Провадження № 1-кс/201/9801/2016
УХВАЛА
Іменем України
09 грудня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретар ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка дії в інтересах ОСОБА_6 , на постанову слідчого в ОВС 1-го СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 29.04.2016 про закриття кримінального провадження № 0000818, внесеного до ЄРДР 149.11.2015 за ознакам злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах потерпілого ОСОБА_6 , звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого в ОВС 1-го СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 29.04.2016 про закриття кримінального провадження № 0000818, внесеного до ЄРДР 149.11.2015 за ознакам злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
В обґрунтування скарги зазначила, що оскаржувана постанова прийнята із порушенням вимог ст. 9 КПК України щодо повноти та об`єктивності досудового розслідування. 29.04.2016 слідчим вже приймалася постанова про закриття провадження, яка була скасована ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2016. Оскаржувана постанова є аналогічною за змістом попередній. Слідчим не перевірені викладені ОСОБА_6 обставини, не проведені необхідні слідчі дії. Вказує, що вона, як представник потерпілого ОСОБА_6 намагалася записатися на прийом до слідчого, але їй було відмовлено. Вона зверталася до слідчого із листом, повторно намагалася потрапити до слідчого, але їй відмовлено у прийомі, відповіді на лист не надано.
Зазначила, що на досудовому розслідування слідчий не залучив адвоката як представника потерпілого, потерпілий ОСОБА_6 повторно не допитувався, а при першому допиті не був допитаний належним чином, оскільки у ОСОБА_6 не було захисника. Ані він ані його представник не мали можливості надати докази, ознайомитись з матеріалами провадження, надати клопотання, пояснення, додаткову інформацію щодо свідків та щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення.
Вказала, що ОСОБА_6 наразі змінив свої показання в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська, яким розглядається кримінальне провадження, де він є обвинуваченим, вину не визнає, оскільки при визнанні вини до нього застосовувалися недозволені методи слідства.
Слідчий у постанові вказав, що ОСОБА_6 не зміг чітко вказати прізвища осіб, які застосовували до нього тортури, наносили тілесні ушкодження. Проте ОСОБА_6 зазначає, що може їх впізнати безпосередньо чи за фотографією, але слідчий не проводив пізнання.
Слідчим порушені права потерпілого, зокрема, не допущено до проведення процесуальних дій, не повідомлено про права та обов`язки, позбавлено можливості заявляти відводи і клопотання, звертатися зі скаргами, знайомитися з матеріалами провадження.
Враховуючи викладене, просив скаргу задовольнити.
Заявник в судовому засіданні вимоги скарги підтримала та просила її задовольнити, додатково відзначивши, що вона не представляла інтереси потерпілого ОСОБА_6 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000818 від 19.11.2015, тому ним не подавалися клопотання про проведення слідчих дій. Зазначила також, що в матеріалах кримінальної справи № 755 стосовно ОСОБА_6 є висновок СМЕ від 01.06.2012, яким підтверджується наявність у нього легких тілесних ушкоджень, які вказують на застосування до нього недозволених методів слідства.
Прокурор в судовому засіданні проти вимог скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні, оскільки вважав, що слідство проведено у повному обсязі, всі доводи ОСОБА_6 перевірені, у т.ч. шляхом проведення службової перевірки. ОСОБА_6 був допитаній в СІЗО за участю адвоката. Висновок СМЕ, на який посилається адвокат вказує на отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень за три дні до затримання, а в при допиті він вказував, що отримав їх за день до затримання.
Суд, вислухавши думку заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, матеріали наданого кримінального провадження, приходить до такого висновку.
Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.
Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як встановлено судом, постановою слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 29.09.2016 закрито кримінальне провадження № 0000818, внесене до ЄРДР 19.11.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях працівників МВС та СБУ в Дніпропетровській області складу кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у СВ Прокуратури Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000818 від 19.11.2015 за фактом застосування недозволених методів досудового розслідування до ОСОБА_6 - за ознаками ч. 2 ст. 365 КК України. Підставою внесення до ЄРДР є ухвала суду.
Допитаний ОСОБА_6 показав, що 31.05.2012 в ході проведення обшуку працівники МВС та СБУ в Дніпропетровській області застосовували до нього незаконні методи ведення слідства, зазначаючи, що про свої права він може «забути» та вимагали від нього дачі завідомо неправдивих показань про те, що вибухи 27.04.2012 скоїв він та ОСОБА_7 . Погрожували незаконним впливом на його близьких родичів. Пропонували за дачу завідомо неправдивих відомостей пом`якшити покарання та комфортні умови перебування в слідчому ізоляторі та колонії, обіцяли не чіпати родину. Маючи страх за близьких родичів, він тривалий час не оголошував даних обставин. Крім того, ОСОБА_6 показав, що в ході його затримання та обшуку йому невстановленими особами нанесено легкі тілесні ушкодження, які підтверджено актом СМЕ.
Проведеним в рамках кримінального провадження №0000420 від 13.11.2013 досудовим розслідуванням вже перевірено факти, викладені у заяві ОСОБА_6 , обставинам дано об`єктивну та всебічну оцінку. За результатами досудового розслідування слідчим ОСОБА_8 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України від 21.11.2013. Постанова згідно ухвали Апеляційного суду м. Києва від 16.01.2014 відповідає вимогам закону та прийнята з дотриманням вимог КПК України.

З урахуванням отриманих під час досудового розслідування об`єктивних даних в діянні співробітників МВС та СБУ в Дніпропетровській області, відсутні обов`язкові ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторін кримінального правопорушення, а саме: вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, спричинення істотної шкоди або прямих тяжких наслідків охоронюваним законом правам, свободам та інтересам, діяння вчинене з прямим умислом.

Допитаний як потерпілий ОСОБА_6 надав неконкретні показання, а саме, не вказав на осіб, які застосовували до нього тортури та наносили тілесні ушкодження. Повідомив, що не зможе нікого впізнати, конкретизувати співробітники якого органу застосовували до нього недозволені методи розслідування. Посилаючись на психологічний тиск з боку окремих працівників правоохоронних органів, ОСОБА_6 не зміг показати в чому такий психологічний тиск виражався.
Під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 , останній повністю визнавав свою вину та вибачався перед потерпілими, щиро розкаювався у скоєнні інкримінованих йому злочинів. Свої показання під час судового слідства надавав без жодного тиску в присутності захисників та громадськості.
Більш конкретні і точні відомості про час, місце, обставини, мотиви, суб`єктів злочину ОСОБА_6 не може надати слідству, у зв`язку з тим, що не бачив жодної особи, яка за його словами застосовувала під час обшуку та у приміщеннях кримінального розшуку до нього недозволені методи досудового розслідування та не пам`ятає більшість подій.
Слідчий прийшов до висновку про відсутність складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України в діях працівників правоохоронних органів, оскільки перевірено усі можливі джерела обставин, викладених ОСОБА_6 та не отримано доказів причетності співробітників МВС та СБУ до вказаних подій.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження потерпілий ОСОБА_6 , допитувався 15.04.2016 слідчим ОСОБА_5 в умовах ДСІЗО № 3. Надав показання, в яких вказав, що 31.05.2012 в ході обшуку його помешкання йому підкинули речовину невідомого походження, пошкодили його майно, погрожували йому, застосовували тортури, обмежили його право на захисника. За висновками СМЕ у нього виявлені легкі тілесні ушкодження. У приміщенні карного розшуку його також били, погрожували, психологічно тиснули, погрожували. Як вбачається з протоколу допиту, потерпілому ОСОБА_6 були роз`яснені його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.ст. 18, 66, 244 КПК України, про що у протоколі маються його підписи. Він допитувався у присутності його захисника - ОСОБА_9 . Протокол підписав, зазначивши, що ним прочитано та з його слів записано вірно. Жодних зауважень до протоколу не вніс.

Як видно з протоколу допиту, при допиті ОСОБА_6 не вказав конкретні прізвища осіб, які йому погрожували та спричиняли тілесні ушкодження.

Згідно висновку «Про результати службового розслідування за інформацією прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України щодо можливого застосування окремими працівниками УКР ГУМВС заходів впливу до громадянина ОСОБА_6 » від 12.03.2015, затвердженого начальником ГУМВС України в Дніпропетровській області 13.03.2015, комісією на підставі наказу ГУМВС від 02.03.2015 № 665, відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, проведено службове розслідуванні за інформацією прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України щодо можливого застосування окремими працівниками УКР ГУМВС заходів впливу до громадянина ОСОБА_6 , встановлено, що 20.02.2015 за вх. № 1880 до ГУМВС з військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України надійшла інформація щодо можливого застосування окремими працівниками УКР ГУМВС заходів впливу до громадянина ОСОБА_6 .

Як з`ясовано, 16.11.2011 о 00.03 на службу «102» до Дніпропетровського МУ ГУМВС від начальника охорони ПП «Леон» ОСОБА_10 надійшло повідомлення про те, що неподалік від зупинки маршруту № 1 поблизу торгівельного центру, розташованого на проспекті Карла Маркса, 5, навпроти торгівельно-розважального центру «Європа», розташованого на площі Європейській, 2, м. Дніпропетровська, відбувся вибух невстановленого вибухового пристрою, внаслідок якого загинув громадянин ОСОБА_11 . Зазначену подію одразу було зареєстровано до ЖРЗПЗ Бабушкінського і ОСОБА_12 та тієї ж доби слідчим відділом відкрито кримінальну справу № 62112386 за ч. 3 ст. 258 КК України.

Після огляду місці події та проведення невідкладних слідчих дій, зазначену кримінальну справу 16.11.2011 передано за підслідністю до УСБ України у Дніпропетровській області для організації проведення досудового розслідування, де кримінальній справі присвоєно № 355.

В подальшому, під час проведення слідчих та оперативно-розшукових заходів працівниками УСБ України Дніпропетровській області, ДКР, ДОТЗ та ДОС МВС України, УКР, УОТЗ УОЮ ГУМВС отримано інформацію про причетність громадян ОСОБА_6 і ОСОБА_13 до вчинення зазначеного злочину.

31.05.2012 слідчим УСБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 115 КПК України (1960 року) та поміщено до режимних умов ITT ОСОБА_12 02.06.2012 Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська останнім обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ухвали Індустріального районного суду міс Дніпропетровська від 04.12.2014 у судовому засіданні, яке відбувало 24.04.2014 громадянин ОСОБА_6 заявив про застосування до нього у період з 31 травня до 01 червня 2012 року працівниками УКР ГУМВС заходів фізичного та психологічного впливу під час проведення досудового розслідування.

Відповідно до виписки із протоколу судового засідання від 24.04.2014 обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що 31.05.2012 працівниками УСБ за участю працівників міліції, на підставі постанови суду, із застосуванням заходів фізичного впливу та спеціально засобу - наручників, проведено обшук за його місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 . Після обшуку 01.06.2012 о 04.00 працівники УСБ доставили ОСОБА_6 до адміністративної будівлі УКР ГУМВС, де працівники міліції у присутності начальника зазначеного управління полковника міліції ОСОБА_14 , застосовуючи заходи фізичного та психологічного впливу вимагали ОСОБА_6 визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення.

У подальшому 01.06.2014 ОСОБА_6 було доставлено адміністративної будівлі УСБ України у Дніпропетровській області, де він склав явку з повинною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 3 ст. 258-3, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.

Будучи опитаними, з цього приводу начальник УКР ГУМВС полкові міліції ОСОБА_14 , заступник начальника цього ж управління підполковник міліції ОСОБА_15 пояснили, що у 2011 та 2012 роках ними у складі СОГ УСБ та ГУМВС проводилися заходи, спрямовані на затримання підозрюваних в організації та вчинення терористичних актів на території міста Дніпропетровська.

Старшим групи був призначений слідчий СБУ, яким проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 . При цьому, працівники УКР ГУМВС не приймали участі у проведенні зазначеної слідчої дії. Охорону ОСОБА_6 здійснювали працівники спецпідрозділу УСБ України Дніпропетровській області.

Після завершення обшуку ОСОБА_6 було доставлено Дніпропетровського бюро судово-медичної експертизи, де зафіксовано відсутність у останнього будь-яких тілесних ушкоджень.

У подальшому, ОСОБА_6 доставлено до адміністративної буді УСБ України у Дніпропетровській області для проведення необхідних слідчих дій.

До адміністративної будівлі УКР ГУМВС та інших приміщень ГУМ ОСОБА_6 не доставлявся. Будь-які інші слідчі або процесуальні дії участю працівників УКР ГУМВС не проводилися. Також будь-які заходи фізичного або психологічного впливу до ОСОБА_6 не застосовувалися.

За результатами перевірки обліків доставлених до Дніпропетровського МУ ГУМВС з`ясовано, 31.05.2012 ОСОБА_6 працівниками УСБ України у Дніпропетровській області був поміщений режимних умов ГГТ.

Згідно із записами журналу первинного обстеження і реєстрації медичної допомоги особам, які тримаються в ІТТ Дніпропетровського МУ ОСОБА_6 при поміщенні до режимних умов, скарг на стан здоров`я не виказував. У свою чергу, відповідно до акту № 56 від 31.05.2012 під час огляду у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на обох ногах, які зі слів останнього він отримав 30.05.2012, коли спіткнувся та впав. Також, відповідно до амбулаторного журналу ОСОБА_6 за час перебування в режимних умовах за медичною допомогою не звергався. Через деякий час, 17.07.2012 ОСОБА_6 було поміщено до режимних умов Дніпропетровського слідчого ізолятора.

У подальшому 06.08.2012 ОСОБА_6 працівниками УСБ знову був поміщений до режимних умов ITT. Відповідно до записів журналу первинного обстеження і реєстрації медичної допомоги особам, які тримаються в ITT Дніпропетровського МУ ОСОБА_6 при поміщенні до режимних умов скарг на стан здоров`я не виказував, за результатами огляду тілесних ушкоджень у останнього не виявлено.

Також відповідно до записів амбулаторного журналу ITT Дніпропетровського МУ ОСОБА_6 під час перебування в режимних умовах 22.09.2012 звернувся зі скаргою на розлад шлунку, у зв`язку з цим останньому було надано медичну допомогу, а саме, 1 таблетку левоміцетину, 2 таблетки активованого вугілля.

24.10.2012 ОСОБА_6 було поміщено до режимних умов Дніпропетровського слідчого ізолятора.

За результатами службового розслідування, зроблено висновок про те, що відомості, викладені ОСОБА_6 щодо застосування у період з 31 травня до 01 червня 2012 року працівниками УКР ГУМВС заходів фізичного та психологічного впливу не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Згідно пояснень начальника відділення СВ УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_16 від 04.02.2015, у 2012 році він разом із іншими співробітниками СБУ приймав участь у розслідуванні кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 . Старшим групи слідчих на момент закінчення досудового був співробітник головного слідчого Управління СБ України ОСОБА_17 . Під час розслідування він разом із іншими слідчими приймав участь у проведенні слідчих дій за участю обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_18 . Всі слідчі дії проходили згідно вимог КПК України, ніяких зауважень при проведенні слідчих дій як від обвинуваченого так і від захисника не надходило та відповідно в протоколах слідчих дій не відображалось. При проведенні слідчих дій, а також до них або після, ніяких методів фізичного, психічного тиску до обвинуваченого не застосовувалось.

31.05.2012 за місцем мешкання ОСОБА_6 було проведено обшук, під час якого всі вилучені предмети були вказані у протоколі обшуку. Обшук проводився начальником 1-го відділення СВ УСБ України ОСОБА_19 . Ним проведення слідчої дії не переривалось, під час проведення слідчої дії ОСОБА_6 ніхто нікуди не виводив, він завжди був у полі зору всіх учасників слідчої дії.

Як вбачається із висновку СМЕ № 1886е, проведеної 01.06.2012 на підставі постанови начальника першого відділу ГУ СУ СБ України від 312.05.2012, ОСОБА_6 повідомив, що 27.04.2012 по теперішній час тілесних ушкоджень йому ніхто не спричиняв. 31.05.2012 він отримав тілесні ушкодження в області гомілок при затриманні. За висновком експерта, у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна лінійної форми на передній поверхні правої гомілки у середині третини. Садна лінійної форми на нігтьовій фаланзі 2-го пальця правої кисті по тильній поверхні. Двох синців округлої форми на задньо-внутрішній поверхні правої гомілки, на межі середньої та нижньої третини.

Експертом зроблено висновок про те, що тілесні ушкодження садно на передній поверхні правої гомілки з вологим блідо-рожевим дном, синці на задньо-внутрішній поверхні правої гомілки багрово-синюшного кольору, без чітких меж) можливо утворилися 31.05.2015, а тілесні ушкодження - садно лінійної форми на нігтьовій фаланзі 2-го пальця правої кисті під буро-коричневою коринкою, вище рівня оточуючої шкіри) можливо вказати, що термін їх отримання - біля 3-6 діб до моменту огляду.

Як видно із самої постанови про призначення експертизи від 31.05.2012, начальника відділу УГС УСБ України ОСОБА_17 , 27.04.2012 відбувся вибух на проспекті К.Маркса, а 31.05.2012 ОСОБА_6 затримано.

У протоколі допиту потерпілого від 15.04.2016 ОСОБА_6 вказує, що його затримали о 15 год.00 хв. за місцем його реєстрації, скрутили та уткнули носом у стінку, на очі натягнули капюшон. Хто його бив він не бачив, йому погрожували, наносили удари (не на камеру).

Як зазначено в СМЕ, зі слів самого ОСОБА_6 , 27.04.2012 по теперішній час йому тілесні ушкодження ніхто не спричиняв, а 31.05.2012 він отримав тілесні ушкодження в області гомілок при затриманні.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, 07.07.2016 ОСОБА_6 було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_3 .

На її адвокатський запит від 19.08.2016 про стан кримінального провадження та про можливість залучення її як представника потерпілого, листом начальника першого СВ СУ Прокуратори Дніпропетровської області від 23.08.2016 № 2814вих-16, повідомлено, що відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за заявою ОСОБА_6 щодо не ініціювання перевірки факту застосування до нього недозволених методів слідства під час судового розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 та ОСОБА_21 за ст.ст. 258-3 ч. 1, 258 ч. 2, 15 ч. 2, 258 ч. 2, 263 ч. 3 КК України, слідчим 28.03.2016 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Про прийняте рішення було повідомлено заявника у встановленому законом порядку.

Також повідомлено, що 19.11.2015 внесено до ЄРДР за №0000818 відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за заявою ОСОБА_6 щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування співробітниками МВС та УСБ України. 18.08.2016 досудове розслідування відновлено на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Досудове розслідування триває.

Повідомлено, що інші питання, адвокат може узгодити зі старшим слідчим першого СВ СУ прокуратури області ОСОБА_22 у слідчому відділі, попередньо погодивши дату та час телефонами.

Проте до самого закриття провадження, сам потерпілий ОСОБА_6 та його представник клопотань про проведення додаткових слідчих та процесуальних дій не заявляли.

ОСОБА_6 не вказував при допиті, хто з працівників УСБ України в Дніпропетровській області та УКР ГУМВС в Дніпропетровській області його бив, заявив , що повідомити про їх не може. Зі слів самого ОСОБА_6 31.05.2012 він отримав тілесні ушкодження в області гомілок при затриманні, тобто, не при проведенні з ним слідчих дій, зокрема, при обшуку, допиті з метою надання визначальних показань, як на те вказує ОСОБА_6 .

За поясненнями осіб, які брали участь у обшуку, під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), а також після обшуку - в адміністративній будівлі УКР ГУМВС ( ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ) у період з 31 травня до 01 червня 2012 року працівниками УКР ГУМВС заходи фізичного та психологічного впливу не застосовувалися.

Отже, приходжу до висновку, що слідчим спростовані факти застосування до ОСОБА_6 як на його думку недозволених методів слідства, перевищення службових повноважень співробітниками органів МВС та СБУ в Дніпропетровській області з посиланням на матеріали кримінального провадження. На виконання вимог ч. 2 ст. 9 КПК України всебічно, повно досліджено обставини кримінального провадження та відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого є вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. Тому у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 303-307, 369, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги адвокату ОСОБА_3 , яка дії в інтересах ОСОБА_6 , на постанову слідчого в ОВС 1-го СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 29.04.2016 про закриття кримінального провадження № 0000818, внесеного до ЄРДР 149.11.2015 за ознакам злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України - відмовити.
Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 09 грудня 2016 року. Повний текст ухвали складений та оголошений 14 грудня 2016 року.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровського області протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1