АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «Нова компанія-2006», адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти ТОВ «Нова Компанія-2006», що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий у АТ «УкрСиббанк» із забороною розпоряджатися зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на відсутність правових підстави для накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Нова компані-2006», оскільки прокурором не доведено наявності у майна ознак речового доказу, а також причетності даного товариства до кримінального провадження, в рамках якого накладено арешт. Так, представник зазначає, що діяльність ТОВ «Нова Компанія-2006» розпочалась з 2006 року, вона є законною та не має жодного відношення до тих подій, які зазначаються в клопотанні прокурора. Крім того, апелянт вказує на ті обставини, що посадовим особам вище зазначеного товариства про підозру не повідомлено та їх зв`язок з протиправними діями інших осіб не встановлено. Дані, обставини, на думку представника залишилися поза увагою слідчого судді, що вказує на однобічність і неповноту судового розгляду. Крім того, апелянт вважає, що слідчий суддя, в супереч вимог чинного законодавства, не вмотивував постановлене ним рішення щодо мети даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Також, представник зазначає про своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення його власника, а про існування судового рішення останній дізнався від представників банку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення власників цього майна, а копія постановленого судом рішення, як вбачається з матеріалів провадження, на їх адресу не надсилалась, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта з приводу своєчасного оскарження ухвали слідчого судді.

Також, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо відсутності підстав для накладення арешту на майно, виходячи з наступного.

Так, Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002442 від 19 вересня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Згідно доводів клопотання слідчого, в ході досудового розслідування встановлено, що посадові особи Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області сприяють керівникам та власникам підприємств, таким як: ТОВ «Снек експорт», ТОВ «Агросахінвест 2002», ТОВ «Смачна Країна», ТОВ «Чиста планета», ТОВ «Фаетон Транс», ТОВ «Продекспорт-2009», ТОВ «Нова компанія-2006», ПП «Укрбудпостач 2008», ТОВ «Самоцвіт», в організації та використанні механізму ухилення від сплати податків у особливо великих розмірах, шляхом надання вказівки працівникам структурних підрозділів у прихованні виявлених фактів незаконної господарської діяльності.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «Нова компанія-2006» у протиправній діяльності використовують рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «УкрСиббанк».

В рамках даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на вказаному банківському рахунку. При цьому прокурор зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, є відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Вказане клопотання слідчий суддя задовольнив.

Проте, дослідивши доводи клопотання прокурора та додані до нього матеріали, колегія суддів не погоджується з такими висновками слідчого судді.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При цьому, відповідно до положень ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, а саме з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Таким чином, дана норма закону вказує на ті обставини, що у разі накладення арешту на майно з метою відшкодування завданих збитків або забезпечення цивільного позову, необхідно довести розмір завданої шкоди, або має бути заявлений цивільний позов.

Цивільного позову в рамках даного кримінального провадження не заявлено, а належних даних на підтвердження розміру завданих збитків стороною обвинувачення не надано.

Крім того, додані до клопотання прокурора матеріали не містять даних, які б доводили ті обставини, що грошові кошти, які знаходять на вище вказаному банківському рахунку отримані саме в наслідок незаконних фінансово-господарських операцій, а ТОВ «Нова компанія-2006» була задіяна в організації та використанні механізму ухилення від сплати податків.

Також слід зазначити, що ст. 173 КПК України вимагає від слідчого судді, під час розгляду клопотання про арешт майна, з`ясувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Однак, як вбачається з ухвали слідчого судді, вказаних вимогу закону ним не дотримано. Зокрема, слідчим суддею не визначено мету даного заходу забезпечення кримінального провадження, яка передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, наявність обґрунтованої підозри ТОВ «Нова компанія-2006», розмір завданої шкоди.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні слідчий, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
У зв`язку з цим, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою, у відповідності до встановлених вище обставин, в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Нова компанія-2006», адвоката ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти ТОВ «Нова Компанія-2006», що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий у АТ «УкрСиббанк» із забороною розпоряджатися зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти ТОВ «Нова Компанія-2006», що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий у АТ «УкрСиббанк», відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2591/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанціїОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1