Провадження № 11-сс/792/391/16 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
апелянта ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 28 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:
Постановою старшого слідчого СВ прокуратури Хмельницької області від 27 травня 2016 року ОСОБА_8 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження за №0000024 від 13.03.2014 року щодо вчинення слідчим СВ прокуратури Хмельницької області ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в його діянні складу цього кримінального правопорушення.

11 серпня 2016 року ОСОБА_7 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду із скаргою про скасування цієї постанови, як незаконної, винесеної з чисельними порушеннями Кримінального процесуального кодексу України. Вказував, що досудове розслідування проведено без всебічного та повного дослідження всіх обставин справи, висновки слідчого, викладені в постанові про закриття кримінального провадження, не відповідають дійсності і є передчасними.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя мотивувала своє рішення тим, що досудове розслідування проведено повно, оскільки проведено всі слідчі дії на виконання ухвали слідчого судді від 12.04.2016, зокрема, проведено аналіз обставин, які вказують на наявність чи відсутність права ОСОБА_7 саме на компенсацію витрат за відрив від інших занять в порядку ст.122 КПК України та надано належну правову оцінку долученому до матеріалів кримінального провадження цивільному позову. При винесенні оскаржуваної постанови слідчим, відповідно до вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, прийнято рішення про закриття кримінального провадження, яке ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, прийняти нову ухвалу, якою скасувати постанову старшого слідчого СВ прокуратури Хмельницької області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження за №0000024 від 27 травня 2016 року.

Свої вимоги аргументує тим, що оскаржувана постанова та ухвала слідчого судді не ґрунтуються на нормах матеріального права, є незаконними, необґрунтованими та невмотивованими, досудове розслідування кримінального провадження проведено поверхнево, що ставить під сумнів повноту, об`єктивність та неупередженість досудового розслідування.

Вказує, що постанова черговий раз не містить аналізу обставин, які вказують на наявність чи відсутність права заявника саме на компенсацію витрат за відрив від інших занять в порядку ст.122 КПК України, а слідчий ОСОБА_8 покриває свого колегу і умисно викривляє обставини справи.

Вважає, що постанова ґрунтується на поясненнях слідчого, постановлена з порушенням практики Європейського суду з прав людини, відмова слідчого суперечить вимогам Конституції України, так як органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину не виконання своїх зобов`язань, а законодавством України не передбачено, що виплата відповідної компенсації може здійснюватися за наявності чи відсутності певних умов, отже виплата такої компенсації є безумовною.

Крім того, як звертає увагу ОСОБА_7 , йому під час досудового розслідування не вручено пам`ятки потерпілого, а на обґрунтування шкоди ним подано цивільний позов, вважає, що слідчий, який проводив досудове розслідування, взагалі не вправі робити висновок про наявність чи відсутність факту завдання шкоди та розміру її відшкодування, що свідчить про перевищення ним повноважень. Оцінка факту завдання та розміру відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди дається судом? а не слідчим.

Дані обставини, на думку скаржника, є безумовною підставою для скасування постанови слідчого та ухвали слідчого судді за результатами її розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_7 на підтримку вимог, викладених у поданій апеляційній скарзі з мотивів наведених у ній, думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 КПК України.

Так, розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Тому таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Крім того, постанова слідчого про закриття кримінального провадження, згідно зі ст.110 КПК України, має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчий суддя, відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі наявних матеріалів, дійшла вірного висновку про відсутність належних підстав для скасування постанови старшого слідчого СВ прокуратури Хмельницької області ОСОБА_8 від 27 травня 2016 року.

Доводи апелянта про поверхневість та однобічність проведення досудового розслідування без урахування всіх обставин справи, зокрема, про те, що не з`ясовано усіх обставин справи, не виконано слідчим вказівок, які містяться в попередніх ухвалах слідчих суддів, не встановлено обставин завдання шкоди кримінальним правопорушенням, не вручено пам`ятки потерпілого у кримінальному провадженні, не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів кримінального провадження №0000024 вбачається, що органи досудового розслідування, керуючись вимогами кримінального процесуального законодавства, всебічно, повно та об`єктивно провели додаткову перевірку заяви ОСОБА_7 в ході якої його допитано та долучено до матеріалів справи цивільний позов та уточнення до цивільного позову, перевірені необхідні документи, допитані свідки, яким дана належна юридична оцінка, і за результатами якої винесено постанову про закриття кримінального провадження. Дана постанова відповідає вимогам ст.110 КПК України, в ній надано відповідь на всі питання заявника, що свідчить про її вмотивованість та відповідність фактичним обставинам справи.

Безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, є суспільні відносини, що забезпечують виконання судового рішення. При цьому, об`єктивна сторона даного злочину виражається у невиконанні службовою особою судового рішення, що набрало законної сили або ж у перешкоджанні виконанню такого рішення.

Невиконання ж судового рішення полягає у невжитті службовою особою, до якої звернуто виконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, передбачених законом заходів щодо їх виконання. Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання.

Перешкоджання виконанню судового рішення передбачає протидію службової особи, наділеної законом певними повноваженнями щодо реалізації вимог, які у ньому містяться, з метою недопущення його реалізації.

При перевірці матеріалів кримінального провадження таких порушень слідчим допущено не було.

Так, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2013 року зобов`язано слідчого ОСОБА_10 в межах кримінального провадження №000054 розглянути заяву скаржника ОСОБА_7 та прийняти рішення в порядку ст.122 КПК України (а.м.к.п.12-зворот).

Тобто, вказаним судовим рішенням не зобов`язано слідчого здійснити компенсацію витрат скаржнику за відрив його від звичайних занять, як про це стверджує апелянт, а лише надано вказівку слідчому здійснити певну дію, а саме прийняти процесуальне рішення в порядку ст.122 КПК України, що останнім і було зроблено.

При цьому, прийняття рішення в порядку ст.122 КПК України, не передбачає імперативної вимоги про конкретний обов`язок слідчого прийняти рішення саме про відшкодування витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків у кримінальному провадженні чи здійснити відповідне відшкодування, на що уже зверталась увага Апеляційного суду Хмельницької області у судовому рішенні від 31 січня 2014 року (а.м.к.п.21-22).

На виконання судового рішення слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2013 року, слідчим ОСОБА_10 09.01.2014 року, в порядку ст.122 КПК України, прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 щодо компенсації йому витрат за відрив від звичайних занять в сумі 34,40 грн. у зв`язку із явкою 28.11.2013 року на допит до прокуратури Хмельницької області (а.м.с.п.13-зворот).

Таким чином, з огляду на викладене, в діях слідчого ОСОБА_10 відсутній один із елементів складу злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, зокрема, його об`єктивна сторона невиконання, або ж перешкоджання виконанню судового рішення, яке набрало законної сили, що в свою чергу є безумовною підставою для закриття кримінального провадження, саме за п.2 ч.1 ст.284 КПК України. А тому доводи апелянта про суперечність висновків слідчого, зроблених у оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження з підстави такого закриття, є голослівними.

З матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000024 від 13.03.2014 року, вбачається і те, що органом досудового розслідування неодноразово приймалися рішення про закриття вищевказаного провадження з підстав відсутності в діях слідчого ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, проте ухвалами слідчих суддів Хмельницького міськрайонного суду такі постанови слідчих скасовувалися з причин неповноти проведення досудового розслідування.

Проте, неповнота проведення досудового розслідування, про яку також зазначено слідчим суддею у мотивувальній частині свого рішення від 20.12.2013 року, не може свідчити про наявність в діях слідчого ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, так як не утворює об`єктивної сторони даного злочину.

Крім того, перевіркою матеріалів справи встановлено також і те, що усі ухвали слідчих суддів Хмельницького міськрайонного суду, виходячи з їх резолютивної частини, носили зобов`язальний характер виключно в частині скасування постанов про закриття даного кримінального провадження. В свою чергу уповноважені на те слідчі, на виконання ухвал слідчих суддів, кожного разу відновлювали кримінальне провадження та здійснювали досудове розслідування по ньому. До того ж резолютивними частинами ухвал про скасування постанов про закриття кримінального провадження слідчий орган досудового розслідування не зобов`язано проводити ті чи інші слідчі дії, як про це помилково вважає апелянт.

Не ґрунтується на вимогах закону і твердження апелянта про перевищення слідчим своїх повноважень, так як останній під час проведення досудового розслідування не вправі робити висновок про наявність чи відсутність факту завдання шкоди злочином. Автором апеляції не взято до уваги положення ч.5 ст.55 КПК України, яке наділяє правом слідчого за наявності очевидних і достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (моральної, фізичної чи майнової) виносити постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження за заявою ОСОБА_7 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, наявна постанова слідчого СВ прокуратури Хмельницької області від 19 травня 2014 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні (а.м.к.п. 67-69). Дане процесуальне рішення є чинним на сьогоднішній день.

З врахуванням того, що ОСОБА_7 не визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, йому відповідно і не може бути вручено пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Посилання ж скаржника на зміст тексту, що міститься у мотивувальній частині ухвали слідчого судді від 12.04.2016 року, як на підставу невиконання слідчим вказівок наданих йому слідчим суддею, не приймаються до уваги.

На виконання вимог даного судового рішення, слідчим прокуратури Хмельницької області ОСОБА_8 проведено аналіз обставин, які вказують на наявність чи відсутність права ОСОБА_7 на компенсацію витрат за відрив від інших занять в порядку ст.122 КПК України та надано належну правову оцінку долученому до матеріалів кримінального провадження цивільному позову, що власне і відображено в його постанові про закриття кримінального провадження від 27 травня 2016 року (а.м.к.п.172-181).

За таких обставин, колегія суддів вважає постанову старшого слідчого СВ прокуратури Хмельницької області ОСОБА_8 від 27 травня 2016 року законною, яка базується на дійсних обставинах кримінального провадження, у якій наведені достатні докази та мотиви, з яких слідчий дійшов саме такого висновку.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає, що при розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження порушень кримінального процесуального закону не встановлено. Отже, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.3 ст.407, 418, 419, ст.422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 28 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Хмельницької області від 27 травня 2016 року ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 13.03.2014 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2