхав в салон автомобіля між передніми та задніми сидіннями, завдаючи при цьому удари рудами по голові, обличчі та спині, відібрав в неї ключі від автомобіля і передав їх ОСОБА_6 , який вже знаходився за кермом вищевказаного автомобіля.

Після чого рухаючись на вищевказаному автомобілі в напрямку Гніванського шосе, користуючись безпорадним станом ОСОБА_10 , відкрито заволоділи її мобільним телефоном «Самсунг Е - 700», вартістю 3300 грн., грошима в сумі 530 грн., шкіряною сумкою вартістю 750 грн., кольоровим макетом вартістю 10 грн., двома жіночими кофтами, кожна вартістю 300 грн. (на загальну суму 600 грн.), а всього на загальну суму 5190 грн..

Внаслідок чого згідно висновку судово-медичної експертизи № 2051 від 20.07.2004 року у гр. ОСОБА_10 мали місце ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синців на обличчі, гематоми в поперекових ділянках, забою нирок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України - (грабіж) тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

- протоколом заяви про вчинений злочин ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду місця події від 26.05.2004;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 ;

- протоколом очної ставки;

- протоколом огляду та вилучення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_14 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

- протоколом огляду речового доказу;

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання;

- протоколом відтворення обстановки та обставин подій;

- протоколом огляду речового доказу;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;

- висновком експерта №2051;

- протоколами явки з повинною ОСОБА_7 ;

- повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_6 ..

Відповідно до п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. До особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом IX цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289 та ч.2 ст.186 КК України за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років та від чотирьох до шести років відповідно.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до витягу з бази «Інтерпол», наданого ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку.

На даний час місцезнаходження підозрюваного у даному кримінальному провадженню не відоме, він переховується від органів досудового розслідування у зв`язку з чим оголошений в розшук.

Наведене свідчить про те, що перебуваючи на волі підозрюваний і в подальшому буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам.

Обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Крім цього, неприйнятними для екстрадиції процесуальним рішенням є ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу, що за своєю природою не є рішенням про обрання або застосування запобіжного заходу, відповідно до вищевказаних нормативних актів, які мають вищу юридичну силу ніж чинне кримінально процесуальне законодавство.

За наведених підстав слідчий, просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, суду пояснила, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, тому переховується від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином може перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу. Крім того, прокурор в судовому засіданні довела, що ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку, надавши суду підтверджуючі цьому докази.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання слідчого.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 107 ч. 1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.

Враховуючи те, що від учасників процесуальної дії не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тому слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосуванням технічних засобів фіксування.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до матеріалів клопотання та з доводів прокурора наданими в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що згідно відповіді на запит прокурора та копії розшукової картки ОСОБА_6 перебуває у міжнародному розшуку.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_6 , раніше не судимий, переховується від органів досудового розслідування.

Проте, не дивлячись на вищенаведене, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_6 у встановленому законом порядку оголошено про підозру у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція статті за один з яких, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, перебування його у міжнародному розшуку, відсутність соціально стримуючих факторів та соціальних зв`язків, а також той факт, що злочин вчинено з особливою зухвалістю, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 та ч. 2 ст. 186 КК України обґрунтована.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, перебування підозрюваного у міжнародному розшуку, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, проте з урахуванням обставин та наслідків кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для визначення ОСОБА_6 розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого відділу Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити до 17 квітня 2017 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя