Дата документу Справа № 332/2087/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/311/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 332/2087/16-к
Категорія: ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2,
186 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002017 та № 0003007,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2, 186 ч. 2 КК України,
встановила:
в апеляційній скарзі обвинувачений просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, посилаючись на те, що він щиро кається у вчиненому, за станом здоров`я потребує лікування, його цивільна дружина є вагітною, а він являється єдиним годувальником родини. Також зазначив, що вважає недоцільним застосування судом ст. 26 КК України, тобто рецидиву злочинів, яка була скасована ще у 2001 році;

в апеляційній скарзі захисник просить вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2016 року змінити, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`яке покарання, яке є співрозмірним скоєним ним кримінальним правопорушенням та особі обвинуваченого, та не пов`язаним з позбавленням волі.

Апелянт вважає, що судом при призначенні покарання не в повній мірі були враховані наступні обставини: його щире каяття, яке відповідно до ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання; що він хворіє важким захворюванням - термінальним нефрозом лівої нирки, потребує негайної операції, у зв`язку з чим, його подальше перебування в місцях позбавлення волі може призвести до непередбачувано тяжких наслідків для його здоров`я; з дитячих років ріс сиротою, виховувався у школі-інтернаті; неофіційно працює; перебуває у цивільному шлюбі, виховує дитину цивільної дружини та фактично матеріально утримує сім`ю.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:

-за ст. ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі;
-за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 чотирьох років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднана частково невідбута частина покарання за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 16.08.2013 року і остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання постановлено відраховувати з дати затримання ОСОБА_7 в порядку виконання вироку.
Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий:

- 21.12.2005 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення, із застосуванням ст. 104 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки;
- 03.04.2008 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 186 ч. 2, 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- 16.08.2013 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ст. 307 ч.2, 69 КК України до 3 років позбавлення волі без конфіскації майна. Звільнений 02.10.2015 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 9 днів, згідно з ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.09.2015 року.
Як вказано у вироку суду, 27.05.2016 року о 19.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у торговому залі магазину ТОВ "АТБ-Маркет", розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Історична, 22, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з лікеро-горілочного відділу одну пляшку коньяку «SHABO GRANDE RESERVE» ординарний 5 зірок, вартість якого складає 110 грн. 33 коп. та одну пляшку коньяку «BOLGRAD» 3 зірки, вартість якого складає 94 грн. 96 коп., які заховав під верхній одяг. Продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 пройшов у молочній відділ вищевказаного магазину ТОВ «АТБ-Маркет», де, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу повторно, таємно викрав сир плавлений «Золотий резерв» /Дружба/ у кількості 5 одиниць, вартість якого складає 6 грн. 88 копійок за 1 одиницю, на загальну суму 34 грн. 40копійок, які з метою приховування поклав у правий карман верхнього одягу та направився до виходу з вказаного магазину, тобто виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, через те, що ОСОБА_7 , перетинаючи касову зону вищевказаного магазину, з метою отримання можливості розпорядитися викраденим майном, пройшовши касу № 2, був затриманий охороною вищевказаного магазину. Зазначеними діями ОСОБА_7 намагався спричинити ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 239 грн. 69 коп.
Крім того, 10.08.2016 року, приблизно о 15 год. 50 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на перетині вул. Оптимістичної та вул. Вогнетривної у м. Запоріжжі, шляхом ривка, відкрито викрав золотий ланцюжок з підвіскою у формі хрестика, загальною вагою 6,95 г та вартістю 4 400 грн., що належить ОСОБА_9 і перебував у неї на шиї, чим спричинив останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, обвинуваченого, його захисника, які підтримали скарги, просили звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, прокурора із запереченнями проти скарг обвинуваченого та захисника, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступного висновку.
Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочинів при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються матеріалами провадження та є обґрунтованими.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі також не оспорюється і є правильною.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини кримінального кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин із врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення й попередження нових злочинів.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчинених злочинів, його особу та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, яке, на думку колегії суддів, є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Доводи ОСОБА_7 та його захисника про те, що суд не повною мірою взяв до уваги його щиросердне каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків потерпілому, позитивну характеристику, є необґрунтованими, оскільки суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні йому покарання, врахував зазначені обставини, що пом`якшують покарання, та призначив покарання, передбачене законом про кримінальну відповідальність.

Крім того, згідно з ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.09.2015 року ОСОБА_7 02.10.2015 року на підставі ст. 81 КК України був звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 9 днів, тобто злочин, за який його засуджено оскаржуваним вироком, ним було вчинено в період умовно-достроковозвільнення.
Відповідно ж до вимог ч. 4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-достроковозвільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст. ст. 71, 72 КК України, тобто за сукупністю вироків, і остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни в частині призначеного ОСОБА_7 покарання тапризначення йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4