31.01.2017 Єдиний унікальний № 371/96/17
Провадження № 1-кс/371/44/17
У Х В А Л А
про арешт майна

31 січня 2017 року м. Миронівка
Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
слідчого ОСОБА_2 ,
з секретарем ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В :
Клопотання подано до суду 26 січня 2017 року.
Слідчий суддя перевірив зміст клопотання та додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання.
Клопотання обґрунтовано тими обставинами, що наприкінці вересня 2016 року з приміщення сільськогосподарського призначення, розташованого по АДРЕСА_1 , викрадено належний ОСОБА_4 велосипед сріблястого кольору марки «Україна».
Вказаний об`єкт в розібраному виді було виявлено на території домоволодіння під номером АДРЕСА_2 . За позицією слідчого виявлені речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки є предметом кримінальних дій, можуть мати статус речового доказу.
За положеннями ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та долучені до матеріалів клопотання документи, виклав обставини кримінального правопорушення, вказав на майно, яке підлягає арешту.
Власник майна, про арешт якого заявлено клопотання, про розгляд клопотання повідомлена телефонограмою, в судове засідання не з`явилась. Її неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Оцінка наданих матеріалів та доводи слідчого вказують на наявність підстав для задоволення клопотання.
Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно п. 1 ч. 2 вказаної статті метою арешту майна є, в тому числі, забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 даної норми встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено наступні обставини.
Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала заява ОСОБА_4 про факт викрадення належного їй велосипеда марки «Україна» з
приміщення сільськогосподарського призначення, розташованого по АДРЕСА_1 .
В ході досудового розслідування встановлено, що велосипед марки «Україна» 14 вересня 2016 року близько 00 год. 35 хв. до місця проживання ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_2 , привіз його знайомий ОСОБА_6 , який попередньо пошкодив велосипеда ОСОБА_5 . Потім розібрав його на частини та склав велосипед для ОСОБА_5 .
26 січня 2017 року ОСОБА_5 добровільно передав слідчому деталі велосипеда : раму, два обода коліс, нікельоване кермо, дві покришки коліс. Вказані речі були оглянуті слідчим, після пред`явлення для впізнання власник велосипеда впізнала у переданій речі належний їй велосипед.
Такі обставини підтверджені показаннями потерпілої ОСОБА_4 від 18.01.2017, показаннями свідка ОСОБА_7 від 15.01.2017, показаннями свідка ОСОБА_5 від 25.01.2017, протоколом огляду місця події від 26.01.2017, протоколом огляду речей від 28.01.2017.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути, в тому числі, майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Згідно приписів ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб".
Матеріальні об`єкти, які передані слідчому та ним оглянуті і долучений до матеріалів кримінального провадження, мають статус тимчасово вилученого майна, є такими, щодо яких існують достатні підстави вважати, що вони є предметом, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
Вказане майно ймовірно належать ОСОБА_4 . В ході досудового розслідування ОСОБА_4 має статус потерпілої у кримінальному провадженні. Дані обставини підтверджені протоколом допиту потерпілої від 18.01.2017.
Завданням арешту майна у кримінальному провадженні є запобігання можливості його зникнення, передачі, чи відчуження.
Вказані з`ясовані обставини, які досліджені під час розгляду клопотання та оцінені відповідно до вимог статті 94 КПК України, свідчать про обґрунтованість клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на деталі велосипеда марки «Україна»: раму велосипеда сріблястого кольору, два обода коліс жовтогарячого кольору, нікельоване кермо велосипеда, дві покришки коліс.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Слідчий суддя ОСОБА_1