Провадження № 1-кс/201/300/2017
УХВАЛА
Іменем України
23 лютого 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю заявників ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 17.11.2016 про закриття кримінального провадження № 00000034, внесеного до ЄРДР 10.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 397, ч. 1 ст. 384 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 17.11.2016 про закриття кримінального провадження № 00000034, внесеного до ЄРДР 10.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 397, ч. 1 ст. 384 КК України.
В обґрунтування доводів скарги зазначив, що у провадженні СУ прокуратури Дніпропетровської області знаходилося об`єднане кримінальне провадження № 0000034, розпочате за заявами ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 397, ч. 1 ст. 384 КК України (№ 0000501, 0000612) та за заявою ОСОБА_7 про вчинення співробітниками Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та інших працівників, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України (№ 0000034).
17.11.2016 старшим слідчим СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 закрито кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вважає рішення слідчого необґрунтованим, упередженим і передчасним, прийнятим без повного та всебічного досудового розслідування, що є порушенням вимог ст. 2 КПК України.
Обґрунтовуючи своє рішення слідчий посилається лише на допити свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та аудіодиск «Копія технічного запису» за 31.07.2015 судового розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_11 .
Слідчим ОСОБА_6 не здійснено жодної слідчої дії за участю потерпілого ОСОБА_3 , не проведені слідчі дії у кримінальних провадженнях, де він є потерпілим.
Стосовно кримінального провадження №0000501 за фактом погроз та перешкоджання діяльності представника у цивільній справі службовими особами Індустріального відділу поліції м. Дніпра - за ч. 2 ст. 397 КК України, то слідчим прийнято рішення про закриття кримінального у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення - на підставі лише допитів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_3 .
Ці допити мають численні розбіжності. Так, допитаний потерпілий ОСОБА_3 зазначив що 19.02.2011 знаходився в приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_1 , де розмовляв з рідним братом ОСОБА_12 стосовно можливостей розподілу часток зазначеного магазину, в присутності свого представника за дорученням - ОСОБА_13 . В цей час до магазину прибули ОСОБА_8 та троє невідомих працівників міліції. ОСОБА_8 , будучи членом сім`ї ОСОБА_12 (чоловіком доньки ОСОБА_12 ), всіляко втручався в розмову про розподіл та розмір часток між ОСОБА_3 його представником ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , перебуваючи у спорі на стороні тестя - ОСОБА_12 , та здійснюючи тиск на ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_13 , користуючись повноваженнями працівника міліції.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_8 не підтвердив, що брав участь у цій розмові, здійснював тиск на ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , відмовившись надати пояснення з цього приводу, пославшись на ст. 63 Конституції України. Хоча як свідок - не мав права посилатися на ст. 63 Конституції України.
Слідчий, встановивши розбіжності між показаннями ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , всупереч положенням ч. 9 ст. 224 КПК України, не провів одночасного допиту свідка ОСОБА_8 з потерпілим ОСОБА_3 , для з`ясування причин розбіжностей. А також з незрозумілих причин не допитав учасника подій - ОСОБА_13 та не встановив і не допитав трьох невстановлених працівників міліції, які були з ОСОБА_8 .
Зазначене свідчить про неповноту проведення досудового розслідування, що суперечить вимогам ст. 2 КПК України.
Стосовно кримінального провадження №0000612 за фактом надання неправдивих свідчень у цивільній справі ОСОБА_8 31.07.2015 у приміщені Індустріального районного суду м. Дніпропетровська - стосовно видачі довіреності № 12556 (ч. 1 ст. 384 КК України), то з постанови про закриття провадження не зрозуміло - на підставі яких доказів слідчий зробив висновок про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, орім допиту свідка ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_3 та часткового цитування технічного запису у цивільній справі від 31.07.2015.
У частковому цитуванні технічного запису, викладеного в оскаржуваній постанові, не відтворена та частина показань свідка ОСОБА_8 , яка стосувалась надання неправдивих свідчень, наданих свідком ОСОБА_8 в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська стосовно видачі довіреності № 12556.
На сторінці 18, в абзаці 2 постанови зазначено, що надання оцінки показанням свідків, у тому числі показанням свідка ОСОБА_8 , даних в суді у цивільній справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_3 , законом віднесено лише до компетенції суду. Незрозуміло - який закон мав на увазі слідчий, бо в самій постанові це не означено.
Водночас відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Тобто законодавець наділяє обов`язком надавати оцінку доказам саме слідчого.
Заявник вважає, що в оскаржуваній постанові це не виконано.
Згідно ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. Не зрозуміло - чому слідчий зробив висновок про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, керуючись лише відмовою ОСОБА_8 від дачі показань у цій частині на підставі ст. 63 Конституції України і відкинув показання потерпілого ОСОБА_3 , тобто сприйняв одні докази і відкинув інші, при цьому відмовляючись їх оцінювати, що свідчить про його упередженість та неповноту досудового розслідування.
Крім того, вважає, що 09.09.2016 кримінальне провадження №0000034 та кримінальне провадження №0000612 об`єднані в одне незаконно, з порушенням кримінального процесуального законодавства. А саме вказана постанова винесена прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області юристом 2 класу ОСОБА_5 , який не мав на це повноважень.
Так, відповідно до ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.
У витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000034 зазначено що юрист 2 класу ОСОБА_5 є прокурором який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні. Але у витягу у кримінальному провадженні № 0000612 від 25.07.2016 прокурором, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні зазначений ОСОБА_14 .

Наразі в матеріалах об`єднаного кримінального провадження №0000034 наявна постанова прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_15 про призначення групи прокурорів, в тому числі й ОСОБА_5 лише 06.10.2016, тобто фактично через один місяць і три дні після об`єднання кримінальних проваджень.

Отже, процесуальне рішення про об`єднання кримінальних проваджень №0000612 та №0000034 є незаконним, прийняте з перевищенням службових повноважень ОСОБА_16 , суперечить ст. 19 Конституції України, а тому об`єднання кримінальних проваджень не має юридичних наслідків. Постанову про об`єднання кримінальних проваджень на стадії досудового розслідування відповідно до ст. 303, 304 КПК України оскаржити було неможливо.

Крім того слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження .№0000034, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України зробивши висновок про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Але в якості обґрунтування свого юридичного висновку в постанові на стор. 20 в останньому абзаці мотивувальної частини зазначив, що в матеріалах кримінального провадження № 60000034 відсутні достатні фактичні данні, докази та інші відомості що можуть свідчити про вчинення неправомірних дій працівниками Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, а саме правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, а також про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 397, ч. 1 ст. 384 КК України.

Тобто слідчий, у своїй постанові робить висновок про відсутність доказів у вчиненні ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 397, ч. 1 ст. 384 КК України, але це інша правова підстава для закриття кримінального провадження, а саме п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Враховуючи викладене заявник та його представник просили скаргу заволинити. Представник заявника додатково зазначив, що слідчим не вилучено та не досліджений відеозапис з камер спостереження у приміщенні Індустріального РВ за 29.06.2015, а ухвалою слідчого судді відмовлено у вилучені відеореєстратора в даному приміщенні, в той час, коли провадження не здійснювалося. Окрім того, не усунуті суперечності в показаннях ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та інших свідків у т.ч. й ОСОБА_8 , не допитаний свідок ОСОБА_13 , на якого ОСОБА_8 здійснював тиск та погрози, не проведена комісійна експертиза тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_7 , не встановлено обставин їх спричинення, зокрема, того , що він був затиснутий дверима у приміщенні Індустріального РВ, куди не міг самостійно потрапити, оскільки допуск є обмеженим, двері відчиняються за допомогою спеціального пропускного пристрою електронної кнопки.

Прокурор проти вимог скарги заперечував, надав для огляду матеріали кримінального провадження та відзначив, що відеозапис з камер спостереження у приміщенні Індустріального РВ не вилучався, оскільки слідчим суддею було відмовлено було в задоволенні клопотання слідчого про його вилучення. Щодо наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , то таких не встановлено, що підтверджується чисельними висновками СМЕ. Усунення розбіжностей між показаннями потерпілих ОСОБА_3 , його представника також потерпілого ОСОБА_7 та інших свідків є неможливим, оскільки кожен з них притримується своєї версії подій. Клопотання про допит свідка ОСОБА_17 не заявлялося. Вважав, що слідство проведено повно та всебічно, тому просив відмовити у задоволенні скарги.

Вивчивши доводи заявника, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та скарги, приходжу до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 94 чинного кримінального процесуального закону слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Стаття 91 КПК України наводить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
При проведенні досудового розслідування, після виконання вимог статті 91 КПК України, і встановлення вказаних обставин, досудове слідство визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих або негласних слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, яка виникла, не залишилась неперевіреною.
Якщо після дослідження всіх обставин кримінального провадження, та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього кримінального провадження у їх сукупності, слідчим, прокурором встановлені підстави, передбачені ст. 284 КПК України, приймається рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Як встановлено судом, постановою старшого слідчого СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 17.11.2016 закрито кримінальне провадження № 00000034, внесене до ЄРДР 10.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 397, ч. 1 ст. 384 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку із відсутністю в діях колишніх заступника пальника Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , оперуповноваженого сектору кримінального розшуку ОСОБА_9 та інших працівників Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365, а також відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 397, ч. 1 ст. 384 КК України.
В оскаржуваній постанові йдеться про наступне.
У заяві про кримінальне правопорушення від 30.06.2015 ОСОБА_7 посилається на те, що 29.06.2015 близько об 11:25 год. він приїхав до будівлі Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровської області з метою зафіксувати факт незаконного придбання заступником Індустріального РВ ДМУ ГУМВС ОСОБА_8 автомобілю марки «Мазда», р.н. НОМЕР_1 . Коли він побачив зазначений автомобіль, намагався його сфотографувати, до нього наблизився ОСОБА_8 та троє невідомих осіб у цивільному одязі, які безпідставно, незаконно, із застосуванням фізичної сили, затримали його та завели до Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровської області. Щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_8 він повідомив керівнику зазначеного органу, якій наказав ОСОБА_8 негайно його звільнити. На виході з будівлі Індустріального РВ, ОСОБА_8 та невідомі особи, які разом із останнім здійснювели його затримання, перешкоджали його вільному пересуванню, затискали дверима, хапали за руки та одяг, в результаті чого завдали йому тілесні ушкодження у вигляді забою правого плеча. Окрім цього, ОСОБА_8 погрожував йому позбавленням волі.
Згідно копії медичної довідки, яку надав ОСОБА_7 , під час огляду, проведеного 30 червня 2015 лікарем ОСОБА_18 , ОСОБА_7 встановлено діагноз: забій задньо-наружної поверхні правого плеча.
Допитаний як потерпілий ОСОБА_7 показав, що 27.06.2012 його тесть - ОСОБА_3 звернувся із заявою до Індустріального РВ щодо неправомірних дій відносно нього з боку ОСОБА_12 . 07.07.2012 оперуповноваженим СДСБЄЗ Індустріального РВ ДМУ ОСОБА_19 за цією заявою винесено постанову про відмову в порушені кримінальної справі. Як на його думку, вказане рішення було прийнято під впливом ОСОБА_8 , який на той час був начальником кримінального розшуку Індустріального РВ. ОСОБА_7 вважає, саме ОСОБА_8 , який є чоловіком доньки ОСОБА_12 , був зацікавлений у позитивному результаті рішення по відношенню до свого родича. У червні 2015 року йому стало відомо про те, що ОСОБА_8 , у якості винагороди за сприяння вищевказаного рішення, отримав від ОСОБА_12 автомобіль «Мазда», д/н НОМЕР_1 . Саме цей автомобіль він бачив під керуванням ОСОБА_8 . З метою перевірки та фіксації цих даних, 29.06.2015 близько об 11:25 год. він на своєму автомобілі «Тойота Кемрі», приїхав до будівлі Індустріального РВ ДМУ. Біля будинку №6 по вул. Осінній, тобто неподалік від Індустріального РВ, він побачив автомобіль «Мазда», д/н НОМЕР_1 . Коли він на свій телефон намагався сфотографувати вказаний автомобіль, до нього підбігли ОСОБА_8 та троє невідомих людей. Ці особи, за вказівкою ОСОБА_8 , почали його хватати руками за передпліччя та штовхати у напрямку Індустріального РВ з метою, нібито, встановлення його особистості. У супроводі ОСОБА_8 та невідомих трьох чоловіків, можливо співробітників міліції, він піднявся на другий поверх, зайшов до кабінету начальника Індустріального РВ ОСОБА_20 , який його знав як заявника. Він повідомив ОСОБА_20 про своє незаконне затримання з боку ОСОБА_8 та доставлення до Індустріального РВ. Після чого ОСОБА_20 надав ОСОБА_8 вказівку негайно його ( ОСОБА_7 ) відпустити та запропонував усі сімейні питання вирішувати на вулиці. Слідуючи до виходу, відкрив металеві двері, які ведуть до чергової частини, один із працівників міліції, який брав участь й його доставлені до Індустріального РВ, силою почав закривати двері, у отворі яких стояв він. Цей чоловік навмисно вдарив його дверями в область правого передпліччя. Увечері, цього дня, він почав відчувати біль, в наслідок удару дверима, та наступного дня, тобто 30.06.2015, звернувся у шосту міську лікарню за медичною допомогою
Допитаний як потерпілий ОСОБА_3 показав, що ОСОБА_8 з 2009 року є зятем ОСОБА_12 , з 2011 року всіляко втручається в розподіл його ( ОСОБА_3 ) майна, а саме 1/2 магазину, розташованого за адресою: Орджонікідзе 26, в м. Дніпропетровську. В лютому 2011 року, користуючись службовим становищем перешкоджав йому ( ОСОБА_3 ) здійснювати користування майном, погрожуючи позбавленням волі, а також відібранням майна. ОСОБА_8 , користуючись службовим становищем погрожував його ( ОСОБА_3 ) представнику ОСОБА_7 . 29.06.2015 здійснив незаконне затримання останнього, за цим фактом відкрите кримінальне провадження №0000034 від 10.08.2015 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 365 КК України. Досудове розслідування триває. 29.06.2015 під час затримання, ОСОБА_8 погрожував, що він відкриє кримінальні провадження проти ОСОБА_7 , а також, що проведе негласні слідчі дії, а саме: прослуховує мобільний телефон та здійснює негласне спостереження. ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 , що він знає про всі кримінальні провадження відносно ОСОБА_12 і ОСОБА_21 , що там проводяться якійсь експертизи, про що ОСОБА_3 , як сторона процесу, нічого не знав, а також, що проти ОСОБА_3 відкрите кримінальне провадження. На думку ОСОБА_3 , це все вказує не те, що ОСОБА_8 , використовуючи своє службове становище здійснював залякування та перешкоду в здійснені правомірної діяльності його представника ОСОБА_7 , який є представником ОСОБА_3 за довіреністю ВТС №647968 від 12.03.2013 та НВС №171151 від 28.12.2015 у цивільній справі №202/11928/14-ц.
31.07.2015 у приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська під час розгляду вказаної цивільної справи за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування ? частини магазину, розташованого за адресою: Орджонікідзе 26, в м. Дніпропетровську недійсним, був допитаний в якості свідка ОСОБА_8 , який був попереджений про кримінальну відповідальність згідно ст. 384, ст. 385 КК України. Під час допиту ОСОБА_8 повідомив суду під аудіо-запис, що він знає про кримінальні провадження, а також, що у нього є якісь ксерокопії, та що проти нього ( ОСОБА_3 ) відкриті кримінальні провадження з якимись перекваліфікаціями та з колосальними збитками. Також повідомив про факт затримання його представника ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_7 відпустили, за ним здійснювалося відеоспостереження.
Далі було повідомлено про факт приїзду ОСОБА_8 зі своїми співробітниками в магазин ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , де останній проводив із ОСОБА_3 та з його представником ОСОБА_13 бесіду. Хоча ОСОБА_8 не мав на це права, а також багато інших фактів.
ОСОБА_3 також вважає, що ОСОБА_8 до 2009 року не мав відношення до вищевказаних об`єктів, як він взагалі міг давати якісь свідчення. На думку ОСОБА_3 це все вказує на те, що ОСОБА_8 використовує службове становище, втручається в його особисті справи та діяльність його представника ОСОБА_7
21.03.2011 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення про скасування договору дарування по ? частині магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Про цей суд він ( ОСОБА_3 ) нічого не знав, оскільки ОСОБА_12 в зговорі зі своєю донькою ОСОБА_21 здійснили шахрайство. ОСОБА_21 пред`явила копію довіреності №12554 від 24.10.2008 від його ( ОСОБА_3 ), та відмовилася від його майна на користь свого батька - ОСОБА_12 .
27.06.2012 ОСОБА_3 було подано заяву про вчинення цього злочину до Індустріального РВ м. Дніпропетровська, однак на той час, а саме 07.07.2012 було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи.
ОСОБА_3 вважає, що на вищезазначені рішення міг вплинути ОСОБА_8 , який працював на керівній посаді в цьому райвідділі, мав корисний мотив, а також приховував злочин свого тестя ОСОБА_12 та сестри своєї дружини - ОСОБА_21 . 06.08.2012 ОСОБА_12 , вбачаючи, що він програє апеляційний суд, без відома ОСОБА_3 уклав договір іпотеки - реєстраційний номер 4540 на суму 3 000 000 грн. 21.08.2012 рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області скасовано рішення Індустріального суду м. Дніпропетровська від 21.03.2011, в якому зазначено, що довіреність, яку пред`явила ОСОБА_21 не надавала останній права бути представником сторони в судових процесах.
05.02.2015 було відкрито кримінальне провадження за фактом шахрайства, вчиненого ОСОБА_12 та ОСОБА_21 за заявою ОСОБА_3 за № 0000123 за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України, яке пізніше перекваліфіковано на ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку із матеріальним збитком на суму 4 938 214 грн., що підтверджується товарознавчою експертизою, яка є в матеріалах справи.
Копії довіреностей за №12554 та №12556 у реєстрі не зареєстровані, тобто вони є недійсні. Запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії, як це повинно бути згідно ст. 52 Закону України «Про нотаріат». Також ОСОБА_3 показав, що у 2008 році ОСОБА_21 вкрала у нього оригінали правовстановлюючих документів на магазин по АДРЕСА_1 , за крадіжку яких відносно неї відкрито кримінальне провадження №0000026 Індустріальним ВП ДВП ГУНП Дніпропетровській області. Досудове розслідування триває. ОСОБА_8 , користуючись службовим становищем, на думку ОСОБА_3 всіляко втручається у ці кримінальні провадження, хоча він не є стороною процесу, за вказаними кримінальними провадженнями останній всіляко покриває та вигороджує ОСОБА_12 і ОСОБА_21 , проживаючи з ними за однією адресою: АДРЕСА_2 .
24.05.2016 ОСОБА_3 зробив запит до КП «ДМБТІ» з метою перевірки звернення ОСОБА_21 з довіреністю для дарування від його імені - за витягом для дарування №21425139 від 23.12.2008 нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 .
27.05.2016 він отримав офіційну відповідь, про те, що ніякої довіреності в матеріалах інвентаризаційної справи не має, а також отримав копію заяви від 16.12.2008, начебто від свого імені, яку він не писав. На думку ОСОБА_3 , цей доказ підтверджує те, що він ніяких повноважень для оформлення документів для дарування 1/2 частини будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_21 не давав.
ОСОБА_3 вважає, що це все вказує, що ОСОБА_12 , ОСОБА_21 та ОСОБА_8 перебувають у зговорі, та заявили в суді, що він ( ОСОБА_3 ) начебто хотів подарувати 1/2 частини будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_3 та пред`явили копію сфальсифікованого витягу з КП « ДМБТІ» від 26.12.2008 для дарування. На підставі їхніх свідчень суддею Індустріального районного суду було скасовано договір дарування на 1/2 магазину розташованого за адресою: Орджонікідзе, 26, в м. Дніпропетровську, чим спричинено йому ( ОСОБА_3 ) матеріальні збитки в сумі 4 938 214 грн., що підтверджується товарознавчою експертизою, яка є в матеріалах справи №0000123.
У позивних заявах до судів на скасування договору дарування ? частини магазину по АДРЕСА_1 , ОСОБА_12 постійно вигадує і вказує різні мотиви. Так, у 2011 році вказав, що ОСОБА_3 повинен був платити 10 тис. грн. щомісяця, а в 2016 році, що начебто ОСОБА_3 повинен був подарувати 1/2 частину магазину на АДРЕСА_1 . Це все вказує, що ОСОБА_12 будь-яким шляхом і шахрайством хоче заволодіти майном ОСОБА_3 .
Офіційна відповідь з КП ДМБТІ від 27.05.2016 спростовує завідомо неправдиві показання ОСОБА_8 , і вказує на те, що останній давав ці свідчення з корисливих мотивів, видаючи бажане ОСОБА_12 і ОСОБА_21 за дійсне, чим порушив статтю 384 ч. 2 КК України «завідомо неправдиве показання».
Таким чином ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_8 систематично вчиняє кримінальне правопорушення, переждбачене ч. 2 ст. 397 КК України. Місце та час вчинення - Індустріальний РВ м. Дніпропетровська, 29.06.2015.
Допитаний за даним фактом в якості свідка ОСОБА_7 дав аналогічні показання.
Допитаний як свідок ОСОБА_8 - заступник начальника Індустріального РВ ДМУ, показав, що з 2000 року по теперішній час він працює в Індустріальному РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. З 2009 року до 2013 року займав посаду начальника карного розшуку. Приблизно з грудня 2013 року по теперішній час займає посаду заступника начальника Індустріального РВ по оперативній роботі. Приблизно в 2006 році він придбав автомобіль ВАЗ 2115, яким керував за генеральною довіреністю. Приблизно в 2007 році ОСОБА_8 познайомився з ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої у 2009 році зареєстрував шлюб. З батьком ОСОБА_23 , а також з рідною сестрою дружини - ОСОБА_24 у нього нормальні і довірчі відносини.
Приблизно в 2003 році ОСОБА_12 спільно зі своїм рідним братом - ОСОБА_3 почали займатися будівництвом магазину, розташованого по АДРЕСА_1 , площею 700 квадратних метрів. У ОСОБА_3 є рідна дочка - ОСОБА_25 , яка проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_7 . З ОСОБА_7 у ОСОБА_8 ніколи не було дружніх відносин, він зустрічався з ним кілька разів на сімейних святах. ОСОБА_8 бачив, що він пересувається на автомобілі «Тойота Кемрі» чорного кольору, а також «Мазда 6» пісочного кольору.
Правовстановлюючі документи на вказаний магазин в 2008 році були оформлені на ОСОБА_12 .
Також ОСОБА_8 відомо, що у власності ОСОБА_3 є магазин з продажу автомобільних запчастин, розташований по АДРЕСА_3 , площею не більше 50 квадратних метрів. У зазначеному магазині спільну торгівлю здійснювали приблизно до 2008-2009 років ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_26 (рідний брат дружини ОСОБА_27 ), ОСОБА_24 і ОСОБА_28 . Правовстановлюючі документи зберігалися в магазині, доступ до них мали перераховані вище особи.
У 2003 році ОСОБА_12 придбав два автомобілі моделі «Мазда» сріблястого кольору, одним з яких керувала ОСОБА_29 , а другим - його ( ОСОБА_8 ) дружина (д/н НОМЕР_2 році ОСОБА_8 продав автомобіль ВАЗ 2115 і виручені грошові кошти передав ОСОБА_30 , який за їх домовленістю як родичів передав йому в користування автомобіль «Мазда», д/н НОМЕР_3 , яким раніше керувала ОСОБА_29 . У 2014 році автомобіль «Мазда», д/н НОМЕР_3 ОСОБА_8 був проданий і з цього періоду часу він керував автомобілем «Мазда» д/н НОМЕР_1 .
24.10.2008 приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО ОСОБА_31 була складена довіреність, згідно з якою ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_21 (рідна сестра його дружини) бути його повноправним представником у всіх державних і недержавних органах і установах щодо належної реєстрації будь-якого нерухомого майна, в тому числі в органах місцевого самоврядування, органах тепло-, водо-, газо-, електропостачання, з правом укладення договорів на надання їх послуг, в інших установах з правом узгодження від його імені всіх процедурних питань, з правом подачі необхідних документів для отримання правовстановлюючих документів, рішень суду, свідоцтв, а також захищати і відстоювати його права і інтереси на технічних, експертних та інших нарадах, виконувати всі інші дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності в управлінні земельних ресурсів та КП «Дніпропетровське БТІ» з правом отримання витягу про реєстрацію з реєстру права власності на нерухоме майно.
Також ОСОБА_8 відомо, що 08 грудня 2008 року державним нотаріусом першої державної нотаріальної контори ОСОБА_32 був складений договір дарування 1/2 частини будівлі магазину, розташованого по АДРЕСА_1 , згідно якого ОСОБА_12 подарував 1/2 частина магазину свого рідного брата ОСОБА_3 .
На початку 2009 року, коли точно він ( ОСОБА_8 ) вже не пам`ятає, в його присутності відбувалася розмова між ОСОБА_12 і ОСОБА_3 , в ході якої між братами була домовленість про те, що ОСОБА_3 , який вже тримав 1/2 частину магазину в якості дарування від ОСОБА_12 , подарує останньому 1/2 частина магазину, розташованого по АДРЕСА_1 . Також в ході розмови обговорювалося те, що ОСОБА_21 , на підставі довіреності, буде займатися отриманням документації на оформлення договору дарування 1/2 частини зазначеного магазину. Дана розмова відбувалася і раніше, але під час його ( ОСОБА_8 ) відсутності, про що йому відомо від дружини і ОСОБА_27 . Після оформлення вищевказаного договору дарування, ОСОБА_21 отримувала в КУ «Дніпропетровське БТІ Витяги про державну реєстрацію на магазин, розташований по пр. Правди, 26 «Д» для подальшого оформлення договору дарування та ці дії були узгоджені з ОСОБА_3 .
Приблизно взимку 2011 року, точну дату ОСОБА_8 не пам`ятає, йому зателефонувала дружина, яка повідомила про те, що ОСОБА_3 спільно зі своєю дружиною і невідомими людьми приїхав в магазин, розташований на АДРЕСА_1 . Зі слів дружини, зазначені особи почали грубо з нею розмовляти. Після цього, на прохання дружини, злякавшись за її безпеку, ОСОБА_8 приїхав за вказаною адресою. На момент його ( ОСОБА_8 ) прибуття, в магазині знаходилися ОСОБА_33 , ОСОБА_3 , дружина останнього, його дружина, а також співробітники магазину. Як пояснив ОСОБА_3 , він мав намір поставити стінку посеред магазину і розділити його на 2 частини. Між братами ОСОБА_34 відбувалася розмова щодо їх домовленостей і зобов`язань, які відбувалися між ними раніше. Особисто він ( ОСОБА_8 ) не брав участі в спілкуванні братів, але при їх розмові був присутній. ОСОБА_8 чув, як ОСОБА_3 погодився з тим, що він не виконав умов домовленості з дарування 1/2 частини магазину, розташованого на АДРЕСА_3 , своєму братові - ОСОБА_12 . Також він чув, як ОСОБА_3 говорив, що він не має наміру дарувати 1/2 частину магазину на АДРЕСА_3 і згоден відмовитися від своєї половини магазину, розташованого на АДРЕСА_1 .
Після цієї розмови ОСОБА_21 на підставі довіреності від ОСОБА_3 , звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом про скасування договору дарування.
У червні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до Індустріального РВ на нібито неправомірні дії ОСОБА_21 . Про факт подачі даної заяви спочатку йому ( ОСОБА_8 ) відомо не було, про це йому повідомила ОСОБА_29 , коли її викликали в Індустріальний РВ для дачі пояснення. За даним фактом проводилася перевірка співробітником ВДСБЕЗ Індустріального РВ - Покус, яким в порушенні кримінальної справи за даним фактом було відмовлено. На даний момент за даним фактом в Бабушкінському РВ зареєстровано кримінальне провадження. Особисто він ( ОСОБА_8 ) ніяким чином не сприяв прийняттю цього рішення, як на це вказує ОСОБА_7 , так як в його прямому підпорядкуванні співробітник, який прийняв дане рішення не знаходиться.
Крім того, 29 червня 2015 року близько 8-00 год. він ( ОСОБА_8 ) приїхав на роботу, припарковавши автомобіль «Мазда», д/н НОМЕР_1 , який належить його тестю - ОСОБА_12 , навпроти будівлі військкомату Індустріального району, біля будинку № 8 по вул. Осінній. Вікна його службового кабінету виходять у двір, автомобіль звідти не проглядається. Перебуваючи в своєму службовому кабінеті, розташованому на 3-му поверсі, близько 11 год. 25 хв. йому на мобільний телефон зателефонував знайомий - ОСОБА_35 . Як пояснив ОСОБА_36 , перебуваючи біля військкомату, той побачив, як до його автомобілю під`їхав автомобіль «Тойота Кемрі», чорного кольору, д/н НОМЕР_4 і невідомий чоловік, який знаходиться в даному автомобілі, фотографує його автомобіль. Через декілька хвилин йому знову передзвонив ОСОБА_36 і повідомив, що схожий на того ж невідомого стоїть за кущами на протилежній частині дороги і продовжує фотографувати його автомобіль. В цей час в його кабінеті знаходився старший оперуповноважений сектору карного розшуку ОСОБА_9 . Оскільки в країні відбувалися вибухи автомобілів співробітників міліції, він негайно спільно з ОСОБА_37 вирушив на вулицю. Вийшовши з будівлі райвідділу, з відстані близько 25 метрів, вони побачили невідомого чоловіка, який, побачивши їх, почав ховатися в кущах. ОСОБА_38 підійшов до невідомого і попросив представитися і пред`явити документи, при цьому запитавши: «Ви фотографуєте машину? Навіщо Ви це робите?». В цей час він перебував поруч із ОСОБА_38 та задав те саме питання. Після чого невідомий дістав з машини барсетку, але документів не пред`явив, поклавши фотоапарат, який перебував у нього, в кишеню. Цей чоловік сказав «я хочу йти до начальника, Ви отримали цей автомобіль за рішення відмовного матеріалу». В цей момент він зрозумів, що цією людиною може бути ОСОБА_7 .
Потім ОСОБА_7 самостійно попрямував у бік Індустріального РВ, в чому йому ніхто ніяких перешкод не створював. Ні він, ні ОСОБА_9 ніякого фізичного насильства до ОСОБА_7 не застосовували, оскільки в цьому не було ніякої необхідності, вони йшли позаду ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_7 зайшов в Індустріальний РВ, постовий запитав того, з якого питання він прибув і з якою метою. Потім ОСОБА_7 назвав свої анкетні дані, які були записані в журнал відвідувачів, пояснивши, що прибув до начальника. Після цього ОСОБА_7 піднявся на другий поверх, він йшов попереду. Підійшовши до кабінету начальника Індустріального РВ ОСОБА_20 , відкривши двері, він пояснив, що ОСОБА_7 фотографував його автомобіль. Потім ОСОБА_7 зайшов у кабінет начальника. Звертаючись до начальника, ОСОБА_7 почав безпідставно звинувачувати його в корупційних діях, стверджуючи, що він, нібито в якості винагороди отримав автомобіль від ОСОБА_12 . Знаючи ОСОБА_7 як заявника, а також те, що вони є родичами, ОСОБА_20 порадив ОСОБА_7 з питань щодо всіх сімейних спорів звертатися до суду. Потім ОСОБА_7 вийшов з кабінету, він також вийшов і прямував слідом, щоб провести того на вулицю. На прохання постового ОСОБА_7 у книзі відвідувачів не розписався, самостійно покинувши будівлю РВ. Через всі три металеві двері, що ведуть на вихід з будівлі Індустріального РВ, ОСОБА_7 виходив самостійно, в цьому йому ніхто не створював перешкод і ніякого насильства не застосовував. З його боку ніяких погроз на адресу ОСОБА_7 висловлено не було. Заява ОСОБА_7 щодо неправомірних дій, у тому числі застосування сили з його боку і з боку інших працівників міліції, неправдива і дійсності не відповідає.
Додатково допитаний свідок ОСОБА_8 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, розпочатого за заявою ОСОБА_3 , яке він ( ОСОБА_8 ) нібито вчинив відносно його представника - ОСОБА_7 показав, що жодним чином перешкод ОСОБА_7 ніколи не чинив, не затримував його, не порушував відносно нього безпідставно жодних кримінальних справ, не проводив прослуховування, спостереження чи інших негласних слідчих дій, а також не вчиняв жодних протиправних дій. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 триває давній спір щодо розділу сумісного майна, судами розглядається декілька позовів між вказаними особами. Також у Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області розглядається його ( ОСОБА_8 ) позов до ОСОБА_7 про захист честі, гідності та ділової репутації щодо неправдивих, як на його ( ОСОБА_8 ) думку заяв останнього. ОСОБА_8 вважає подібні заяви спробою тиску на ОСОБА_12 через себе, оскільки він є чоловіком доньки останнього - ОСОБА_39 .
ОСОБА_8 також показав, що у зв`язку з викладеним, враховуючи недоброзичливі стосунки, які склались останнім часом між ними з вини ОСОБА_7 , та те що він останнім часом всіляко провокує конфлікт задля досягнення своїх цілей (змусити ОСОБА_12 відмовитись від майна та частки у бізнесі, а також домогтися незаконного звільнення ОСОБА_8 з органів НПУ, на підставі ст. 63 Конституції України він відмовляється давати показання та відповідати на питання, що стосуються вказаного факту.
Крім того, додатково допитаний свідок ОСОБА_8 показав, що повністю підтверджує свої показання, дані 30.06.2015 в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0001136 від 30.06.2015 за фактом пошкодження автомобіля «Мазда», яким він користувався та користується, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.194 КК України. Деякі незначні розбіжності між даними ним показаннями у цьому кримінальному провадженні 0000034) та показаннями в якості потерпілого від 30.06.2016 він може пояснити тим, що показання від 30.06.2015 є більш об`єктивними, оскільки свідчення дані в короткий проміжок часу після подій, які в них описані.
Дійсно ОСОБА_7 29.06.2015 заходив з ним ( ОСОБА_8 ) та ОСОБА_9 до Індустріального РВ, проте ні він, ні ОСОБА_9 , ні будь- хто інший з працівників Індустріального РВ за власною ініціативою чи за чиєюсь вказівкою, жодного насилля до ОСОБА_7 не застосовували та не затримували останнього. Крім того, ОСОБА_7 він ( ОСОБА_8 ) ніколи не погрожував жодним чином, у тому числі відкриттям кримінальних проваджень чи відкритим кримінальним провадженням №0001136. У кримінальному провадженні №0001136 ОСОБА_8 вказав, що ОСОБА_7 можливо причетний до пошкодження його автомобіля і у своїх показах це обґрунтував, проте ОСОБА_7 , наскільки йому ( ОСОБА_8 ) відомо, за вказане кримінальне правопорушення взагалі не притягнуто.
ОСОБА_8 показав, що жодних незаконних дій по відношенню до ОСОБА_7 чи ОСОБА_3 він не вчиняв, та подібні звинувачення останніх в його бік вважає безпідставними, надуманими та такими, що зроблені з метою тиску на нього. Відповідати на питання ОСОБА_3 , викладені останнім у його клопотанні від 07.09.2016, з яким він ( ОСОБА_8 ) ознайомлений під час допиту, він не бажає відповідно до ст. 63 Конституції України у зв`язку з тим, до більша частина вказаних питань взагалі не зрозуміла та позбавлена будь-якого логічного сенсу. Крім того, на більшість вказаних питань є відповіді у раніше даних ним ( ОСОБА_8 ) показаннях у цьому кримінальному проваджені як свідком. ОСОБА_8 також не бажає відповідати на вказані питання відповідно до ст. 63 Конституції України у зв`язку з тим, що з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , через постійні наклепи на нього останніх, склались недоброзичливі стосунки.
Допитаний як свідок ОСОБА_9 повністю підтвердив свідчення ОСОБА_8 та показав, що 29.06.2015 близько 11 год. 30 хв. у службових питаннях він зайшов у кабінет ОСОБА_8 . Приблизно через 5 хв. ОСОБА_8 хтось зателефонував на мобільний телефон. Він чув те, як в ході спілкування по телефону, ОСОБА_8 запитав: «мою машину?». Потім ОСОБА_8 повідомив, що поблизу його автомобіля знаходиться якийсь чоловік і оглядає автомобіль. Це повідомлення їх насторожило, оскільки напередодні в новинах було повідомлення про те, що в м. Львів невідомі підірвали автомобіль працівника міліції. Потім на прохання ОСОБА_8 вони вийшли з будівлі Індустріального РВ, щоб перевірити зазначену інформацію, при цьому у них не було при собі спецзасобів, а також зброї, одягнені вони були в цивільний одяг. Вийшовши з будівлі РВ, вони попрямували до автомобіля ОСОБА_8 , у бік військкомату, при цьому він йшов попереду. Слідуючи швидким кроком, він помітив на протилежному боці дороги, навпроти автомобіля ОСОБА_8 невідомого чоловіка, який тримав у руках якийсь предмет. Скоротивши відстань, він побачив, що цей чоловік тримає у руках фотоапарат, спрямовуючи його об`єктив в бік автомобіля ОСОБА_8 . Він перший підійшов до цього чоловіка, запитавши його: «Ви хто такий і що тут робите, навіщо Ви фотографуєте машину, пред`явіть свої документи?». У цей момент ОСОБА_8 знаходився позаду нього. На дане питання чоловік не назвав свої дані, документи не пред`явив, а тільки сказав, що цю «Мазду» ОСОБА_8 подарували. Після цього цей чоловік, поклавши в кишеню фотоапарат, попрямував у бік паркування, він йшов слідом за чоловіком, ОСОБА_8 слідував позаду. Підійшовши до автомобіля «Тайота Кемрі» чорного кольору, вищевказаний чоловік, дістав із салону автомобіля барсетку і самостійно попрямував у бік Індустріального РВ, повідомивши при цьому, що він йде до начальника райвідділу. Увійшовши в приміщення РВ, чоловік зайшов через прочинені металеві двері, що ведуть в хол, де перебував постовий. Він і ОСОБА_8 слідували за чоловіком, ніхто з них ніякого насильства до нього не застосовував. Постовий, в якого знаходилася книга прийому відвідувачів, запитав чоловіка: «Ви хто і до кого прийшли»? Потім чоловік, представившись ОСОБА_40 , пояснив, що він йде на прийом до начальника райвідділу. Після нього постовий відкрив двері з автоматичним замком, через яку зайшов Мостовий, слідом за ним слідував ОСОБА_8 . Він також через деякий час пройшов через дані двері і попрямував у свій службовий кабінет, розташований на третьому поверсі. Він бачив, як Мостовий піднімався вгору сходами, за ним слідував ОСОБА_8 . Через нетривалий час він спустився на перший поверх, де в автоматі, який розташований в холі, придбав кави. У цей момент в холі ні Мостового, ні ОСОБА_8 не було.

Потім він вийшов на вулицю, побачивши ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які стояли біля військкомату і спокійно спілкувалися між собою, він до них не наближався і знаходився приблизно в 10 метрах. Hi він, ні ОСОБА_41 або інші співробітники Індустріального РВ в його присутності фізичного насильства та інших недозволених методів до ОСОБА_7 не застосовували.

При додатковому допиті свідок ОСОБА_9 показав, що він намагався здійснити відеозапис подій, що відбувалися, на мобільний телефон, а саме він знімав момент, коли ОСОБА_7 безперешкодно виходив з приміщення райвідділу, без будь-яких тілесних ушкоджень, але даний відеозапис на його мобільному телефоні не зберігся.

Додатково допитаний свідок ОСОБА_9 показав, що всі його показання щодо доводів потерпілого про спричинення ним ( ОСОБА_9 ) йому тілесних ушкоджень, відображені в протоколі допиту як свідка, які він ( ОСОБА_9 ) повністю підтверджує та наполягає на них. Через сплив значного часу з дня вказаних подій, ОСОБА_9 погано пам`ятає в деталях ті події, та може сказати, що дані ним раніше показання правдиві. Жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 він не спричиняв. Крім того, ОСОБА_9 стверджує, що жодним чином не затримував ОСОБА_7 29.06.2015 та навіть не мав такого наміру. Також він не бачив, щоб хто-небудь за час його знаходження біля ОСОБА_7 спричиняв останньому тілесні ушкодження.

ОСОБА_9 також показав, що ним не здійснювалось відеоспостереження за ОСОБА_7 , чи як останній зазначає, не проводилися незаконні негласні слідчі дії відносно нього. Подібні факти з боку інших працівників міліції відносно ОСОБА_7 йому не відомі. Такі звинувачення ОСОБА_7 в свій бік ОСОБА_9 вважає безпідставними, надуманими та такими, що зроблені з метою тиску на ОСОБА_8 через нього, оскільки між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , наскільки ОСОБА_9 відомо, через постійні безпідставні звинувачення з боку ОСОБА_7 , склались недоброзичливі стосунки. При одночасному допиті з ОСОБА_7 він повністю підтвердив свої показання.

Допитаний як свідок начальник Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_20 показав, що 29.06.2015 перебуваючи в своєму службовому кабінеті, розташованому на другому поверсі, близько 12 год., до нього в кабінет зайшов заступник начальника РВ - ОСОБА_8 , який повідомив, що до нього на прийом прибув громадянин. Слідом за ОСОБА_8 зайшов ОСОБА_7 , якого він раніше знав як заявника. ОСОБА_7 жестикулював руками, голосно розмовляв, звинувачуючи ОСОБА_8 в якихось фінансових справах. На його запитання до ОСОБА_7 , з якою метою той прибув до нього і чи пов`язане його питання з сімейними і фінансовими конфліктами, з якими він звертався раніше, той відповів ствердно.

По службі йому було відомо, що ОСОБА_7 неодноразово скаржився на ОСОБА_8 до Індустріального РВ, до ДМУ, ГУМВС на особистому прийомі у начальника ГУМВС та його першого заступника. Йому відомо, що скарги ОСОБА_7 засновані на сімейних конфліктах. Після цього він запропонував ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покинути його кабінет і розбиратися в цих справах в суді або у інших організаціях. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишили його кабінет. Ніяких видимих ушкоджень на тілі ОСОБА_7 не було, про застосування до нього фізичного насильства з боку співробітників Індустріального РВ той не заявляв.

Допитаний як свідок ОСОБА_42 показав, що станом на 29.06.2015 він працював на посаді старшого інспектора-чергового Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та того дня з 08-00 год. заступив в добовий наряд в якості помічника начальника - оперативного чергового по райвідділу.

Наскільки він пам`ятає, близько 11:00 год. разом з ОСОБА_8 (на той час займав посаду заступника начальника райвідділу - начальника кримінальної міліції) до приміщення райвідділу зайшов раніше йому невідомий чоловік. Постовий міліціонер - ОСОБА_43 , по-батькові не пам`ятає, записала його в книгу відвідувачів та запрошених та він разом з ОСОБА_8 зайшов по сходах до службових кабінетів. ОСОБА_42 ніс службу в приміщенні оперативної зали чергової частини, тому куди саме вони направились йому невідомо. Через деякий час (який саме не пам`ятає, може хвилин через 30-40) ОСОБА_42 побачив, що вказана особа вийшла зі сходів, за ним слідував ОСОБА_8 , який звертався до нього з проханням розписатися у книзі доставлених. На що той реагував вороже, з неповагою відповідав на адресу ОСОБА_8 та відмовився розписуватися у вказаній книзі. Після цього, цей чоловік самовільно підійшов, відкрив другі двері (які знаходяться ближче до оглядового вікна чергової частини та відкриваються натисканням електричної кнопки) і вийшов з приміщення райвідділу. Цей чоловік вийшов сам, ніхто йому не перешкоджав, не утримував та ніякими дверима не прижимав. Наскільки ОСОБА_42 пам`ятає, ОСОБА_8 з приміщення райвідділу за вказаною особою не виходив, невдовзі після цього до холу спустився ОСОБА_44 , наскільки він ( ОСОБА_42 ) пам`ятає, він перебував внизу зі стаканом кави. Що відбувалось на вулиці йому невідомо, тому що він цього не бачив. ОСОБА_42 підкреслив, що в холі райвідділу цьому чоловіку ніхто ніяких тілесних ушкоджень не завдавав, із приміщення він вийшов самовільно, без будь-яких перешкод. ОСОБА_42 звернув увагу на цю особу, тому що він вів себе зухвало та відмовився розписуватися в книзі запрошених та доставлених. Наскільки йому ( ОСОБА_42 ) тепер відомо (з книги запрошених та доставлених) його прізвище було ОСОБА_45 .

Допитаний свідок ОСОБА_46 показала, що станом на 29.06.2015 вона працювала на посаді дільничного інспектора Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Того дня з 08:00 год. вона заступила на чергування постовою на пост № 1 райвідділу. В її обов`язки входило заповнення книги запрошених та доставлених до райвідділу, контроль за входом та виходом з приміщення Індустріального РВ. Наскільки вона пам`ятає, приблизно в обід, точніше не пам`ятає, разом з ОСОБА_8 до приміщення райвідділу зайшов раніше їй невідомий високий чоловік (тепер вона знає, що його прізвище ОСОБА_45 ), та направились до поста № 1, де знаходилась вона. Вказаний чоловік вимагав зустрічі з керівництвом райвідділу. ОСОБА_46 йому зазначила, що є ОСОБА_8 , який і є одним з керівників Індустріального РВ та спитала, чи буде він заходити до приміщення райвідділу, на що той відповів ствердно. Після цього він повідомив свої дані, зона записала їх в книгу. Далі ОСОБА_45 разом із ОСОБА_47 направились по ходах наверх, куди саме вона не знає. Через деякий час (який саме не пам`ятає, може хвилин через 20) вона побачила, що вказана особа вийшов зі сходів, відкрив двері, ті що ведуть до поста № 1 зі сходів. ОСОБА_46 спитала у нього, чи він буде залишати приміщення райвідділу, та попросила його розписатися у книзі. На її прохання ОСОБА_45 відмовився. В цей час спустився ОСОБА_8 , Мостовий в той час направився до других дверей. ОСОБА_46 попросила його повторно повернутися до неї та розписатися (оскільки незадовго до цього їй було вказано керівництвом на недоліки в веденні книги - а саме, належне заповнення всіх її граф, в тому числі «підпис відвідувача»), на що той відмовився в категоричній формі. ОСОБА_8 також звернувся до нього з проханням розписатися у книзі, але той відмовився і відкривши другі двері, вийшов з приміщення райвідділу. Цей чоловік вийшов сам, ніхто йому не перешкоджав, не утримував та ніякими дверима не прижимав. Наскільки вона пам`ятає, ОСОБА_8 з приміщення райвідділу за вказаною особою не виходив, але в той момент до неї звертались відвідувачі, тому подробиць вона не пам`ятає. Що відбувалось на вулиці їй невідомо, тому що вона цього не бачила. ОСОБА_46 підкреслила, що в холі райвідділу цьому чоловіку ніхто ніяких тілесних ушкоджень не завдавав, із приміщення він вийшов самовільно без будь-яких перешкод. Вона звернула увагу на цю особу, тому що він вів себе зухвало та відмовився розписуватися в книзі запрошених та доставлених.

Під час досудового розслідування проведено одночасні допити між ОСОБА_48 , ОСОБА_42 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_7 , (12.04.2016, 25.05.2016, 09.06.2016, 07.10.2016), під час яких ОСОБА_46 , ОСОБА_42 , ОСОБА_9 та ОСОБА_20 підтвердили раніше дані показання, а також показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Допитаний як свідок лікар травматолог Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні ОСОБА_18 показав, що 30 червня 2015 року він перебував на робочому місці. У вказаний день, о 12-30 год. до приймальні травмпункту звернувся хворий, який представився ОСОБА_7 . Від зазначеного пацієнта надійшли скарги на хворобливості в області м`яких тканин правого плеча. Зі слів хворого, ця травма була ним отримана 29.06.2015 в 13-00 год. Обставини травми ОСОБА_7 не уточнював, з його слів це була побутова травма. Після огляду пацієнта, ним було встановлено діагноз: забій задньої зовнішньої поверхні правого плеча. Пацієнту ОСОБА_7 ним була видана медична довідка із зазначенням рекомендації: холод, спокій, знеболюючий засіб. Також було рекомендовано подальше спостереження в поліклініці за місцем проживання. При візуальному огляді у ОСОБА_7 було виявлено набряклість м`яких тканин по задньо-зовнішній поверхні правого плеча, болючість при пальпації в зазначеній області.

Відповідно до висновку СМЕ № 4507-е від 25.09.2015 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не встановлено.

У висновку експертом зазначено: у ОСОБА_7 клінічно встановлений діагноз: «забій задньо-зовнішньої поверхні правого плеча». При оцінці ступеню тяжкості клінічно встановленого діагнозу: «забій задньо-зовнішньої поверхні правого плеча» в рахунок не приймається, так як встановлений на основі суб`єктивних факторів та не підтверджений об`єктивними відомостями (відсутні синці, садна, рани, крововиливи, переломи в області правого плеча). На підставі: п.4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6.

В ході досудового розслідування допитано судово-медичного експерта КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР ОСОБА_49 , яка показала, що 25.09.2015 до відділу судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР звернувся громадянин ОСОБА_7 , 1966 р.н., який представив постанову слідчого та медичну довідку Шостої міської лікарні м. Дніпропетровська за № 1345 від 30.06.2015. На підставі постанови був наданий висновок експерта № 4507е. При огляді ОСОБА_7 будь-яких видимих тілесних ушкоджень або слідів їх загоєння в області голови, обличчя, тулубу та кінцівок не виявлено. Щодо роз`яснення відповіді на питання 1-4 постанови про призначення експертизи показала, що клінічно встановлений діагноз «забій задньо-зовнішньої поверхні правого плеча» без видимих тілесних ушкоджень в рахунок не сприймається, тому відповідати на кожне питання окремо, поставлене слідчим, під час проведення експертизи було недоцільно. Вважає, що висновок, даний у судово-медичній експертизі, обґрунтований та повний. Будь-яких доповнень з приводу даної експертизи не має.

Окрім того, для встановлення наявності тілесних ушкоджень призначено повторну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам ОКЗ «Запорізьке обласне бюро СМЕ», однак ОСОБА_7 від проходження експертизи відмовився, оскільки приїхавши на проходження експертизи був повідомлений експертами про те, що висновок надати не зможуть у зв`язку з відсутністю тілесних ушкоджень на момент дослідження. Крім того, його повідомили про те, що експертиза у закладах не Дніпропетровської області проводиться платно.

В подальшому, з метою повного, всебічного та об`єктивного встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, 09.09.2016 призначено та проведено комісійну СМЕ щодо наявності або відсутності тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку №175 від 27.09.2016 експертною комісією КЗ Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не встановлено.

У висновку комісією зазначено, що згідно аналізу наданої медичної (довідка з травмпункту 6-ї МКБ, амбулаторна карта, 4 рентген-знімки) та судово-медичної («Висновок експерта» №4507Е) документації, комісія експертів прийшла до висновку: об`єктивних ознак тілесних ушкоджень (синців, саден, крововиливів, ран, переломів), на момент 30.06.2015 не встановлено.

Клінічний діагноз, встановлений травматологом в травмпункті 6-ї МКЛ 5106.2015р.: «забій задньо-зовнішньої поверхні правого плеча», об`єктивними даними не підтверджений, базується на суб`єктивних даних, тому при визначенні ступеню тяжкості не враховується, що відповідає вимогам п.4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17,01.1995 року, №6.

На момент проведення комісійної СМЕ, при обстеженні членами експертної комісії, у гр. ОСОБА_7 , будь-якої патології в області правого плечового суглобу не встановлено».

Під час досудового розслідування було витребувано матеріали кримінального провадження, відомості про яке 30.06.2015 внесено до ЄРДР за №0001136 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, вивченням яких, встановлено, що підставою для реєстрації кримінального провадження стала заява заступника начальника Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 щодо пошкодження невстановленою особою його автомобіля «Мазда 6», а саме гальмівного шлангу, у період часу з 11:00 до 18:00 год. 29.06.2015 біля будинку №8 по вул. Осінній у м. Дніпропетровську.

Допитаний в якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 описав події того дня (29.06.2015), та висловив припущення, що вказані дії міг вчинити ОСОБА_7 , оскільки останній того дня перебував біля його автомобіля та має негативне ставлення до нього ( ОСОБА_8 ). У кримінальному провадженні також допитано двох свідків залучених в якості понятих при огляді вказаного автомобіля, долучено речові докази, а саме 2 фрагменти шлангу гальмівної системи.

Кваліфікація правопорушення у кримінальному провадженні не змінювалась. 26 травня 2016 року слідчим СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, через малозначність.

У кримінальному провадженні №0001136 ОСОБА_7 не допитувався, слідчим не викликався та до кримінальної відповідальності не притягувався, що може свідчити про відсутність підстав вважати вказане кіримінальне провадження засобом тиску на нього ( ОСОБА_7 ) з боку ОСОБА_8 .

Згідно із наявним у матеріалах кримінального провадження висновком службової перевірки за заявою ОСОБА_7 , затвердженого 13.07.2015 начальником ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, порушень службової дисципліни з боку заступника начальника - начальника кримінальної міліції Індустріального ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області - підполковника міліції ОСОБА_8 по відношенню до ОСОБА_7 не встановлено.

Згідно з наявним у матеріалах кримінального провадження висновком «Про результати перевірки відомостей, викладених у зверненні ОСОБА_7 » від 17.12.2015, встановлено, що на ґрунті тривання майнового спору між громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , який відноситься до цивільно-правових відносин та вирішується у судовому порядку, між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у свою чергу виникли неприязні стосунки. Разом тим відомості, викладені у зверненні громадянина ОСОБА_7 , щодо можливих неправомірних дій ОСОБА_8 свого об`єктивного підтвердження не знайшли та спростовуються зібраними матеріалами.

Відповідно до висновку службової перевірки за зверненнями ОСОБА_7 , затвердженого 11.08.2016 т.в.о. начальника ГУНП в Дніпропетровській області, на сьогоднішній день не вбачається підстав для скасування результатів службового розслідування, проведеного 13.07.2015 працівниками Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області

Крім того, відповідно до висновку службової перевірки затвердженого 30.09.2016 т.в.о. начальника ГУНП в Дніпропетровській області, на сьогоднішній день відсутні підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника сьомого територіального управління (з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей) Департаменту протидії наркозлочинності НПУ (на час подій заступника начальника Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області) ОСОБА_8 та інспектора Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області на час подій дільничного інспектора Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області) ОСОБА_50 .

29.12.2015 слідчим в ОВС СВ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_51 вказане кримінальне провадження повторно закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діях працівників Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Дніпропетровська від 28.01.2016 вказане рішення слідчого про закриття кримінального провадження скасовано, та вказано що у постанові не міститься аналізу та належної оцінки здобутим під час досудового розслідування показанням, а саме аудіодиска «Копія технічного запису» 31.07.2015 у цивільній справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_3 . Відсутні відомості щодо розгляду клопотання потерпілого ОСОБА_7 про проведення одночасних допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 із потерпілим. Також судом вказано на необхідність допиту з приводу обставин кримінального правопорушення чергового та інших співробітників Індустріального РВ ДМУ, які чергували в той день.

Проведеним аналізом та оцінкою аудіозапису диска «Копія технічного спису» 31.07.2015 у цивільній справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_3 встановлено, що 25.11.2015 вказаний аудіозапис прослухано слідчим у цьому кримінальному провадженні, складено протокол, в якому дослівно відображено сказання свідка ОСОБА_8 , які стосуються даного кримінального провадження, та які слідчим було враховано при прийнятті рішення про вкриття кримінального провадження.

Відповідно до протоколу огляду від 25.11.2015 аудіодиска «Копія технічного запису» 31.07.2015 на ньому містяться запис про попередження свідка ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність за давання неправдивих свідчень, та його показання про відносини між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 щодо сумісного бізнесу, придбання магазину у 2008 році по пр. Правди, 26 «Трасса», хто у ньому працював (зі слів ОСОБА_52 ). Домовленість між братами була, що магазин оформлюється на старшого брата, розрахунки між ними за приміщення магазину. Деяка частина запису є нерозбірливою. Також відтворено, що ОСОБА_8 надавав свідчення про фотографування його автомобіля ОСОБА_7 , запрошення його до райвідділу, розмови з ним. Також відтворені показання стосовно того, що ОСОБА_8 виявив пошкодження в своєму автомобілі щодо гальмівної системи, після того, як сів в автомобіль через п`ять хвилин.

Таким чином встановлено, що на вказаному аудіозаписі ОСОБА_8 не вказує, що ОСОБА_7 будь-ким затримувався чи доставлявся до Індустріального РВ, також не вказує, що за ОСОБА_7 здійснювалось спостереження, відео спостереження чи проводились негласні слідчі розшукові дії. Натомість свідок ОСОБА_8 вказує на описані у його показаннях дії ОСОБА_7 , як здійснення останнім на нього тиску з метою досягнення позитивного рішення у цивільно-правових спорах для ОСОБА_53 , які склались між ОСОБА_3 та його братом ОСОБА_12 , та були предметом судового розгляду.

Надання оцінки показанням свідків, у тому числі показанням свідка ОСОБА_8 , даних суду Індустріального району м. Дніпропетровська у цивільній справі ОСОБА_12 до ОСОБА_3 , законом віднесено лише по компетенції суду.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_54 від 18.01.2016 у цивільній справі №202/11928/14-ц за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_3 , тертя особа - державний нотаріус Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_55 , про визнання договору дарування 1/2 частини будівлі магазину по АДРЕСА_1 недійсним, визнано недійсним вказаний договір дарування та визнано право власності на 1/2 частину магазину за ОСОБА_12 . Вивченням вказаного судового рішення встановлено, що підставою для його прийняття, відповідно до його описової частини, стали не лише самі по собі покази свідка ОСОБА_8 , а сукупність показів позивача та відповідача, їх представників, сімох свідків (показання яких співпадають з показаннями свідка ОСОБА_8 ), висновку судової експертизи, досліджені письмові докази та вивчені матеріали справи. Вказане рішення суду Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.05.2016 залишено в силі.

Таким чином, доводи потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_3 щодо обставин надання свідком ОСОБА_8 завідомо неправдивих показів у вказаній цивільній справі не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Аналізуючи зібрані докази та отримані свідчення, слідчий дійшов висновку про те, що в діях колишніх заступника начальника Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , оперуповноваженого сектору кримінального розшуку ОСОБА_9 та інших працівників Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, а також відсутність в діях ОСОБА_8 ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 397, ч. 1 ст. 384 КК України, оскільки проведеним досудовим розслідуванням не встановлено факту затримання чи доставляння 29.06.2015 ОСОБА_7 до Індустріального РВ чи вчинення щодо нього будь-яких інших протиправних дій вказаними службовими особами, факту вчинення ОСОБА_8 , з використанням свого службового становища, перешкод діяльності ОСОБА_7 - представника ОСОБА_3 , а також факту дачі завідомо неправдивого показання ОСОБА_8 .

Вбачається, що всі вищеописані події є наслідком конфлікту між ОСОБА_3 та ОСОБА_12 через цивільно-правові відносини та спори, що склались у зв`язку з розподілом майна між ними, які тривають до цього часу. Вказані цивільно-правові відносини не можуть бути предметом даного кримінального провадження.

Окрім того, слідчим зауважено, що з урахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 15 від 26.12.2003 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень», Закону України №1261 від 13.05.2014 «Про знесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України», яким внесені зміни до КК України, відповідно до яких обов`язковою умовою наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб. Згідно із приміткою до ст. 364 КК України, фстотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Під час досудового розслідування факту спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам, ітересам ОСОБА_7 , ОСОБА_3 чи інших осіб не встановлено.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Суд вважає, що дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження містить мотиви прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Суд вважає, що органом досудового розслідування було дотримано вимог ст. ст. 9, 91, 110 КПК України.

Суд не приймає твердження заявника та його представника, що слідчим ОСОБА_6 не здійснено жодної слідчої дії за участю потерпілого ОСОБА_3 , не проведені слідчі дії у кримінальних провадженнях, де він є потерпілим, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваної постанови потерпілий ОСОБА_3 був допитаний 31.07.2015.

Окрім того, слідчим були проведені одночасні допити ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , в ході якого ОСОБА_9 показував, що ним не здійснювалось відеоспостереження за ОСОБА_7 , не проводилися незаконні негласні слідчі.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Дніпропетровська від 28.01.2016 рішення слідчого про закриття кримінального провадження скасовано, та вказано, що у постанові не міститься аналізу та належної оцінки здобутим під час досудового розслідування показанням, а саме аудіодиска «Копія технічного запису» 31.07.2015 у цивільній справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_3 . Відсутні відомості щодо розгляду клопотання потерпілого ОСОБА_7 про проведення одночасних допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 із потерпілим. Також судом вказано на необхідність допиту з приводу обставин кримінального правопорушення чергового та інших співробітників Індустріального РВ ДМУ, які чергували в той день.

Під час досудового розслідування було проведено одночасні допити між ОСОБА_48 , ОСОБА_42 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_7 , (12.04.2016, 25.05.2016, 09.06.2016, 07.10.2016), під час яких ОСОБА_46 , ОСОБА_42 , ОСОБА_9 та ОСОБА_20 підтвердили раніше дані показання, а також показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Також слідчим з урахуванням вказівок слідчого судді, якою була скасована постанова про закриття даного кримінального провадження, 25.11.2015 вказаний аудіозапис прослухано, складено протокол, в якому відображено сказання свідка ОСОБА_8 , надані в ході судового засідання 31.07.2015 у приміщені Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно із протоколом огляду даного технічного запису від 25.11.2015, відтворено запис щодо попередження ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень. Сторонами не запечувався той факт, що у протоколі не відображено дослівно показання ОСОБА_8 , зокрема про видачу довіреності № 12556 та витягу з БТІ для дарування, але також й не заперечується факт даних показань. Так, само не запресується факт давання показань щодо наявності відкритого кримінального провадження та про факт перебування ОСОБА_7 у Індустріальному РВ 29.06.2015. Із відображеного в протоколі аудіозапису показань ОСОБА_8 так, і в тих, на які вказує заявник, як таких, що не відтворені у протоколі, відсутні свідчення про те, що ОСОБА_7 будь-ким затримувався чи доставлявся до Індустріального РВ, що за ним здійснювалось спостереження, проводились негласні слідчі розшукові дії.

Окрім того, суддя слідчий погоджується із думкую слідчого про те, що показанням свідка ОСОБА_8 надана оцінка судом з урахуванням показань інших свідків, даних в судовому засіданні в Індустріального району м. Дніпропетровська у цивільній справі за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_3 , у сукупності з іншими доказами по справі, та винесено рішення, яке в подальшому залишено без змін за наслідками його апеляційного оскарження, що свідчить про те, що вказані рішення прийняті не на одних лише показаннях ОСОБА_8 .

В ході судового розслідування, з урахуванням показань самого потерпілого ОСОБА_3 та інших свідків, суд вважає, що не віднайшло відображення здійснення тиску саме за допомогою використання службового становища з боку ОСОБА_8 , оскільки сам ОСОБА_8 є членом сім`ї ОСОБА_12 (чоловіком доньки ОСОБА_12 ).

Як вказує заявник у скарзі - ОСОБА_8 втручався в розмову про розподіл та розмір часток між ОСОБА_3 його представником ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , перебуваючи у спорі на стороні тестя - ОСОБА_12 , та здійснюючи тиск на ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_13 .

Разом із тим, не зазначено, у який спосіб ОСОБА_8 використовував при даній розмові свої повноваження працівника міліції.

Стосовно наявності розбіжностей між показаннями ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , які на думку заявника слідчий не усунув, то суд доходить висновку, що дані розбіжності не є такими, що потребують усунення, оскільки кожен з даних осіб притримується власної версії подій, так як між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 існує спір з приводу майна, на якому існує родинний бізнес, а ОСОБА_8 при цьому перебуває у спорі на стороні тестя - ОСОБА_12 у даному спорі.

Окрім того, ОСОБА_8 відмовився надавати свідчення на підставі ст. 63 Конституції України. Суд вважає, що відмова останнього від надання показань з цього приводу із посиланням на ст. 63 Конституції України є підставним, оскільки відповідно до даної норми особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом. В даному випадку ОСОБА_8 відмовився давати показання стосовно себе та членів сім`ї.

Про допит самого представника ОСОБА_3 - ОСОБА_13 клопотань в ході здійснення провадження не заявлялося. У скарзі також заявник не вказує, які додаткові свідчення може надати останній про обставини справи.

Окрім цього, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 від 16.11.2016 відмовлено у задоволенні скарги потерпілому ОСОБА_7 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання від 07.10.2016 № 15-647316 про проведення у його присутності одночасного допиту між ОСОБА_8 та ОСОБА_48 , ОСОБА_42 , проведення у його присутності одночасний допит між ОСОБА_9 та ОСОБА_48 , ОСОБА_42 , між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , між ним та свідком ОСОБА_18 , вилучення журналу реєстрації приймального відділення та травмпункту з КЗ ДЦП МЗД № 6 від 30.06.2015, де зареєстрована довідка №1345, для встановлення дійсності суб`єктивних факторів - з підстав недоцільності проведення даних слідчих дій та необґрунтованості клопотання.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 від 16.11.2016 відмовлено у задоволенні скарги потерпілому ОСОБА_7 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання від 06.10.2016 за вх. № 48928 про встановлення підстав його доставки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до Індустріального РВ, здійснення запиту до Індустріального ВП про наявність кримінального провадження або будь-яких матеріалів справи на підставі яких його доставили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вилучення з матеріалів справи, що знаходяться в Індустріального ВП його пояснення, яке нібито відібрали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 згідно журналу відвідувачів, встановлення обставин звільнення ОСОБА_9 з ОВС - з підстав недоцільності проведення даних слідчих дій та необґрунтованості клопотання.

Стосовно доводів представника заявника про те, що не вилучений та не досліджений відеозапис диску подій, які відбувалися із ОСОБА_7 у приміщенні Індустріального РВ 29.06.2015, то в матеріалах справи міститься ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.012016, якою відмовлено слідчому в ОВС СУ прокуратури Дніпропетровській області ОСОБА_56 у доступі до вилучення відеореєстратора, встановленому у приміщенні Індустріального РВ. Той факт, що дана ухвала винесена, як вказує представник заявника, в момент, коли провадження не здійснювалося, не могло вплинути на результати розгляду клопотання слідчого, та, як видно із ухвали слідчого судді, це не стало підставою відмови у задоволенні даного клопотання.

З приводу зауважень представника заявника, що ОСОБА_7 не міг самостійно потрапити до приміщення Індустріального РВ, оскільки у приміщенні існує спеціальний пропускний режим і двері відчиняються зі допомогою спеціального пристрою кнопки, то як вбачається з матеріалів справи, показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтверджено, що постовий відкрив двері ОСОБА_7 з автоматичним замком, через яку останній зайшов, а слідом за ним слідував ОСОБА_8 .

Допитаний як свідок ОСОБА_42 (інспектор-черговий Індустріального РВ) показував, що ОСОБА_7 зайшов у приміщення РВ разом із ОСОБА_8 . Постовий міліціонер - ОСОБА_57 записала його в книгу відвідувачів та запрошених та він разом з ОСОБА_8 зайшов по сходах до службових кабінетів. Через деякий час ОСОБА_7 вийшов зі сходів, за ним слідував ОСОБА_8 , який звертався до нього з проханням розписатися у книзі доставлених, на що той відмовився розписуватися у вказаній книзі. Після цього, ОСОБА_7 самовільно підійшов, відкрив другі двері (які знаходяться ближче до оглядового вікна чергової частини та відкриваються натисканням електричної кнопки) і вийшов з приміщення райвідділу. Цей чоловік вийшов сам, ніхто йому не перешкоджав, не утримував та ніякими дверима не прижимав.

Допитаний свідок ОСОБА_46 надала аналогічні пояснення з приводу того, що вона записала його в книгу відвідувачів, коли він заходив у приміщення РВ, а при виході ОСОБА_7 відмовився розписатися у книзі відвідувачів. В райвідділі йому ніхто тілесних ушкоджень не завдавав, із приміщення він вийшов самовільно без будь-яких перешкод.

Отже, свідчення ОСОБА_7 з приводу того, що один з працівників міліції, який брав участь у його доставлені до Індустріального РВ, силою закривав двері, у отворі яких він стояв, чим спричинив йому тілесні ушкодження нічим не підтверджуються.

Крім цього, наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , на які він вказує, як такі, що отримані в результаті цього затискання дверима, не підтверджено жодними матеріалами справи, у т.ч. й висновками СМЕ і показаннями лікаря та експерта.

Зокрема, допитаний як свідок лікар травматолог Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні ОСОБА_18 показав, що 30.06.2015, коли ОСОБА_7 звернувся до нього з приводу травмування, останній не уточнював обставини травми, з його слів це була побутова травма. Після огляду пацієнта, ним було встановлено діагноз: забій задньої зовнішньої поверхні правого плеча. Пацієнту ОСОБА_7 ним була видана медична довідка із зазначенням рекомендації: холод, спокій, знеболюючий засіб.

Відповідно до висновку СМЕ № 4507-е від 25.09.2015 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не встановлено. У висновку зазначено, що у ОСОБА_7 клінічно встановлений діагноз: «забій задньо-зовнішньої поверхні правого плеча». Діагноз в рахунок не приймається, так як встановлений на основі суб`єктивних факторів та не підтверджений об`єктивними відомостями. Допитаний судово-медичний експерт КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР ОСОБА_58 показала, що 25.09.2015 до відділу судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР звернувся громадянин ОСОБА_7 , 1966 р.н., який представив постанову слідчого та медичну довідку Шостої міської лікарні м. Дніпропетровська за № 1345 від 30.06.2015. На підставі постанови був наданий висновок експерта № 4507е. При огляді ОСОБА_7 будь-яких видимих тілесних ушкоджень або слідів їх загоєння в області голови, обличчя, тулубу та кінцівок не виявлено.

Окрім того, для встановлення наявності тілесних ушкоджень призначено повторну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам ОКЗ «Запорізьке обласне бюро СМЕ», однак ОСОБА_7 від проходження експертизи відмовився.

09.09.2016 слідством призначено та проведено комісійну СМЕ щодо наявності або відсутності тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 . Відповідно до висновку №175 від 27.09.2016 експертною комісією КЗ Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 не встановлено. Клінічний діагноз, встановлений травматологом в травмпункті 6-ї МКЛ 5106.2015р.: «забій задньо-зовнішньої поверхні правого плеча», об`єктивними даними не підтверджений, базується на суб`єктивних даних, тому при визначенні ступеню тяжкості не враховується.

Окрім того, згідно із наявним у матеріалах кримінального провадження чисельними висновками службових перевірок, у т.ч.: 1) за заявою ОСОБА_7 , затвердженого 13.07.2015 начальником ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 2) «Про результати перевірки відомостей, викладених у зверненні ОСОБА_7 » від 17.12.2015; 3) висновку службової перевірки за зверненнями ОСОБА_7 , затвердженого 11.08.2016 т.в.о. начальника ГУНП в Дніпропетровській області; 4) висновку службової перевірки затвердженого 30.09.2016 т.в.о. начальника ГУНП в Дніпропетровській області -порушень службової дисципліни з боку заступника начальника - начальника кримінальної міліції Індустріального ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області - підполковника міліції ОСОБА_8 по відношенню до ОСОБА_7 не встановлено, відомості, викладені у зверненні громадянина ОСОБА_7 , щодо можливих неправомірних дій ОСОБА_8 свого об`єктивного підтвердження не знайшли та спростовуються зібраними матеріалами, відсутні підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника сьомого територіального управління (з обслуговування Дніпропетровської та Запорізької областей) Департаменту протидії наркозлочинності НПУ ОСОБА_8 та інспектора Індустріального ВП ОСОБА_50 .

Як вбачається з матеріалів провадження та постанови від 17.11.2016 слідчим були допитані у якості свідків особи, на яких вказував сам ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та всі можливі свідки, усунуті недоліки слідства, на які було вказано в ухвалі слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2016, проведені службові перевірки, проведено декілька СМЕ.

Варто відзначити щодо зауважень представника заявника про незаконне об`єднання кримінальних проваджень, то відповідно ч. 6 ст. 217 КПК України рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування не може бути оскаржене. До того, у скарзі не вказано, яким чином дане об`єднання негативно вплинуло на хід досудового розслідування.

Отже, слідчим спростовані факти наявності на думку заявника та його представника в діях співробітників Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інших працівників ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 397, ч. 1 ст. 384 КК України.

Крім того, згідно із роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 15 від 26.12.2003 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень», диспозиція статей 364, 365, 367 КК України передбачає настання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб. Таким чином, перевищення влади або службових повноважень належить до злочинів із матеріальним складом, який визнається закінченим із моменту заподіяння істотної шкоди. Відсутність таких наслідків може свідчити про вчинення службовою особою лише дисциплінарного чи адміністративного проступку. Суб`єктивна сторона перевищення влади або службових повноважень характеризується умисною формою вини. При цьому, діяння вчинюється лише з прямим умислом.

Законом України №1261 від 13.05.2014 «Про знесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України», внесено зміни до КК України, відповідно до яких обов`язковою умовою наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.
Згідно із приміткою до ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Під час досудового розслідування факт спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не встановлений.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Суд приходить до висновку, що слідчим з`ясовані всі обставини, що мають значення для повного розслідування кримінального провадження. На виконання вимог ч. 2 ст. 9 КПК України слідчим всебічно, повно досліджено обставини кримінального провадження та відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого є вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Враховуючи викладене, у скарзі слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 303 - 307, 369, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 17.11.2016 про закриття кримінального провадження № 00000034, внесеного до ЄРДР 10.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 397, ч. 1 ст. 384 КК України відмовити.
Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 23 лютого 2017 року. Повний текст ухвали складений та оголошений 28 лютого 2017 року.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровського області протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1