Справа № 403/130/17
провадження № 1-кп/403/31/17
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2017 року смт Устинівка
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ганно-Требинівка Устинівського району Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-технічна, не одруженого, пенсіонера, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинуваченому ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за таких обставин. 03.02.2017 року близько 17 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, на санках, запряжених на коня, приїхав на територію колишньої молочнотоварної ферми, що розташована в с.Новоігорівка Устинівського району Кіровоградської області, де із силосної ями, яка належить потерпілому ОСОБА_4 , викрав 336 кілограм силосу. Із викраденим з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 336,00 грн..
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
07.02.2017 року близько 19 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, на санках, запряжених на коня, приїхав на територію колишньої молочнотоварної ферми, що розташована в с.Новоігорівка Устинівського району Кіровоградської області, де із силосної ями, яка належить потерпілому ОСОБА_4 , повторно викрав 336 кілограм силосу. Із викраденим з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 336,00 грн.. Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
12.02.2017 року близько 19 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, на санках, запряжених на коня, знову приїхав на територію колишньої молочнотоварної ферми, що розташована в с.Новоігорівка Устинівського району Кіровоградської області, де із силосної ями, яка належить потерпілому ОСОБА_4 повторно викрав 336 кілограм силосу. Із викраденим з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 336,00 грн..
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
17.02.2017 року близько 20 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, на санках, запряжених на коня, приїхав на територію колишньої молочнотоварної ферми, що розташована в с.Новоігорівка Устинівського району Кіровоградської області, де із силосної ями, яка належить потерпілому ОСОБА_4 , повторно викрав 336 кілограм силосу. Із викраденим з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 336,00 грн..
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно. Внаслідок вчинення вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 1344 грн.00 коп..
14 березня 2017 року в даному кримінальному провадженні відповідно до ч.1 ст.468 КПК України між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим (під час досудового розслідування підозрюваним) ОСОБА_5 була укладена угода про примирення, яка разом з обвинувальним актом надіслана до суду. Відповідно до угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , сторони дійшли згоди щодо: формулювання обвинувачення ОСОБА_5 , яке за змістом повністю відповідає зазначеному вище обвинуваченню; правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , як таємного викрадення чужого майна (крадіжка) та таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто злочинів, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України; узгодженого покарання, а саме: за ч.1 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 двох років позбавлення волі та відповідно до ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, із застосуванням ст.75 КК України із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців та згоди сторін на його призначення. В угоді про примирення зазначені та роз`яснені сторонам наслідки її укладення і затвердження, передбачені ст.473 КПК України, в тім числі, щодо обмеження права на оскарження вироку, який може бути ухвалено за наслідками розгляду та затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтримав затвердження судом угоди між ним та обвинуваченим, зазначивши, що дана угода не порушує його прав, оскільки майнова шкода, завдана йому внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, повністю відшкодована, претензій матеріального характеру до обвинуваченого він не має, цивільний позов не пред"являє. Прохав суд затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 .. У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав угоду про примирення, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України. Суду пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, вид покарання, наслідки укладення та затвердження даної угоди. Прохав суд затвердити угоду, укладену між ним та потерпілим. В судовому засіданні прокурор вважав за можливе затвердити угоду про примирення. Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України суд, вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про примирення, встановив наступне. Угода про примирення, укладена у даному кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, які відповідно до ч.3 ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості, відповідає вимогам ч.3 ст.469 КПК України. Зміст угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_5 , відповідає вимогам ст.471 КПК України. Судом встановлено шляхом опитування обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 , що укладення угоди між ними є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє зміст укладеної угоди про примирення між ним та потерпілим; права обвинуваченого, передбачені ч.5 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України; характер обвинувачення та вид покарання, що буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом. Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження судом угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України. Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, зокрема: 1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 185 та ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),та крадіжка, вчинена повторно; 2) узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді одного року позбавлення волі, ч.2 ст.185 КК України у виді двох років позбавлення волі та у відповідності до ч.1 ст.70 КК України у виді двох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та звільненням від відбування покарання із встановленням іспитового строку на 1 рік 6 місяців відповідає вимогам ст.65 КК України щодо врахування: ступеня тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які являються злочинами середньої тяжкості; особи обвинуваченого, який раніше не судимий; пом`якшуючої покарання обставини щирого каяття та відсутності обтяжуючих покарання обставин; 3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) укладення сторонами угоди про примирення є добровільним. На підставі викладеного, суд вважає, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та закону, із врахуванням думки сторін угоди, прокурора, які зазначили про можливість затвердження даної угоди судом, приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для затвердження угоди про примирення у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. Згідно ч.3 ст.75 КК України у випадках, передбачених, зокрема, частиною другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
З огляду на викладене, з урахуванням того, що сторонами угоди узгоджено звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, суд встановлює іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців та у відповідності до положень ч.1 ст.76 КК України визначає наступні обов`язки, які покладаються на обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Цивільний позов у кримінальному проваджені не пред`являвся. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні. Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.5 ч.9 ст.100 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст.370, 371, 374, 376, 468, 469, 471, 473- 475, 532 КПК України, суд, -
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Устинівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1