АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючогосудді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2017 року,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
у с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03.03.2017 року, відмовлено у задоволенні клопотанняслідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчих органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , погодженого прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився в с. Чернявка, Оратівського району, Вінницької області, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч. 2 ст.126, ч. 2 ст. 186 КК України.
Ухвала слідчого суді мотивована тим, що слідчим при зверненні до суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу та прокурором в ході розгляду зазначеного клопотання не доведені обставини, які є підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді триманняпід вартою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та просить ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03.03.2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчих органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів задовольнити.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала була проголошення судом у відсутність прокурора, а ухвала суду ним була одержана 10.03.2017 року

Мотивуючи викладені в апеляційній скарзі доводи, прокурор вказує, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не дослідив та не оцінив в сукупності передбачених ч. 1 ст. 178 КПК України обставин, а також, в порушення ч. 1 ст. 194 КПК України не встановив доведеність органом досудового слідства обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків та обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, пояснення захисника та підозрюваного, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що прокурор не брав участі у судовому засідання під час проголошення ухвали від 03.03.2017 року і останній посилається на те, що отримав її копію 10.03.2017 року, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, в провадженні Прокуратури м. Києва, перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке 20.09.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000897, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 355, ч. 4 ст. 190 КК України.

01.03.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 126 КК України.

02.03.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 186 КК України.

03.03.2017 р. слідчий в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчих органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та наявністю передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити дії спрямовані на здійснення впливу на осіб причетних до вчинення злочину, які на даний час не встановлені, на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні з метою зміни останніми показів або відмови від наданих показів, вчинити ряд дій спрямованих на знищення або спотворення доказів у даному кримінальному провадженні, збір яких на даний час досудовим розслідуванням не завершено та перебуваючи на волі, підозрюваний вчинятиме дії спрямовані на переховування від органу досудового розслідування з метою уникнення проведення слідчих та процесуальних дій, а також з метою уникнення передбаченого Кримінальним кодексом України покарання, а тому, на думку слідчого, застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме забезпеченню його належної процесуальної поведінки.

03.03.2017 р. ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 було відмовлено.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , слідчий суддя суду першої інстанції послався на відсутність в матеріалах провадження об`єктивних даних, які б підтверджували обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч. 2 ст.126, ч. 2 ст. 186 КК України.

З таким висновком слідчого судді, колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).
При оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними («Боцано проти Франції»).

У даному кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч. 2 ст.126, ч. 2 ст. 186 КК України є обґрунтованою та встановлено наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме здійснення підозрюваним впливу на причетних до вчинення злочину осіб, свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, знищення або спотворення доказів у даному кримінальному провадженні та переховування від органу досудового розслідування з метою уникнення проведення слідчих та процесуальних дій, а також з метою уникнення передбаченого Кримінальним кодексом України покарання, що у свою чергу дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчих органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

На підставі викладеного, враховуючи, що слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а також виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав скасування ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2017 року та постановлення нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, який, як вважає колегія суддів, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку останнього та передбачить запобігання передбачених ст. 177 КПК України ризиків.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Поновити прокурору першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2017 року.
Апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчих органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , погодженого прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва, про застосування щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у вигляді триманняпід вартою строком на 60 (шістдесят) днів скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчих органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 год. 00 хв. до 06год. 00 хв. наступної доби.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи;

- здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначити до 03 травня 2017 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_9 та слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчих органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3