Провадження №1-кп/761/1165/2016
В И Р О К
іменем України
23 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000671 від 10.07.2016 року, відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)23 серпня 2005 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

2)22 січня 2010 року вироком Шевченківського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

3)20 грудня 2011 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки,

4)26 червня 2015 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

із участю в судовому розгляді

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:
09 липня 2016 року приблизно о 21 год. 15 хв. ОСОБА_4 , знаходячись у вагоні електропотягу на станції метрополітену «Поштова площа» у м.Києві, звернув свою увагу на раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , який із внутрішньої кишені своєї куртки дістав гаманець, витягнув з нього грошові кошти в сумі 100 грн., які передав своїй дівчині, після чого поклав гаманець назад. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які належали ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, 09 липня 2016 року о 21 год. 20 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у вагоні потягу, який зупинився на станції метрополітену «Площа Льва Толстого», наблизився до ОСОБА_7 та, штовхнувши його в ліве плече для відволікання уваги, скориставшись тим, що за його діям ніхто з пасажирів не спостерігає, витягнув з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_7 гаманець, з грошовими коштами в сумі 2400 грн. 45 коп. та 1 долар США, що станом на 09 липня 2016 року згідно курсу НБУ становило 24 грн. 81 коп.

Тим самим, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно викрав грошові кошти, заподіявши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2425 грн. 26 коп.

Після цього, ОСОБА_4 вийшов з вагону електропотягу та направився на вихід зі станції метро «Площа Льва Толстого», розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , допитаний у суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, розмір шкоди, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.185 КК України, винним у обвинуваченні визнав себе повністю, щиро розкаявся. Підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 дав показання, згідно з якими, він, перебуваючи у вагоні електропотягу, який слідував зі станції метро «Поштова площа» на станцію метро «Площа Льва Толстого», звернув увагу на потерпілого ОСОБА_8 , в той час як останній діставав із внутрішньої кишені куртки в яку був одягнутий свій гаманець, з якого взяв 100 грн. та передав своїй дівчині, після чого поклав гаманець назад. У зв`язку з чим в нього виник умисел на викрадення вказаного гаманця. Так, він переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, не помітно для оточуючих, викрав із внутрішньої кишені куртки потерпілого гаманець, звідки дістав грошові кошти, а гаманець викинув на підлогу. Вийшовши з вагону електротягу на станції метро «Площа Льва Толстого», невдовзі був затриманий поліцією.

Відповідно до ч. 2 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, розміру шкоди, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, судовим розглядом встановлено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена потворно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого та стан здоров`я, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Зокрема судом враховуються, наступні обставини, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 , раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, кримінальне правопорушення за яким доведена винуватість ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні є злочином середньої тяжкості.

Також судом враховується, що ОСОБА_4 суспільно-корисною працею не займається, сталих соціальних зв`язків не має, вчинив дане кримінальне правопорушення у період випробування та іспитового строку.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, суд вважає можливим врахувати його щире каяття, оскільки протягом досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений давав правдиві, послідовні, визнавальні показання.

Судом не враховується у якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_4 запропонована стороною обвинувачення в обвинувальному акті обтяжуюча обставина рецидив злочину, у зв`язку з тим, що зазначена обтяжуюча обставина не може враховуватись додатково, оскільки повторність фактично є кваліфікуючою обставиною як ознака злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за вчинення якого ОСОБА_4 призначається покарання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк, у зв`язку з тим, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив.

Виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 на думку суду не можливе без ізоляції від суспільства, з огляду на те, що дане кримінальне правопорушення ним вчинене в період випробування та іспитового строку, відповідно до вироку Шевченківського районного суду м.Києва від 26.06.2015 року, у зв`язку з чим остаточне покарання йому слід призначати з урахуванням положень ст.71 КК України, за сукупністю вироків.

Підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою до вступу вироку у законну силу суд не вбачає, враховуючи, що обвинувачений належним чином виконував свої процесуальні обов`язки під час судового розгляду.

Також суд вважає за необхідне відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 09 липня 2016 року по 14 липня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, виходячи з наступного.

Як було встановлено в ході судового розгляду ОСОБА_4 , був затриманий одразу після вчинення кримінального правопорушення на станції метро «Площа Льва Толстого» в м.Києві, тобто приблизно о 21 год. 30 хв. 09 липня 2016 року. З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що протокол затримання ОСОБА_4 було складено 10 липня 2016 року, а 11 липня 2016 року було застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а 14 липня 2016 року звільнено ОСОБА_4 з-під варти, у зв`язку з внесенням застави.

Отже останній фактично утримувався під вартою у даному кримінальному провадженні з 21 год. 30 хв. 09 липня 2016 року по 14 липня 2016 року включно, що є строком попереднього ув`язнення, а тому підлягає зарахуванню обвинуваченому ОСОБА_4 у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 26.06.2015 року та остаточно визначити ОСОБА_4 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 відраховувати з моменту взяття його під варту, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09 липня 2016 року по 14 липня 2016 року включно на підставі ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні за № 0000671 від 10.07.2016 року: гаманець, грошові кошти в сумі 2400 грн. 45 коп., та 1 долар США передати у розпорядження потерпілого ОСОБА_8 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:
суддя