Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/410/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2016 року.Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницький, дистанційно в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.11.2016 року, якою стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Войнівка, Чупинського району, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта загальна середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-19.05.2011 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.296, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;
відмовлено в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
ВСТАНОВИЛА:
З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинені нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), спрямований на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, ст. 187 КК України, за наступних обставин.
29 квітня 2013 року ОСОБА_8 на прохання потерпілого ОСОБА_9 , на автомобілі ВАЗ 21103 д.р.н. НОМЕР_1 віз останнього з міста Полтава до м. Знам`янка.
В той же день, 29 квітня 2013 року, близько 12 години, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_9 здійснити зупинку біля кафе «Застава», розташованого по вулиці Єгорова, м. Світловодська, Кіровоградської області для відпочинку. Близько 14 години на майданчику для паркування автомобілів біля кафе «Застава» ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 проводили заміну переднього правого колеса автомобіля, яке виявили спущеним. В цей час двоє невстановлених співучасників злочину, серед яких був чоловік, якого ОСОБА_8 знає, як ОСОБА_10 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину та діючи умисно, підбігли до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та стали наносити удари молотком, руками та ногами в різні частини тіла ОСОБА_9 та один з нападників заволодів грошима в сумі 190 000 гривень, які належать ОСОБА_11 та які знаходилися на задньому сидінні автомобіля в поліетиленовому пакеті. Із здобутими грошима з місця вчинення злочину зникли.
29.04.2013 р. СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області було порушено кримінальну справу за ч. 4 ст. 187 КК України.
30.04.2013 року о 01 год. 35 хв. ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.
30.04.2013 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.
Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 травня 2013 р. підозрюваному ОСОБА_8 обраний запобіжний захід у виді тримання його під вартою строком на 60 днів.
24.06.2013 року Світловодський міжрайонний прокурор продовжив строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 30.07.2013 року.
Ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 червня 2013 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 до 07 серпня 2013 року.
24 липня 2013 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_12 за ч.4 ст.187 КК України направлено до суду, та до 04 листопада 2016 року кримінальна справа розглядалася: Світловодським міськрайонним судом, вирок якого було скасовано; Олександрійським міськрайонним судом, яким тричі обвинувальний акт повертався прокурору для усунення недоліків.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 09 вересня 2016 року обвинувальний акт втретє було повернуто прокурору для виконання вимог КПК України, та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 09 листопада 2016 року.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 31 жовтня 2016 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, ухвалу Олександрійського міськрайонного суду від 09 вересня 2016 року, якою обвинувальний акт було повернуто прокурору для виконання вимог КПК України, залишено без змін, у клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_12 відмовлено.
04 листопада 2016 року слідчим Світловодського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_13 матеріали досудового розслідування №0001055 від 29.04.2013 року прийняті до свого провадження, у зв`язку з поверненням прокурору ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 31 жовтня 2016 року обвинувального акту відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.
04 листопада 2016 року заступником прокурора Кіровоградської області ОСОБА_14 строк досудового слідства у провадженні продовжено до 09 грудня 2016 року.
07.11.2016 року до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області надійшло клопотання слідчого СВ Світловодського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_13 про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 грудня 2016 року.
Мотивуючи необхідність продовження строку тримання особи під вартою слідчий послався на те, що у кримінальному провадженні необхідно виконати зазначені судом вимоги ст. 290 КПК України, належним чином повідомити про завершення досудового розслідування та надання підозрюваним і їх захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування. Усунути в обвинувальному акті суперечності, вручити обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування ОСОБА_12 та ОСОБА_8 у присутності їх захисника.
Також зазначив, що необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, обумовлено наявністю ризиків, визначених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду та запобігання спробам впливати на потерпілих і свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя вказав на те, що про наявність у справі нових ризиків, передбачених п.п.3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий не зазначив у клопотанні та прокурор не надав в судовому засіданні будь-яких достовірних, належних та допустимих доказів, про їх дійсне існування на даний час, не зазначив на яких саме свідків і потерпілого підозрюваний стане впливати, та який новий злочин може вчинити. А тому, оскільки заявлені слідчим ризики прокурором не доведено, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вони ґрунтуються лише на припущеннях. Крім того, сторонами кримінального провадження не було надано доказів щодо скоєння, або можливого вчинення підозрюваним нових злочинів. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також підтверджено рішенням ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. Також, судом визнано, що прокурором та слідчим в судовому засіданні не доведено критерію, передбаченого п.6 ч.1 ст.184, п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме, обгрунтування неможливості запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у судді не було законних підстав для відмови в продовженні такого запобіжного заходу. Вказує, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , маючи не зняту і не погашену у визначеному законом порядку судимість, знаходячись на випробувальному терміні за вчинення злочину проти власності, відповідних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став та повторно вчинив навмисний особливо тяжкий злочин проти власності, передбачений ч.4 ст.187 КК України. Крім того зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому зазначено, що метою застосування відносно ОСОБА_8 даного виду запобіжного заходу є запобігання спробі вчинити нові кримінальні правопорушення під час досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків, а також переховуватися від органів досудового розслідування та ухилитися від кримінальної відповідальності. Також зазначає, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного місця проживання, оскільки ніде не зареєстрований та судом першої інстанції не оцінено тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його негативну репутацію в суспільстві, наявність у нього неодноразових судимостей.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, а ухвалу слідчого судді скасувати, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності з вимогами ст.178 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що особа може переховуватися від органів слідства та/або суду чи перешкоджати кримінальному провадженні у інший спосіб.
Згідно вимог ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення попередньої ухвали про тримання під вартою. У разі, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені вище обставини, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою. Крім того обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Така правова позиція, викладена і у рішеннях Європейського суду з прав людини.
Зокрема у п. 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" ЄСПЛ вказував, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі. Після цього прокурори і суди не навели жодних підстав для продовження тримання заявника під вартою, лише зазначили, що запобіжний захід було обрано правильно. Проте згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами. Інших підстав національні суди у цій справі не наводять. Крім того, національні владні органи не розглядали можливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою. Аналогічна позиція ЄСПЛ викладена і у п.60 справи "Єлоєв проти України".

Вказані вимоги закону слідчим виконані не були.
Як вбачається з наданих матеріалів, в клопотанні про продовження строку тримання особи під вартою, слідчим лише вказано, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Проте, будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що підозрюваний буде вчиняти вказані дії, в наданих матеріалах відсутні.
Тому слідчий суддя правильно вказав в ухвалі, що в клопотанні не зазначені обставини, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність вказаних ризиків та матеріалів, які підтверджують такі обставини.
Також в клопотанні слідчого не викладені обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку тримання ОСОБА_8 під вартою, який був продовжений останньому ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2016 року.
На думку колегії суддів, суд правильно послався і на відсутність в клопотанні викладення обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного. Також судом першої інстанції при розгляді клопотання враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, факт встановлення лише одного ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість покарання, передбачене за вчинене правопорушення, вік та стан здоров`я підозрюваного, а також тривалість перебування його під вартою.
Враховуючи вищевикладене , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підозрюваний, знаходячись під дією запобіжного заходу не пов`язаного з обмеженням його волі, зможе виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Крім того, в суді апеляційної інстанції прокурором не надано належних та обґрунтованих доказів тому, що ОСОБА_8 з моменту скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення переховувався та ухилявся від явки до органу досудового розслідування та суду, скоїв інші кримінальні правопорушення, притягувався до адміністративної відповідальності, впливав на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні та не доведено, що у справі на даний час мають місце ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_8 не має наміру переховуватись та ухилятись від органів досудового розслідування або суду та продовжувати дійсне кримінальне правопорушення.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, а тому апеляційну скаргу прокурора залишає без задоволення, а ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.11.2016 року, без зміни.
Керуючись ст. ст.376 ч. 2, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.11.2016 року, якою відмовлено в задоволені клопотання слідчого про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.
Ухвала Апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:Підписи:
Згідно з оринагіналом
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2