АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1131/17 Справа № 202/2789/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 ,

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора, який приймав участь при здійсненні розгляду справи у суді першої інстанції на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Дніпро (м. Дніпропетровськ), громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.06.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186 КК до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки;

- 15.11.2011 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднаний невідбутий термін 1 місяць за вироком Самарського районного суду від 10.06.2011 р. до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі; 02.06.2015 року ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від відбуття покарання звільнений умовно-достроково. Невідбутий строк - 4 місяці 10 днів;

- 02.03.2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення.

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 187 ч. 3, 395 КК України,

Учасники судового провадження :

обвинувачений - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 ,

прокурор - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року, ОСОБА_6 засуджено за ст. 395 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту;

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим поглинуто покарання, призначене ОСОБА_6 даним вироком за ст. 395 КК України, покаранням призначеним за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року, та призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяця;

- за ч. 3 ст. 187 КК України призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_6 ;

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково (у вигляді 6 місяців позбавлення волі) приєднано невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з моменту затримання з 18.03.2016 року.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 18.03.2016 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишена до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 4530,75 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_9 - відмовлено.

Вирішено питання стосовно судових витрат.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України

Вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він: будучи засудженим вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2011 року за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, відбував покарання в Жовтоводській ВК № 26 Дніпропетровської області.

За поданням адміністрації Жовтоводської ВК № 26 Дніпропетровської області, ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 травня 2015 року на підставі ст. 81 КК України ОСОБА_6 було звільнено від відбуття призначеного покарання умовно-достроково на 4 місяці 10 днів та у відповідності з вимогами Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та встановлено наступні обмеження та зобов`язання:

заборонити вихід з квартири (будинку) з 20.00 год. до 04.00 год. ранку та заборонено виїзд в особистих справах за межі району (міста) без погодження з органом внутрішніх справ; зобов`язано з`являтись на реєстрацію в міліцію 4 рази на місяць.

02 червня 2015 року при звільненні з Жовтоводської ВК № 26 ОСОБА_6 було обрано місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також він був ознайомлений під розпис з встановленими по відношенню до нього обмеженнями та попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 395 КК України, за порушення правил адміністративного нагляду.

08 червня 2015 року після звільнення з Жовтоводської виправної колонії № 26, по прибуттю до Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області для постановки на облік як особа, у відношенні якої встановлено адміністративний нагляд, ОСОБА_6 за погодженням зі співробітниками Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, обрав місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав до 21.10.2015 року.

В подальшому ОСОБА_6 звернувся до Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області з заявою про надання йому дозволу на зміну місця проживання та здійснення перевірок за дотриманням ним правил адміністративного нагляду за адресою: АДРЕСА_3 . Одержавши дозвіл від компетентних співробітників Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_6 з 21.10.2015 року став проживати за адресою: АДРЕСА_3 , у гр. ОСОБА_10 до 24.02.2016 року.

ОСОБА_6 повторно звернувся до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, з заявою про надання йому дозволу на зміну місця проживання та здійснення перевірок за дотриманням ним правил адміністративного нагляду за адресою: АДРЕСА_4 . Одержавши дозвіл від компетентних співробітників Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_6 з 24.02.2016 року став проживати за адресою: АДРЕСА_4 , до 28.02.2016 року.

У вказаний час, тобто 28 лютого 2016 року ОСОБА_6 , реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду та попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України, самовільно, без поважних причин, без одержання відповідного дозволу від співробітників Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, які здійснюють адміністративний нагляд, залишив обране ним раніше місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 та з 28.02.2016 року став проживати за адресою: АДРЕСА_5 у ОСОБА_11 .

Так 16.03.2016 року приблизно о 22 годині 25 хвилин ОСОБА_6 перебував на сходинковій площадці 1-го поверху будинку АДРЕСА_6 біля входу в квартиру АДРЕСА_7 , в якій постійно мешкала раніше знайома йому ОСОБА_9 .. ОСОБА_9 відчинила двері ОСОБА_6 , а сама знаходилась в цей час в коридорі вказаної квартири.

Далі ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих спонукань, ОСОБА_6 в цей же день, протиправно проникнувши до житла потерпілої ОСОБА_9 , безпосередньо знаходячись у приміщенні коридору вказаної квартири, раптово схопив своєю лівою рукою золотий ланцюжок з золотим хрестиком, що знаходилися на шиї потерпілої, та почав тягнути їх до себе, намагаючись зірвати вказані ювелірні прикраси.

В цей час ОСОБА_9 , бажаючи припинити злочинні дії ОСОБА_6 , почала чинити йому опір, а саме обома руками схопившись за свій золотий ланцюжок з хрестиком, потягнула їх на себе, почавши при цьому голосно кликати про допомогу.

ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_8 , де постійно мешкає ОСОБА_9 , бажаючи подолати волю потерпілої до спротиву, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, напав на ОСОБА_9 та, тримаючи в правій руці ніж, замахнувся ним перед її обличчям, ОСОБА_9 , усвідомлюючи небезпечність дій ОСОБА_6 для її життя та здоров`я, сприймаючи погрози застосування до неї насильства як реальні, будучи позбавлена можливості чинити активний опір ОСОБА_6 шляхом ривку, заволодів належним ОСОБА_9 майном, а саме: золотим ланцюжком вагою 11,1 гр., вартістю - 3566 грн. 76 коп. та золотим хрестиком вагою 3 гр.,, вартістю - 963 грн. 99 коп. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення обвинувачений зник, у подальшому розпорядившись майном на власний розсуд, тим самим заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 4530 грн. 75 коп.

Не погодившись з вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді прешої інстанції через неповноту судового розгляду, невідповідності висновкам суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Також не погодившись з вказаним вироком прокурор, який приймав участь при здійсненні розгляду справи у суді першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його діяння, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність. Просить вирок суду змінити та призначити покарання ОСОБА_6 : за ст. 395 КК України 6 місяців арешту, за ст. 187 ч.3 КК України - 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покараньостаточно призначити покарання обвинуваченому у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що злочин, передбачений ст. 395 КК України, вчинено ОСОБА_6 18.03.2016 року, тобто після постановления вироку Самарським районним судом м. Дніпропетровська вироку від 02.03.2016 року.

Призначаючи покарання за вчинені ОСОБА_6 злочини, суд мав керуватись правилами ст. 70 ч. 1 КК України і, призначити покарання окремо за ст.ст. 395 та 187 ч. 3 КК України, призначити йому покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення чи складання покарань.

Після цього, враховуючи вирок Самарського районного суду м, Дніпропетровська від 02.03.2016, яким було засуджено ОСОБА_12 , призначити йому покарання за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК У країни

Обвинувачений в судовому засіданні просив задовольнити свою апеляційну скаргу в повному обсязі та заперечував проти задоволення апеляційногї скарги прокурора.

Прокурор просив задовольнити свою апеляційну скаргу в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого не підлягає задоволенню а апеляційна скарга прокурора, який приймав участь при здійсненні розгляду у суді першої інстанції підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК України доказами у кримінальній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції визнав винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушеннь передбачених ч. 3 ст. 187, ст. 395 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Перевіркою доводів апеляційної скарги засудженого щодо неповноти судового розгляду; невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; встановлено, що викладені у вироку обставини підтверджуються дослідженими судом доказами, які в свою чергу є належними, допустимими та достатніми, а призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам кримінального закону і є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 відповідає доказам, які були предметом ретельного дослідження в судовому засіданні й які суд поклав в основу обвинувального вироку.

З викладеними в апеляційній скарзі доводами ОСОБА_6 про безпідставність його засудження за зазначені злочини колегія суддів не може погодитися.

Так, на підтвердження встановлених ним фактичних обставин суд першої інстанції послався на:

Показання потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила що 16.03.2016 року близько 22:25 год. до неї додому за адресою: АДРЕСА_9 , прийшов обвинувачений, запитав як справи, попросив запалити та після цього схватив за золотий ланцюжок на шиї. При цьому обвинувачений переступив поріг її квартири. Коли обвинувачений тягнув за вказаний ланцюжок, потерпіла почала відходити в квартиру та ОСОБА_6 теж зайшов до квартири. Потерпіла почала чинити опір та голосно кричати. При цьому в світлі коридору, вона побачила що обвинувачений тримав ніж, яким декілька разів махнув перед її обличчям та сказав замовчати. Вказані дії змусили її перестати чинити опір, після чого ОСОБА_6 зірвав ланцюжок з хрестиком з її шиї та одразу втік.

Показання свідка ОСОБА_13 яка під час допиту розповіда, що працювала в ломбарді. До неї звертались співробітники поліції з приводу договору з ОСОБА_14 . Свідок надала працівникам поліції копію вказаного договору.

Показання свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що він підробляв таксистом та часто підвозив ОСОБА_6 . У 2016 році, точну дату свідок згадати не може, ОСОБА_6 попросив його з`їздити на ж/м Тополь. Свідок забрав обвинуваченого та якусь дівчину, відвіз на ж/м Тополь, де обвинувачений попросив свідка закласти до ломбарду золотий ланцюжок. Свідок за грошові кошти приблизно 5000 гривень заклав до ломбарду золотий ланцюжок та хрестик, а гроші віддав ОСОБА_6 , який дав свідку 700 гривень за послуги таксі. Потім вони поїхали до магазину «Варус», а з магазину свідок відвіз дівчину на ж/м Придніпровськ, а обвинуваченого повіз далі.

Показання свідка ОСОБА_16 , яка під час допиту в судовому засіданні пояснила, що в березні 2016 року їздила з обвинуваченим на таксі, яким керував ОСОБА_14 на ж/м Тополь. Коли приїхали, обвинувачений з ОСОБА_14 вийшли кудись та через 10 хвилин повернулись до автомобіля. Одразу поїхали до магазину «Варус», а потім відвезли свідка ОСОБА_16 додому на ж/м Придніпровськ.

Показання свідка ОСОБА_17 , яка під час допиту в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка потерпілої. Після нападу потерпіла прийшла до неї додому та розповіла їй про напад ОСОБА_6 на неї в квартирі.

Показання свідка ОСОБА_18 , який під час допиту в судовому засіданні показала, що в березні 2016 року близько 22:30 год. до неї зателефонувала сусідка ОСОБА_9 та попросила зайти до неї в квартиру та посидіти з її дітьми. Коли ОСОБА_18 прийшла, то побачила на шиї потерпілої подряпину. Потерпіла пояснила, що ОСОБА_6 зайшов до неї додому та зірвав ланцюжок з шиї.

Показання свідока ОСОБА_19 , який під час допиту в судовому засіданні показав, що працював в ломбарді. Вночі до нього прийшли двоє чоловіків, один з яких був ОСОБА_15 .. Потім інша особа вийшла, а ОСОБА_15 за грошові кошти заклав золотий ланцюжок, про що будо складено договір, який потім було передано працівникам поліції.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується дослідженими по справі письмовими доказами:

- протоколом огляду від 20.03.2016 року, відповідно до якого в приміщенні Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області були оглянуті, добровільно надані для огляду ОСОБА_9 дві бирки від ювелірних виробів. Під час огляду на бирці № 1 виявлений рукописний надпис «Цепь», вага - 11.10 г, проба 3750, на бирці № 2 виявлений рукописний надпис «Крест», вага - 3.00 г, проба 3750;

- протоколом огляду місця події від 16.03.2016 року та таблицею зображень до нього, відповідно до яких був оглянутий вхід до під`їзду № 1, під`їзд, та вхідні двері до квартири АДРЕСА_8 ;

- протоколом проведення огляду від 07.04.2016 року, відповідно до якого був оглянутий оригінал договору про надання фінансового кредиту під заставу № 17.3827/0 від 16.03.2016 року;

- договором про надання фінансового кредиту під заставу № 17.3827/0 від 16.03.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_15 заклав до ломбарду «ОНІКС» ОСОБА_20 , ОСОБА_21 » золоті вироби ланцюжок з хрестом, 375 проби, загальною вагою 14,05 грам за грошові кошти у сумі 4800 гривень;

- висновком експерта № 6/34-865 від 29.03.2016 року, відповідно до якого ринкова вартість лому золотого ланцюжка вагою 11,1 г., 375 проби станом на 16.03.2016 року могла становити 3566,76 гривень; ринкова вартість лому золотого хрестику вагою 3г, 375 проби станом на 16.03.2016 року могла становити 963,99 гривень.

- протоколом перегляду цифрового носія від 08.04.2016 року, відповідно до якого були оглянуті відеозаписи з камер спостереження ПО «Ломбард «ОНІКС». На вказаних відеозаписах видно як ОСОБА_6 разом з ОСОБА_14 заходять до приміщення ПО «Ломбард «ОНІКС» та ОСОБА_6 спілкуючись з працівником ломбарду, щось кладе у віконце, після чого виходить з приміщення ломбарду на вулицю. ОСОБА_15 залишається, кладе своє водійське посвідчення, згодом працівник ломбарду віддає ОСОБА_15 його водійське посвідчення, він ставить підписи на двох примірниках договору кредиту під заставу, одну копію договору залишає собі та отримавши грошові кошти виходить з приміщення ломбарду;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.04.2016 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_15 показав обставини 16.03.2016 року, за яких він в цей день забрав ОСОБА_6 та якусь дівчину з ж/м Придніпровська та вони разом поїхали на ж/м Тополь, де ОСОБА_15 за проханням ОСОБА_6 заклав до ломбарду, який розташований біля кінотеатру «СІЧ», золоті ланцюжок та хрестик, загальною вагою 14 гр. та отримав за них 4800 гривень, які відразу ж віддав ОСОБА_6 . Також свідок показав, що згодом відвіз ОСОБА_6 в тупик маршрутного таксі №1 на ж/м Чапли;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.04.2016 року та фототаблицею до нього, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_9 показала, за яких обставин 16.03.2016 року в її квартирі, за адресою: АДРЕСА_9 , ОСОБА_6 напав на неї, а саме: в коридорі її квартири зіривав з шиї потерпілої ланцюжок з хрестиком та погрожував ножем;

- відповідно до ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 травня 2015 року ОСОБА_6 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік та встановлено наступні обмеження: заборона виходу з квартири з 20:00 год. до 04:00 години ранку, заборонено виїзд в особистих справах за межі району (міста) без погодження з органом внутрішніх справ, обов`язок з`являтися на реєстрацію в міліцію 4 рази на місяць та необхідністю прибути протягом 3 днів до обраного місця проживання та реєстрації в органах внутрішніх справ;

- відповідно до довідки при звільнення серії ДНП № 32463, ОСОБА_6 був звільнений 02.06.2015 року та прямує до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідно до довідки про оголошення особі, що звільняється з місць позбавлення волі постанови суду про встановлення адміністративного нагляду від 05.06.2015 року, відповідно до якої начальник Жовтоводської ВК-26 в день звільнення 02.06.2015 року оголосив ОСОБА_6 постанову про встановлення адміністративного нагляду та зобов`язав прибути та зареєструватися у триденний строк в Самарському РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області не пізніше 05.06.2015 року;

- заявою від 08.06.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_6 просить дозволу начальника Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області проживати за адресою: АДРЕСА_2 ;

- попередженням від 08.06.2015 р. про повідомлення ОСОБА_6 про передбачену кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України;

- відповідно до повідомлення начальника Жовтоводської ВК-26 від 02.06.2015 року, направленого начальнику Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, 02.06.2015 року з Жовтоводської ВК-26 Дніпропетровської області звільняється ОСОБА_6 та прибуде на територію, що обслуговується Самарським РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області на постійне місце проживання у зв`язку з встановленням адміністративного нагляду за адресою: АДРЕСА_1 ;

- листом начальника МГБ Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 15.06.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_6 прибув за місцем проживання: АДРЕСА_2 та поставлений на облік в Самарському РВ ДМУ, як особа, щодо якої встановлений адміністративний нагляд;

- відповідно до постанов Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2015 року, 21.07.2015 р. ОСОБА_6 визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187 КУпАП, тобто порушення правил адміністративного нагляду та на нього накладені адміністративні стягнення у вигляді штрафів у розмірі 51 гривні;

- заявою від 21.10.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_6 просить дозволу начальника Самарського РО ДГУ ГУМВС проживати за адресою: АДРЕСА_3 ;

- заявою від 24.02.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_6 просить дозволу начальника Самарського РО ДГУ ГУМВС проживати за адресою: АДРЕСА_4 ;

- протоколом огляду від 11.04.2016 року, відповідно до якого була оглянута справа адміністративного нагляду №22/2015 на ОСОБА_6 та зроблені її копії.

Щодо посилань обвинуваченого на відсутність в нього умислу на ухилення від адміністративного нагляду, то такі посилання на думку колегії суддів є безпідставними.

Так обвинувачений був повідомлений належним чином про правила адміністративного нагляду та обмеження встановлені відносно нього. Обвинувачений декілька разів змінював місце проживання при цьому повідомляв правоохоронні органи у встановленому порядку про такі зміни. При цьому в подальшому обвинувачений декілька разів порушував встановлені обмеження щодо нього, у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 187 КУпАП. Після цього, достовірно знаючи, що у разі зміни місця проживання йому потрібно повідомити правоохоронні органи, обвинувачений з 28.02.2016 р. почав проживати в іншому місці аж до затримання по підозрі у вчиненні іншого злочину 18.03.2016 р. Крім того в вказаний період обвинувачений не з`являвся до органу поліції для реєстрації у встановлені дні. Таким чином дії обвинуваченого по самовільному зміні місця проживання на думку суду вказує саме на умисел ухилитись від адміністративного нагляду.

Покази обвинуваченого суд сприймає критично та відноситься до них, як до позиції захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини

А отже виходячи з наведеного з урахуванням принципу змагальності, що у відповідності до ст. 22 КПК України, передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, суд апеляційної інстанції знаходить достатніми досліджені докази для забезпечення повноти та всебічності судового розгляду.

Суд першої інстнації при здійсненні судового розгляду дослідивши докази у їх сукупності, відповідності, належності та допустимості прийшов до правильного висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтвердилась у скоєному та правильно кваліфікував дії останнього.

Що стосується тверджень прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність то вони ґрунтуються на матеріалах справи і заслуговують уваги.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 , дійсно був засуджений вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2016 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 309 КК України, 70 КК України до покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Також встановлено, що з метою ухилення від адміністративного нагляду, 28.02.2016 року ОСОБА_6 , будучи особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд при звільненні з місць позбавлення волі та попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України, самовільно, без поважних причин, без одержання відповідного дозволу від співробітників Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, які здійснюють адміністративний нагляд, залишив обране ним раніше місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 та з 28.02.2016 став проживати за адресою: АДРЕСА_5 у ОСОБА_11 .

За вказаною адресою, у ОСОБА_11 , ОСОБА_6 проживав до 18.03.2016 року, тобто до моменту затримання його працівниками Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, чим порушив встановлені йому правила адміністративного нагляду.

В даному випадку має місце триваючий злочин і він вважається закінченим з моменту його припинення, тобто з 18.03,2016.

Таким чином, злочин, передбачений ст. 395 КК України, вчинено ОСОБА_6 18.03.2016 року, після постановления Самарським районним судом м. Дніпропетровська вироку від 02.03.2016 року.

В даному випадку, призначаючи покарання за вчинені ОСОБА_6 злочини, суд першої інстанції мав керуватись правилами ст. 70 ч. 1 КК України і, призначивши покарання окремо за ст.ст. 395 та 187 ч.З КК України, призначити йому покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення чи складання покарань.

Після цього, враховуючи вирок Самарського районного суду м, Дніпропетровська від 02.03.2016, яким було засуджено ОСОБА_12 , призначити йому покарання за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК У країни.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при здійсненні розгляду справи у суді першої інстанції задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року в частині призначеного покарання ОСОБА_6 , змінити.

Важати засудженим ОСОБА_6 за ст. 395 КК України до покарання у виді 6 (місяців) арешту; за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково (у вигляді 6 місяців позбавлення волі) приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4