№755/4213/16-к
1-кп/755/475/16

ВИРОК
"14" червня 2016 р. м. Київ
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Веймар, Німеччина, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, працюючого директором в ТОВ «Флай Комерц Груп, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Продовжуючи здійснювати свої злочинні наміри, ОСОБА_7 діючи згідно розробленого плану, маючи корисливі мотиви, з метою залякування потерпілого ОСОБА_5 та для досягнення свого злочинного наміру, направленого на заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 , 27 листопада 2015 року близько 17 години 15 хвилин, знаходячись біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_2 , дочекавшись малолітнього сина потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_9 , штовхнув останнього в спину, чим вчинив дії, які давали потерпілому ОСОБА_5 підстави вважати, що майбутні погрози збоку ОСОБА_7 будуть здійснені.
Потерпілий ОСОБА_5 , сприйнявши погрози спричинення тяжкого тілесного ушкодження його малолітньому сину ОСОБА_9 , достовірно усвідомлюючи небезпеку та хвилюючись за здоров`я останнього, погодився на пропозицію ОСОБА_7 щодо виплати вказаної суми грошових коштів.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнав частково.
Показання ОСОБА_7 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, встановивши відсутність сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_7 дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, дослідив в повному обсязі питання, які стосуються вирішення цивільного позову заявленого потерпілим, питання про долю речових доказів, з метою вирішення питань передбачених ст.124 КПК України та з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до Кримінального Кодексу України.
Суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у тому, що він своїми умисними діями вчинив вимогу передачі чужого майна, поєднану з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, і тому знаходить правильною кваліфікацією його дій за ч.2 ст.189 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризуються посередньо, працює, раніше злочинів не скоював.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують його покарання, суд не вбачає.
З урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої вину обставини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч.2 ст.189 КК України та надати йому можливість виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства шляхом звільнення його від відбування покарання з випробовуванням.
Речові докази у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді особистого зобов`язання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Речові докази у кримінальному проваджені аркуш паперу з записами номерів телефонів мобільних операторів подружжя ОСОБА_10 та предмет схожий на електро-шокер, які знаходяться на зберіганні в камері в камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві знищити.
Речові докази у кримінальному проваджені: мобільний телефон «Samsung-GT-E1200i», жорсткий диск 80 GB, мобільний телефон «Nokia 6500c», мобільний телефон «Samsung Duos», батареї «Sony Ericsson» в кількості 2 штуки, носії електронної інформації «Allianz», «Kingston», записний блокнот у синій обкладинці з надписом «Allianz 2014», ноутбук марки «НР», стартовий пакет мобільного оператора «МТС Україна», які знаходяться на зберіганні в камері в камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві залишити у володінні ОСОБА_7 .
Речові докази у кримінальному проваджені: мобільний телефон «BlackBerryZ10», залишити у володінні ОСОБА_5 .
Речові докази у кримінальному проваджені грошові кошти в сумі 3000 доларів США, які передані на зберігання під розписку ОСОБА_5 залишити у володінні ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: