АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1137/17 Справа № 175/2118/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

його представника ОСОБА_10 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Дніпрі матеріали за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2017 року щодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іллірія, Успенського району, Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого слюсарем-ремонтником КП «Дніпропетровські міські теплові мережі», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020 від 12 листопада 2012 року, -

встановила:

ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 10 лютого 2011 року близько 17 год. 20 хвил. знаходився поблизу зупинки громадського транспорту, розташованої по вул. Центральній у с. Новоолександрівка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, де між ним та потерпілим ОСОБА_9 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_13 завдав ОСОБА_7 не менше трьох ударів по різним частинам тіла, від яких ОСОБА_7 впав на землю.

Перебуваючи на землі, ОСОБА_7 дістав із сумки, складний ніж. У цей час потерпілий ОСОБА_9 спробував нанести ОСОБА_7 тілесні ушкодження, але його стали утримувати за руки двоє невстановлених слідством осіб, що знаходилися за спиною ОСОБА_9 , намагаючись запобігти конфлікту, проте останній продовжив вириватися з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 і в цей момент, не втримавшись на ногах, впав з висоти власного росту (неповне падіння тіла) на лежачого ОСОБА_7 , у якого у лівій руці знаходився складний ніж.

Таким чином, потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Дані необережні дії ОСОБА_7 , що виразилися у спричиненні необережного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.128 КК України.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області 08 травня 2017 року задоволено клопотання прокурора та визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України. За даним законом йому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 377 КПК України у задоволенні клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 і потерпілого ОСОБА_9 про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 зі ст. 128 на ст. 121 КК України відмовлено.

Клопотання захисника ОСОБА_8 ухвалено задовольнити.

ОСОБА_7 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ст. 128 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження № 0000020 відносно нього закрито.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Потерпілий ОСОБА_9 та прокурор не згодні з рішенням суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в порушення ч. 2 ст. 373 КПК України, суд першої інстанції постановив ухвалу, якою визнав винним ОСОБА_7 , призначив йому покарання, а потім звільнив його від кримінальної відповідальності.

Вважає ухвалу невмотивованою та необґрунтовано, оскільки суд не дав оцінки завданим тілесним ушкодженням, спосібу їх спричинення, причинному зв`язку між діяннями та наслідками, що призвело до неправильного висновку про правову кваліфікацію.

Посилається на висновки додаткової комісійної судово-медичної експертизи від 09 грудня 2013 року про те, що йому було спричинено наскрізне поранення печінки, яке, на його думку, неможливе при падінні з висоти власного зросту на ніж.

Вказує на те, що обвинувачений давав неправдиві покази про механізм скоєння злочину з метою уникнути кримінальної відповідальності. Таким чином, неправильна правова кваліфікація злочину за ст. 128 КК України та порушення процесуального закону судом першої інстанції при розгляді справи вплинули та є наслідком неправильного застосування норм матеріального права, а саме ст. 49 КК України.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 363 КПК України не закінчив з`ясування обставин та не оголосив про його закінчення.

Прокурор, крім того, вказує на те, що в порушення п. 1 ч. 1 ст. 372 КПК України, у вступній частині ухвали суд не вказав дані про участь в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_7 .

В порушення ч. 3 ст. 363 КПК України, судом безпідставно відмовлено у розгляді клопотання потерпілого та його представника, посилаючись на те, що зазначене клопотання заявлено після оголошення судом про закінчення стадії судового слідства, оскільки ухвала про дослідження обставин та перевірки їх доказами і переходу до судових дебатів судом не постановлялась. В цей же час, клопотання захисника обвинуваченого про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності так само заявлене 08 травня 2017 року у тому ж засіданні було розглянуто та задоволено.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, потерпілого та його представника, які підтримали свої вимоги та вимоги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили залишити їх без задоволення, а ухвалу без зміни, колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарг, вважає, що вони підлягають задоволенню, ухвала скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши надані матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вказані вимоги процесуального закону належним чином не виконав та допустив такі їх порушення, які згідно зі ст. 412 ч. 1 КПК України є істотними, такими, які перешкоджають або можуть перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови № 12 ПВС України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судоми України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також

що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК

порядку відповідне судове рішення.

Постанова (ухвала) суду, має бути вмотивованою. Зокрема, поряд із доказами винності особи у вчиненні злочину в цій постанові слід зазначити умови та підстави, з урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з ухвали, судом було встановлено обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій. Згідно з журналом судового засідання, по справі проведено судове слідство допитані свідки, досліджені докази. Однак, в рішенні відсутні посилання на дослідження даних доказів. Не зроблено висновків про, що саме вони свідчать, підтверджують, чи спростовують вони винність Алексєєвського у злочині скоєнном при обставинах, на які посилається суд.

Крім того, в порушення вимог ч. 2 ст. 373 КПК України, суд першої інстанції постановив ухвалу, якою визнав ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначив йому покарання. Цією ж ухвалою, суд звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, закривши відносно нього кримінальне провадження.

Між тим, суд не звернув уваги на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави, і що таке звільнення є обов*язковим.

В такому випадку, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи (з урахуванням доводів, наведених в апеляції), суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи, ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

У випадку, коли особа не згодна із звільненням її від відповідальності, суд відповідно до ст. 74 ч. 5 КК, повинен ухвалити вирок, і звільнити особу від призначеного покарання.

Між тим, суд при наявності згоди обвинуваченого на закриття справи з підстав, передбачених ст. 49 КК, визнав останнього винним у вчиненні злочину, призначив йому покарання і разом з тим звільнив від відповідальності.

Таке рішення безумовно постановлено з суттєвим порушенням процесуального закону, тому підлягає скасуванню.

Таким чином, для забезпечення принципу верховенства права та законності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 та направлення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції для нового судового розгляду.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з дотриманням вимог процесуального закону повно і всебічно дослідити зібрані докази, дати їм належну оцінку, перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах прокурора та потерпілого і прийняти законне і обгрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду набуває чинності з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: