печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

затриманого ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 про перевірку підстав для подальшого тримання під вартою громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу для притягнення до кримінальної відповідальності та фактичної передачі компетентним органам Республіки Узбекистан, -

В С Т А Н О В И В:
Заступник прокурора міста Києва ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просив визнати наявність обставин для подальшого тримання під вартою громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу для притягнення до кримінальної відповідальності за підпунктами «а», «в» ч. 3 ст. 167, ч. 3 ст. 178, підпунктами «а», «б» ч. 2 ст. 209, ст. 243 КК Республіки Узбекистан і здійснення фактичної видачі компетентним органам Республіки Узбекистан.

Обгрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що вказана особа розшукується компетентними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених пп. «а», «в» ч. 3 ст.167 /розкрадання шляхом привласнення чи розтрати чужого майна, ввіреного винному або що перебуває в його веденні, скоєне в особливо великому розмірі, організованою групою або в її інтересах/ , ч. 3 ст.178 /умисне приховування іноземної валюти, що підлягає зарахуванню на рахунку уповноважених банках Республіки Узбекистан, особами, що здійснюють валютні операції на підприємствах, установах чи організаціях, вчинене організованою групою чи в її інтересах/, п. п. «а», «б» ч.2 ст. 209 /службова фальсифікація /підробка/, тобто внесення посадовою особою державного органу, організації з державною участю або органу самоуправління з корисливої або іншої зацікавленості завідомо неправдивих відомостей та записів в офіційні документи, підробка або складання та видача завідомо неправдивих документів, що спричинили шкоду правам та охоронюваним законом інтересам громадян або державним чи суспільним інтересам, скоєне повторно, в інтересах організованої групи/, ст. 243 /легалізація доходів, отриманих від злочинної діяльності, тобто надання правомірного вигляду виникненню власності /грошових коштів або іншого майна/ шляхом її переводу, перетворення чи обміну, а рівно, приховування або утаювання справжнього характеру, джерела, місцезнаходження, способу розпорядження, переміщення, справжніх прав стосовно грошових коштів або іншого майна або його належності, якщо грошові кошти чи інше майно отримано в результаті злочинної діяльності/ КК Республіки Узбекистан.

15 листопада 2016 року заступником начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю та корупцією Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан винесено постанову про притягнення ОСОБА_6 в якості обвинуваченого за п. п. «а», «в» ч.3 ст.167, ч.3 ст. 178, п. п. «а», «б» ч.2 ст.209 , ст. 243 КК Республіки Узбекистан. 15 листопада 2016 року заступником начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю та корупцією Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан винесено постанову, санкціоновану заступником Генерального прокурора Республіки Узбекистан про розшук обвинуваченого ОСОБА_6 та його етапування.

Ухвалою Яшнободського районного суду з кримінальних справ міста Ташкента від 15 листопада 2016 року відносно ОСОБА_6 застосована міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

14.01.2017 уповноваженою посадовою особою Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України ОСОБА_6 затримано.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 січня 2017 року відносно ОСОБА_6 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб до отримання запиту про його видачу.

Прокуратурою міста Києва 26 січня 2017 року з Генеральної прокуратури України отримано запит Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан про видачу громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 з дорученням про проведення екстрадиційної перевірки, яка на даний час не закінчена. Інкримінуємий ОСОБА_6 злочин, передбачений п. п. «а», «в» ч.3 ст. 167 КК Республіки Узбекистан відповідає злочину, передбаченому ч.5 ст. 191 КК України, п. п. «а», «б» ч.2 ст.209 КК Республіки Узбекистан злочину, передбаченому ч.2 ст.366 КК України, злочин, передбачений ст. 243 КК Республіки Узбекистан злочину, передбаченому ч.3 ст.209 КК України. Вказані злочини являються екстрадиційними, оскільки передбачають покарання на строк більше року позбавлення волі. Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 не сплинув.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2017 до ОСОБА_6 застосовано екстрадиційний арешт.

Прокурор вказує, що оскільки ОСОБА_6 звернувся до органів міграційної служби України з заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, Генеральною прокуратурою України продовжено строк екстрадиційної перевірки, яка в даний час не закінчена, а тому, враховуючи закінчення двохмісячного строку, встановленого ст. 584 КПК України, виникла необхідність для перевірки судом наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою або для його звільнення.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала повністю, посилаючись на викладене в ньому, просила задовольнити.

ОСОБА_6 , його захисники проти задоволення клопотання заперечували, зазначивши, що 23.02.2017 ОСОБА_6 подав заяву-анкету до Управління ДМС України в Київській області з проханням розглянути та прийняти рішення щодо надання йому міжнародного захисту та статусу біженця, 01.03.2017 заявника ОСОБА_6 було документовано довідкою про звернення за захистом в Україні. 15.03.2017, 17.03.2017, 29.03.2017 та 30.03.2017 Управлінням ДМС України в Київській області було проведено анкетування та складено протокол співбесіди заявника ОСОБА_6 з позиції тримання його у ізоляторі тимчасового тримання ВЗДС СБ України за участю представника УВКБ ООН. На теперішній час ОСОБА_6 надано захист в Україні, що підтверджується Довідкою №006463 про звернення за захистом в Україні (знаходиться у повній процедурі оформлення статусу біженця), термін дії якої було продовжено до 01.10.2017 року у зв`язку з прийняттям Управлінням ДМС України в Київський області рішення про оформлення документів ОСОБА_6 для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зазначали, що ОСОБА_6 не може видаватися Республіці Узбекистан, оскільки є серйозні підстави вважати, що йому може загрожувати застосування катувань, а тому така видача суперечитиме міжнародним договорам України. Просили врахувати, що прокурором не зазначено, чому для запобігання ризику втечі необхідно застосування саме екстариційного арешту, не викладено, чим обґрунтовується щодо ОСОБА_6 наявність ризиків, та чому їм не можна запобігти шляхом застосування інших запобіжних заходів. Посилаючись на те, що ОСОБА_6 знаходиться під захистом держави Україна, подав заяву про визнання його біженцем, відбув покарання в Республіці Узбекистан, прибув до України легально, що свідчить про відсутність ризиків уникнення останнього від компетентних органів України, просили застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід до вирішення питання про видачу (екстрадицію) та фактичної передачі у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , вказавши, що захисниками ОСОБА_6 вказане житло винайнято для проживання останнього.

Також зазначили, що ОСОБА_6 не вчиняв умисного переховування від правоохоронних органів Республіки Узбекистан. Так, в 2012-2016 роках він відбував кримінальне покарання за ті самі правопорушення, у вчиненні яких на даний час обвинувачується, проте в інший період, після звільнення в 2016 році йому було повернуто документи та він легально і офіційно виїхав до Республіки Казахстан для лікування, оскільки за час ув`язнення значно погіршився стан його здоров`я, а потім легально в`їхав в Україну. Зазначив, що після звільнення від відбування покарання нових звинувачень йому пред`явлено не було та він не знав про існування нової кримінальної справи.

Слідчий суддя, вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, надходить до наступних висновків.

ОСОБА_6 розшукується компетентними органами Республіки Узбекистан для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених пп. «а», «в» ч. 3 ст.167, ч. 3 ст.178, п. п. «а», «б» ч.2 ст. 209, ст. 243 КК Республіки Узбекистан.

15 листопада 2016 року заступником начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю та корупцією Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан винесено постанову про притягнення ОСОБА_6 в якості обвинуваченого за п. п. «а», «в» ч.3 ст.167, ч.3 ст. 178, п. п. «а», «б» ч.2 ст.209, ст. 243 КК Республіки Узбекистан. 15 листопада 2016 року заступником начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю та корупцією Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан винесено постанову, санкціоновану заступником Генерального прокурора Республіки Узбекистан, про розшук обвинуваченого ОСОБА_6 та його етапування. Ухвалою Яшнободського районного суду з кримінальних справ міста Ташкента від 15 листопада 2016 року відносно ОСОБА_6 застосована міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокуратурою міста Києва 26 січня 2017 року з Генеральної прокуратури України отримано запит Генеральної прокуратури Республіки Узбекистан про видачу громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 з дорученням про проведення екстрадиційної перевірки.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2017 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою екстрадиційний арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадицій ний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Як визначено частинами 4, 6 цієї ж статті, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, строки тримання під вартою та порядок їх продовження визначаються цим Кодексом.

Як визначено ч. 1 ст. 585 КПК України, за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний з її триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

Слідчий суддя, не оцінюючи та не оспорюючи законності процесуальних рішень, прийнятих запитуючою стороною щодо розшуку ОСОБА_6 та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте з метою необхідності оцінки наявності відомостей про ухилення його від правосуддя у запитуючій стороні, як того вимагає п. 1 ч. 2 ст. 585 КПК України, враховує, що відповідно до матеріалів провадження, зокрема постанови про порушення клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 був притягнутий до участі в кримінальній справі в якості обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених пп. «а», «в» ч. 3 ст.167, ч. 3 ст.178, п. п. «а», «б» ч.2 ст. 209, ст. 243 КК Республіки Узбекистан 15.11.2016 заочно. /а. м. 47-48/. Постанова про притягнення ОСОБА_6 в кримінальній справі в якості обвинуваченого, постанова про порушення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постанова про оголошення розшуку відносно ОСОБА_6 та його етапування датовані однією датою - 15.11.2016 /а. м. 27-46, 47-48, 49, 50-51/. Матеріали клопотання не містять доказів обізнаності ОСОБА_6 про його кримінальне переслідування, що, поряд із даними про заочне притягнення в якості обвинуваченого, не спростовують доводів ОСОБА_6 , що він не здійснював умисного переховування від правоохоронних органів Республіки Узбекистан, оскільки його не було повідомлено про існування кримінальних проваджень відносно нього.

Також слідчим суддею враховується інші дані у відповідності до ст.. 178 КПК України, пунктів 1-4 ч. 2 ст. 585 КПК України, а також те, що ОСОБА_6 звернувся за захистом в Україні, Управлінням ДМС України в Київський області прийнято рішення про оформлення документів ОСОБА_6 для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та термін дії відповідної перевірки продовжено до 01.10.2017, а також те, що захисником арештованого орендовано житло для проживання у разі застосування альтернативного запобіжного заходу, що підтверджується договором оренди житлового будинку від 28.02.2017, укладеним між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , а також нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_5 від 15.03.2017, відповідно до якої засвідчено, що ОСОБА_5 (захисник арештованого), приймає на тимчасове проживання у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_6 та зобов`язується, що ОСОБА_6 не буде змінювати це місце проживання, а також гарантує його фінансове забезпечення на період перебування в Україні.

За таких обставин вважаю, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання цілодобово, покладенням обов`язків у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, в тому числі обов`язків здати на зберігання прокурору всі документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю, зможе ефективно запобігти ризику втечі та гарантувати фактичну передачу.

Прокурором не наведено жодних доводів та аобставин, за яких альтернативний запобіжний захід не зможе запобігти ризику втечі та гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 на час проведення екстрадиційної перевірки та фактичної передачі, у разі прийняття компетентним органом такого рішення.

При цьому у відповідності до ч. 13 ст. 584 КПК України звільнення особи з-під екстрадиційного арешту слідчим суддею не перешкоджає повторному його застосуванню з метою фактичної передачі особи іноземній державі на виконання рішення про видачу, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Також згідно ч. 3 ст. 585 КПК України у разі порушення особою, щодо якої розглядається запит про її видачу, умов обраного запобіжного заходу слідчий суддя за клопотанням прокурора має право постановити ухвалу про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи.

Слід зауважити, що при вирішенні даного клопотання по суті слідчий суддя не приймає доводи захисту щодо необґрунтованого кримінального переслідування ОСОБА_6 Республікою Узбекистан, оскільки відповідно до ч. 8 ст. 584 КПК України при розгляді відповідного клопотання слідчий суддя не досліджує питання винуватості та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 196, 309, 376, 584, 585, 587 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначити до 19 червня 2017 року.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно доставити за вищевказаним місцем проживання та звільнити з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора та слідчого судді;

- здати на зберігання прокурору всі документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді та покладених на ОСОБА_6 обов`язків визначити до 19 червня 2017 року.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1