Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/594/17
провадження № 1-кп/368/60/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.06.2017 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000077 від 29.01.2017 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сущани Кагарлицького району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , освіта середньо - спеціальна, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури ОСОБА_4
сторони захисту - захисника ОСОБА_5
та обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_6 , -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 23 січня 2017 року приблизно в обідній час (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) зателефонував до свого сина ОСОБА_7 та повідомив, що невідома особа вчинила крадіжку належного йому майна з території його домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 .
Також ОСОБА_3 пояснив, що у вчиненні таких дій він підозрює місцевого жителя с. Сущани ОСОБА_6 , оскільки той ніде не працює, веде, на його думку, антигромадський спосіб життя та спілкується з раніше судимими особами. У зв`язку з цим ОСОБА_3 попросив ОСОБА_7 бути присутнім під час розмови із ОСОБА_6 , щоб не допустити можливе застосування відносно нього останнім або його приятелями фізичного насильства, яким ОСОБА_6 погрожував ОСОБА_3 у разі звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення крадіжки.
29 січня 2017 року приблизно о 19 годині ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 приїхав на належному йому автомобілі марки «BYD», моделі «F3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Сущани Кагарлицького району Київської області до свого батька ОСОБА_3 .
Перебуваючи за місцем свого проживання, ОСОБА_3 під час розмови повідомив зазначеним особам, що хоче повернути викрадене у нього майно, а тому має намір здійснити його пошук за місцем проживання ОСОБА_6 . У зв`язку з цим ОСОБА_3 попросив ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 бути присутніми поблизу подвір`я за місцем проживання ОСОБА_6 під час з`ясування ним місцезнаходження викраденого майна з метою недопущення можливого застосування відносно нього ОСОБА_6 або його приятелями фізичного насильства. При цьому ОСОБА_3 не висловлював намір застосовувати фізичне насильство до ОСОБА_6 або незаконно позбавляти його волі, попередньої домовленості про вчинення таких дій між ним, ОСОБА_7 чи з будь-ким із присутніх під час розмови осіб не було.
Реалізуючи свій намір ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_7 ключі від замка запалення автомобіля останнього, зняв з нього реєстраційний номер, пояснивши свої дії небажанням можливої ідентифікації ОСОБА_6 автомобіля, який належить його сину ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_3 сів за кермо вказаного автомобіля марки «BYD», моделі «F3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого знаходились ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , та виїхав від подвіря свого будинку АДРЕСА_2 в напрямку вулиці Трохименка цього ж населеного пункту.
Рухаючись за кермом автомобіля у вказаному напрямку, ОСОБА_3 приблизно о 19 години 15 хвилин 29 січня 2017 року навпроти приміщення Сущанської сільської ради по вул. Трохименка, 1А в селі Сущани Кагарлицького району Київської області побачив ОСОБА_6 , зупинив автомобіль та вийшов з нього, після чого діючи з прямим умислом, керуючись мотивом помсти за нібито, вчинений потерпілим відносно нього злочин проти власності, з метою заподіяння тілесних ушкоджень підійшов до ОСОБА_6 та завдав йому невстановлену в ході досудового розслідування кількість ударів кулаками рук в область обличчя і тулубу, а після того як ОСОБА_6 почав від нього тікати, син ОСОБА_3 - ОСОБА_12 зупинив останнього навпроти будинку № 4 по вул. Трохименка, повалив його на проїжджу частину дороги, куди одразу ж підбіг ОСОБА_3 та продовжив наносити ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які виразились у заподіянні йому невстановленої досудовим розслідуванням точної кількості ударів кулаками і ногами в область голови, по тулубу та кінцівках.
Подолавши такими своїми умисними протиправними діями волю ОСОБА_6 до вчинення опору, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи незаконність таких своїх дій як викрадення людини та позбавлення її волі та бажаючи їх вчинити, керуючись мотивом помсти за, нібито, вчинений потерпілим відносно нього злочин проти власності, з метою позбавлення волі та заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , не звертаючи увагу на намагання своїх синів ОСОБА_7 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 припинити його незаконні дії, відчинив багажне відділення автомобіля марки «BYD», моделі «F3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до якого насильно, всупереч волі, діючи способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, із застосуванням фізичного насильства та із заподіянням тілесних ушкоджень помістив ОСОБА_6 , після чого закрив кришку багажного відділення, позбавивши останнього можливості залишити самостійно межі вказаного транспортного засобу і обмеживши таким чином гарантовану ст. 33 Конституції України свободу вказаної особи вільно пересуватися, створивши таким чином небезпеку для життя і здоров`я потерпілого і заподіявши у такий спосіб йому фізичних страждань.
Після цього ОСОБА_3 , сівши за кермо автомобіля, з місця вчинення кримінального правопорушення разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 зник, залишивши межі вказаного населеного пункту.
Зупинивши вказаний транспортний засіб на вулиці Шевченка при виїзді із с. Сущани у напрямку с. Розаліївка Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_3 мав подальший намір вийти з автомобіля, дістати з багажного відділення ОСОБА_6 та продовжити застосування щодо нього фізичного насильства, але на вимогу своїх синів ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 припинити незаконні дії, продовжив рух за кермом автомобіля і залишив межі с. Сущани, виїхавши в напрямку с. Розаліївка.
У подальшому ОСОБА_3 зупинив вказаний транспортний засіб на польовій дорозі між селами Сущани і Розаліївка та, вийшовши з автомобіля, дістав з багажного відділення автомобіля ОСОБА_6 , повторно застосувавши до нього насильницькі дії. Після цього ОСОБА_3 , сів за кермо автомобіля, у салоні якого знаходились ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та вирушив до місця свого проживання, залишивши ОСОБА_6 на польовій дорозі між селами Сущани та Розаліївка.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України визнав повністю та суду пояснив, що він 23 січня 2017 року зателефонував до свого сина ОСОБА_7 та повідомив, що невідома особа вчинила крадіжку належного йому майна з території його домогосподарства. Він також повідомив, що має підозру, що протиправні дії вчинено ОСОБА_6 , оскільки той ніде не працює, веде, на його думку, антигромадський спосіб життя та спілкується з раніше судимими особами, тому він попросив його бути присутнім при розмові з ОСОБА_14 29 січня 2017 року приблизно о 19 годині до нього приїхали його три сини із своїми друзями. Реалізуючи свій намір ОСОБА_3 взяв у ОСОБА_7 ключі від замка запалення автомобіля останнього, зняв з нього реєстраційний номер, пояснивши свої дії небажанням можливої ідентифікації ОСОБА_6 автомобіля, який належить його сину ОСОБА_7 . Після цього він сів за кермо вказаного автомобіля марки «BYD», моделі «F3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого знаходились ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_7 , та виїхав від свого подвір`я в напрямку вулиці Трохименка с. Сущани Кагарлицького району. Зупинилися вони біля приміщення Сущанської сільської ради по вул. Трохименка, 1А в селі Сущани Кагарлицького району Київської області побачивши ОСОБА_6 . Він вийшов з автомобіля та пішов говорити з потерпілим, але розмова не пішла і він наніс йому декілька ударів, а після того як ОСОБА_6 почав від нього тікати, він повалив його на дорогу та продовжив наносити ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Потім він взяв потерпілого та поніс до машини, відкривши багажник він положив його туди, закривши кришку багажного відділення автомобіля марки «BYD», моделі «F3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до якого помістив ОСОБА_6 . Після цього він сів за кермо автомобіля та разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 зникли, залишивши межі вказаного населеного пункту. Зупинявся він двічі та щоразу відкривши багажне відділення бив потерпілого, а на другий раз покинув його у лісі, а самі вирушили до місця свого проживання, залишивши ОСОБА_6 на польовій дорозі між селами Сущани та Розаліївка. Він не думав, що таким чином порушив закон. Свою провину у вчиненому злочині він визнає повністю, щиро кається та обіцяє, що таке більше не повториться.
Крім власного визнання своєї винуватості винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні доводиться перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що всі протиправні дії щодо нього робив лише обвинувачений. Ударів, які були йому нанесенні було три. Неприязних відносин до обвинуваченого не має і він його пробачив та претензій до нього не має. Щодо міри покарання, то просить не позбавляти його волі.
За згодою обвинуваченого, потерпілого та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник та потерпілий ОСОБА_6 правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхніх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, підтверджується також матеріалами, зібраними під час досудового розслідування справи, які не були об`єктом дослідження і учасники процесу не вважають за доцільне їх досліджувати, оскільки фактичні обставини скоєного, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій учасниками процесу не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції 2001 року) та щиро покаявся, що підтвердив це і у судовому засіданні.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_3 , яке містить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст.. 146 КК України (в редакції 2001 року), а саме: як незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчиненого способом, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, та такого, що супроводжується заподіянням йому фізичних страждань, обвинувачений винний у вчиненні даного злочину та підлягає покаранню.
Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.
Згідно паспорту серії НОМЕР_2 , виданого 18 травня 2002 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Сущани Кагарлицького району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.
Довідкою від 09.02.2017 року виданої виконкомом Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області вбачається, що ОСОБА_3 , 1967 року народження, проживає в с. Сущани без реєстрації та має склад сім`ї: ОСОБА_15 , 1976 року народження, співмешканка.
Згідно характеристики № 45 від 09.02.2017 року, виданою виконавчим комітетом Сущанської сільської ради Кагарлицького району Київської області на гр.. ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_3 народився в с. Сущани та проживає без реєстрації з 2006 року по даний час. Працює машиністом автокрану ТОВ «Сонячна долина» с. Романків. Проживає у власному будинку разом зі співмешканкою, ОСОБА_15 , 1976 р.н. ОСОБА_3 характеризується як порядна, працелюбна людина, добрий господар. Має добрі стосунки з сусідами та односельцями, завжди готовий прийти на допомогу тому, хто її потребує. Зауважень до поведінки ОСОБА_3 сільська рада не має.
Згідно вимоги про судимість № 523/109/1009/1/02-17 від 29.01.2017 станом на 29.01.2017 року ОСОБА_3 рахується як такий, що раніше не судимий.
Згідно протоколу № 12 медичного огляду встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 29.01.2017 року встановлено, що ОСОБА_3 був тверезий.
Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.
Так, санкція ч. 2 ст. 146 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , є злочином середньої тяжкості.
При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції відповідної частини статті кримінального закону, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, по справі характеризується позитивно, щиро покаявся, сприяв у розслідуванні злочину, та призначає йому покарання, яке необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів у виді обмеження волі.
Тобто, призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відтак, приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому суд вважає за необхідне ОСОБА_3 звільнити його від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.
Тобто, визначене покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання»№ 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).
Цивільного позову по справі не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 5 953 грн. 95 коп.
Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль марки «BYD», моделі «F3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_7 ; предмет схожий на пістолет «Форт-17» з набоями в кількості 13 штук, пояс із кобурою для пістолета, які передано на зберігання власнику ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_7 ; 3 (три) змиви речовини бурого кольору, які поміщено в три окремі паперові конверти; пластикову кришку з-під коробки для інструментів, на поверхні якої наявні сліди речовини бурого кольору, яку поміщено у спеціальний пакет № 1972654, пластикову пляшку об`ємом 5 л на поверхні якої також наявні плями речовини бурого кольору, яку поміщено у спеціальний пакет №3151740, мікрочастинки з водійського сидіння, які поміщено у паперовий конверт; змиви з керма, ричагів перемикання передач та ручного гальма, які поміщено до трьох окремих паперових конвертів, які передано на зберігання в кімнату речових доказів Кагарлицького ВП, - знищити; два матерчаті рюкзаки, дві сорочки, брюки чорного кольору, портмане чорного кольору посвідчення водія на ОСОБА_11 серії НОМЕР_4 , готівкові грошові кошти в сумі чотирьох тисяч грн., дві банківські кредитні картки «Приватбанк» (універсальні), які передано на зберігання власнику ОСОБА_11 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_11 ; рюкзак чорного кольору, сірі спортивні брюки, комуфляжні брюки зеленого кольору, наручний годинник, які передано на зберігання власнику ОСОБА_13 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_13 ; пару матерчатих рукавиць, чорний шарф «Арех» по типу лижної баф маски, які передано на зберігання власнику ОСОБА_10 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_10 ; зимова куртка марки «Killy», яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Кагарлицького ВП, - після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_6 ; марлевий тампон зі зразками крові, що поміщено у паперовий конверт, який передано на зберігання в кімнату речових доказів Кагарлицького ВП, - знищити.
Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, дія якого була з 31.01.2017 року по 01.03.2017 року, який під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду не продовжували.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376 КПК України (в редакції 2012 року), суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації (органи кримінально-виконавчої інспекції) за місцем його проживання.
Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль марки «BYD», моделі «F3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_7 ; предмет схожий на пістолет «Форт-17» з набоями в кількості 13 штук, пояс із кобурою для пістолета, які передано на зберігання власнику ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_7 ; 3 (три) змиви речовини бурого кольору, які поміщено в три окремі паперові конверти; пластикову кришку з-під коробки для інструментів, на поверхні якої наявні сліди речовини бурого кольору, яку поміщено у спеціальний пакет № 1972654, пластикову пляшку об`ємом 5 л на поверхні якої також наявні плями речовини бурого кольору, яку поміщено у спеціальний пакет №3151740, мікрочастинки з водійського сидіння, які поміщено у паперовий конверт; змиви з керма, ричагів перемикання передач та ручного гальма, які поміщено до трьох окремих паперових конвертів, які передано на зберігання в кімнату речових доказів Кагарлицького ВП, - знищити; два матерчаті рюкзаки, дві сорочки, брюки чорного кольору, портмане чорного кольору посвідчення водія на ОСОБА_11 серії НОМЕР_4 , готівкові грошові кошти в сумі чотирьох тисяч грн., дві банківські кредитні картки «Приватбанк» (універсальні), які передано на зберігання власнику ОСОБА_11 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_11 ; рюкзак чорного кольору, сірі спортивні брюки, комуфляжні брюки зеленого кольору, наручний годинник, які передано на зберігання власнику ОСОБА_13 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_13 ; пару матерчатих рукавиць, чорний шарф «Арех» по типу лижної баф маски, які передано на зберігання власнику ОСОБА_10 після набрання вироком законної сили - залишити ОСОБА_10 ; зимова куртка марки «Killy», яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Кагарлицького ВП, - після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_6 ; марлевий тампон зі зразками крові, що поміщено у паперовий конверт, який передано на зберігання в кімнату речових доказів Кагарлицького ВП, - знищити.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведеної судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 5 953 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 95 коп.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1