Ухвала іменем україни 13 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора захисникаОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000594 від

06 квітня 2015 року, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 05 травня

2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

та жителя

АДРЕСА_1 , засудженого за вироком Васильківського районного суду Київської області від 13 березня 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк

5 років, на підставі статей 75, 105 цього ж Кодексу звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю

3 роки.

За оскаржуваним вироком, залишеним без зміни ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків

ОСОБА_7 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він за попередньою змовою разом із ОСОБА_8 , засудженим за вироком цього ж суду від 07 травня 2015 року, проникнувши до домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки, користуючись відсутністю господарів, таємно викрали майно ОСОБА_9 ноутбук

та диск накопичення інформації загальною вартістю 8000 грн.

При цьому, перебуваючи у зазначеному приміщенні, почувши, що господар повернувся, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через вікно вилізли з будинку і разом із викраденим майном намагалися зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення.

Однак у цей час із-за будинку з`явився господар із собакою, який побачивши ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з викраденим майном, наказав їм зупинитися. Не реагуючи на вимогу господаря і усвідомлюючи, що їхні дії перестали носити таємний характер, ОСОБА_8 з ноутбуком та ОСОБА_7 з диском накопичування інформації почали бігти та вискочили на паркан, яким було огороджено територію домоволодіння. У цей час собака господаря схопив ОСОБА_8 за ногу та повалив на землю, після чого ОСОБА_9 підбіг до останнього, притиснув його до землі й почав відтягувати собаку.

ОСОБА_7 , який уже на той час перескочив через паркан, почувши крики ОСОБА_8 , виглянув поверх паркану та, демонструючи завчасно приготовлений стартово-шумовий револьвер «Blow 38», номер

НОМЕР_1 калібру 9 мм, вистрілив з нього в бік потерпілого з метою визволення ОСОБА_8 та зникнення разом з ним з місця скоєння кримінального правопорушення. Скориставшись тим, що ОСОБА_9 відволікся, залишивши на землі викрадений ноутбук, ОСОБА_8 заскочив за паркан та разом із ОСОБА_7 зникли з місця вчинення кримінального правопорушення.
У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд в суді першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки, на його думку, дії ОСОБА_7 належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення касаційної скарги і просив залишити без зміни оскаржувані судові рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду й оціненими згідно зі ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

За ст. 419 КПК України у мотивувальній частині апеляційного суду має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляції без задоволення підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Як убачається з ухвали апеляційного суду, зазначених вимог закону

в цій справі належним чином не було виконано.

З матеріалів кримінального провадження видно, що апеляційний розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 проводився за апеляційною скаргою сторони захисту, а саме захисника

в інтересах засудженого.

При цьому апеляційний суд, залишивши скаргу без задоволення, усупереч ст. 419 КПК України не надав вичерпної відповіді про те, на яких підставах, передбачених процесуальним чи матеріальним законами, він визнав наведені у ній доводи неспроможними.

Як видно зі змісту апеляційної скарги захисника, він порушував питання про необхідність зміни вироку щодо ОСОБА_7 , стверджуючи про неправильну кваліфікацію дій останнього і наполягав на тому, що їх слід кваліфікувати за ст. 185 КК України. При цьому захисник у своїй скарзі наводив детальне та розширене обгрунтування своєї позиції з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність та аналізом фактичних обставин справи, встановлених судом першої інстанції.

Проте суд апеляційної інстанції, залишаючи цю скаргу захисника без задоволення, детально зазначивши всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, належним чином не навів підстав, на яких він визнав цю скаргу необґрунтованою, не спростував всіх наведених у ній доводів, у тому числі щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у частині неправильної кваліфікації дій ОСОБА_7 .

Суд апеляційної інстанції обмежився загальними фразами щодо правильності висновків суду першої інстанції та відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, належним чином їх не проаналізувавши та не спростувавши, як того вимагає ст. 419 КПК України.

З огляду на наведене рішення апеляційного суду через порушення ним вимог ст. 419 КПК України не можна вважати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суд повинен урахувати наведене в цій ухвалі, перевірити всі доводи, викладені в поданій апеляційній скарзі, оцінити кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність із точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення відповідно до вимог процесуального закону, ретельно проаналізувавши положення про матеріального закону у сукупності з фактичними обставинами кримінального провадження.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 05 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Продовжити строк тримання ОСОБА_7 під вартою на 60 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3