Справа № 740/4369/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/397/2017
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 5 серпня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000139, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хрещате, Козелецького району, Чернігівської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, працюючого водієм в Чернігівському ОПВ спільного Проекту ЄС/ПРООН Місцевий Розвиток орієнтований на Громаду-ІІІ, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 6 років, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та на нього покладені обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 4842 грн. 20 коп. витрат за залучення експертів.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду та виключити з його резолютивної частини призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Вважає, що судом не в повній мірі враховано обставини, що одразу після ДТП він вжив заходів щодо виклику медичної допомоги та поліції, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, одружений, має на утриманні малолітню дитину та непрацездатну матір, виявив щире каяття та добровільно відшкодував потерпілій завдану шкоду. Зазначає, що суд належним чином не мотивував необхідність призначення додаткового покарання. Крім того, вказує, що єдиним джерелом його доходів є робота водія і відсторонення його від неї призведе до суттєвого погіршення матеріального становища його сім`ї.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 05 серпня 2016 року, керуючи автомобілем марки Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Почекінська с. Велика Дорога Ніжинського району Чернігівської області в напрямку до центра села від с. Талалаївка Ніжинського району Чернігівської області зі швидкістю 104-106 км/год, перевищивши максимально дозволену швидкість у населеному пункті, в подальшому 05 серпня 2016 року близько 10 год. 50 хв., рухаючись у вказаному напрямку, при настанні небезпеки для його руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_8 , яка виїхала на проїзну частину вул. Почекінська з вул. Шевченка с.Велика Дорога Ніжинського району Чернігівської області, не переконавшись у безпечності свого маневру, змінив напрямок свого руху та повернув кермо автомобіля ліворуч, в результаті чого біля будинку АДРЕСА_3 здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми-комплекс ушкоджень: закрита внутрішньочерепна травма: травматичний субарахноїдальний крововилив в м`які мозкові і шлуночки мозку, забій головного мозку, крововилив в м`які тканини і забійна рана волосяної частини голови, множинні садна обличчя та шиї; закрита травма грудної клітки: множинні двобічні переломи ребер, забій верхніх часток обох легень, уламковий перелом тіла четвертого грудного хребця, перелом остистих і поперечних відростків 4-5 грудних хребців, забій з розтрощенням спинного мозку на рівні перелому, множинні садна і рани попередньої поверхні грудної клітки, садна правої нижньої кінцівки, від яких ОСОБА_8 померла на місці даної дорожньо-транспортної пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.10.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), п.12.1. ПДР (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), п.12.3. ПДР (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), п.12.4. ПДР (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год),-є причиною та умовою виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться у прямому причинному зв`язку з її наслідками.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з вказаних у ній обставин, думку прокурора щодо необхідності залишення вироку без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

За правильно встановлених у справі фактичних обставин, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне та зареєстроване місце проживання, за якими має позитивні характеристики, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , 2010 року народження, та непрацездатну матір похилого віку, працює водієм, за місцем роботи характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

Тобто, вирішуючи питання про те, яка саме міра покарання повинна бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати реально, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував всі ті обставини, які повинні бути враховані ним при вирішенні цього питання і прийшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України із звільненням його від відбування покарання з іспитовим строком, що, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про невідповідність призначеного йому судом першої інстанції додаткового покарання, зокрема, у виді позбавлення прав керування транспортними засобами, заслуговують на увагу.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, у кожному випадку призначення покарання за ст.286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає лише можливість застосування щодо винної особи додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на відповідний строк.

Своє рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання суд першої інстанції обґрунтував наявністю обставин, за яких ним було вчинене кримінальне правопорушення, зміст та обсяг допущених обвинуваченим грубих порушень правил дорожнього руху та наслідки цього діяння.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання, а у даному випадку - позбавлення ОСОБА_7 права керувати транспортними засобами, вирішується за розсудом суду з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу винного.

Колегія суддів вважає, що при визначенні можливості застосування додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, судом першої інстанції недостатньо враховано, що обвинувачений раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Як вбачається з довідки, виданої 6 лютого 2017 року Програмою Розвитку Організації Об`єднаних націй в Україні, обвинувачений офіційно працює водієм у з 2008 року.

Потерпіла ОСОБА_10 неодноразово зверталася з категоричними заявами про задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та не призначати йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, на думку колегії суддів, позбавлення ОСОБА_7 права керування транспортними засобами не призведе до запобігання в подальшому вчинення ним нових правопорушень, але можливо призведе до погіршення фінансового стану його сім`ї, оскільки він не просто залишиться без роботи, а і без засобів до існування, оскільки на його утриманні знаходиться малолітня дитина та непрацездатна матір, а єдиним джерелом доходу ОСОБА_7 являється робота на посаді водія.

З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, позитивних даних про особу обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої про необхідність задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, враховуючи, що робота водія є єдиним джерелом доходу для нього та його сім`ї тривалий час, колегія суддів вважає можливим не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначення покарання зміні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4