Справа № 298/10/17
Провадження № 1-кс/304/84/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , в.о. начальника управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу в.о. начальника управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000220 від 19 липня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області з вищезазначеною скаргою звернулася в.о. начальника управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА ОСОБА_3 . Скаргу мотивує тим, що 04 січня 2017 року до вищевказаного управління надійшло повідомлення, про те, що 28 грудня 2016 року слідчим ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження ЄРДР №0000220 від 19 липня 2016 року у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (п.2 ч.1 ст.284 КПК України). 05 січня 2017 року під час особистого відвідування управління соціального захисту населення гр. ОСОБА_5 було надано оскаржувану постанову. З даною постановою в.о. начальника управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА ОСОБА_3 не згідна, оскільки з такої вбачається, що кожен з співвласників житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 мають розділені особові рахунки для сплати комунальних послуг. Однак, слідчим не встановлено, що вищевказаний житловий будинок не був розділеним на окремі дворогсподарства, і взагалі не має адресного номеру 7 «а» по вул.Заводській, в смт.В.Березний. Крім цього, не було визнано в якості потерпілої сторони Управління, незважаючи на клопотання, яке містить вищевказане кримінальне провадження, а також слідчим не призначена експертиза по документах поданих до Управління, які можливо підробили фігуранти кримінального провадження. Також слідчим не встановлено склад сім`ї та не здобуті відомості про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з цим, не взято до уваги слідчим і те, що факти припинення виплати та нарахування субсидій з боку Управління і через недостовірну інформацію, яка була повідомлена ОСОБА_6 . З наведеного вище вбачається, що слідчим не вжито достатніх заходів щодо встановлення обставин події, яка мала місце 10 листопада 2015 року, а також те, що на момент закриття кримінального провадження не допитано та не враховано показання потерпілого при прийнятті даного рішення, не дано оцінку жодному доказу та не проведено експертизи на які було вказано, а тому просить дану скаргу задовольнити; скасувати постанову слідчого ВП Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 28 грудня 2016 року, внесеного до ЄРДР №0000220 від 19 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та направити матеріали кримінального провадження №0000220 від 19 липня 2016 року до слідчого відділу Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області для організації проведення досудового розслідування.

У судовому засіданні в.о. начальника управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА ОСОБА_3 скаргу підтримала повністю та просила її задовольнити, при цьому посилаючись на обставини викладені в такій.

Заступник начальника начальник слідчого відділення Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просить розглянути дану скаргу у їх відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши оскаржувану постанову та додані до неї матеріали, приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.ч.1,2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч.1,2 та 5 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений:1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється...

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Разом з цим, згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді…

Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч.ч.1,2,5,6,7 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Як встановлено у судовому засіданні, 19 липня 2016 року було внесено відомості про кримінальне правопорушення подані ОСОБА_5 щодо ОСОБА_6 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та розпочато досудове розслідування.

Також встановлено, що 28 грудня 2016 року за результатами проведення даного досудового розслідування слідчим СВ Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 було винесено оскаржувану постанову, згідно якої кримінальне провадження №0000220 від 19 липня 2016 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України КПК України.

Разом з цим, як вбачається з оскаржуваної постанови, то така винесена тільки на підставі заяви ОСОБА_6 про призначення їй житлової субсидії від 10 листопада 2015 року, поданої до Управління соціального захисту населення, в якій вказана адреса проживання ОСОБА_6 - АДРЕСА_1 ; декларації про доходи і витрати ОСОБА_6 , згідно якої у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_6 з видом доходу пенсія; а також свідоцтва про права власності на нерухоме майно від 12.11.2012 року, згідно якого власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в рівних частках (тобто ? частки) являються ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Однак, у ході розгляду вищезазначеної заяви слідчим взагалі не було відібрано пояснень та не допитано самого заявника ОСОБА_5 , особу відносно якої було подано заяву - ОСОБА_6 , не допитано співвласника будинку, у якому проживає ОСОБА_6 , а також не було відібрано пояснень та не допитано жодної посадової (службової) особи управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА та не вчинено інших слідчих дій, передбачених Кримінально-процесуальним Кодексом України тощо.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий СВ Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 не належним чином, не всебічно, не повно і не неупереджено дослідив обставини кримінального провадження, не належним чином провів перевірку фактів вказаних у заяві ОСОБА_5 , а висновки, зазначені ним у постанові про закриття кримінального провадження, на думку слідчого судді, є передчасними, у зв`язку з чим така постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.

Тому, керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.2,9,22,214,223,307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу в.о. начальника управління соціального захисту населення Великоберезнянської РДА ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову слідчого ВП Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 28 грудня 2016 року, внесеного до ЄРДР №0000220 від 19 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1