№ 1-кп/755/116/16

УХВАЛА
11 лютого 2016 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт №0009177 від 29 квітня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18 серпня 2011 року за ч. 1 ст. 185 КК України, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України, вироком Бориспільського міськрайонного суду м. Києва від 04 липня 2013 року за ч. 2. ст.185, ст.71 КК України, до 3 років позбавлення волі, звільненого 19 грудня 2014 року, на підставі ЗУ «Про амністію»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч. 2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва пербуває обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009177 від 29 квітня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч. 2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про доцільність продовження строку утримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор просив продовжити строк утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Захисник та обвинувачений, просили змінити обрану міру запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши доповідь прокурора, думку потерпілого, захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, останній перебуваючи на волі може перешкодити кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, впливати на потерпілого та свідків, що свідчить про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, а тому суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також суд, приймаючи рішення, враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішення Європейського суду з прав людини, від 18 березня 2008 року, у справі «Ладент проти Польщі» (заява №11036/03, пункт 55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 331, 369, КПК України,

УХВАЛИВ:
Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області залишити без змін та продовжити строк вказаного запобіжного заходу по 08 квітня 2016 року, включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 50 мінімальних заробітних плат, що становить 60900 (шістдесят тисяч дев`ятсот) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (код ЄДРПОУ суду 02896696, банк ГУ ДКС України в м. Києві, МФО - 820019, реєстраційний рахунок - 3058).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до суду чи слідчого із встановленою періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Дніпровського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського СІЗО.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з під варти та повідомити усно і письмово особу в провадженні якої перебуває справа.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 з під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, щодо до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: