Справа № 390/1056/16-к
1-кп/405/201/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2017 року суд присяжних Ленінського районного суду міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю:
секретаря ОСОБА_6
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
потерпілого ОСОБА_12
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13
обвинуваченого ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0000280 у відношенні:
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Комсомольськ-На-Амурі, Росія, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 31.07.2000 року Закарпатським обласним судом за ст.ст. 93 п «і», 140 ч. 2, 140 ч. 3, 81 ч. 2 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 16.08.2010 року на підставі постанови Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.08.2010 року умовно-достроково на 3 роки 3 місяці 29 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_14 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисного вбивства, 10 березня 2016 року близько 18-00 години перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті будинку за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , затіяв сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході сварки у ОСОБА_14 виник умисел на скоєння умисного вбивства ОСОБА_16 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_14 , діючи умисно та цілеспрямовано, на грунті виниклих в ході сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_17 неприязних відносин, наніс декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя потерпілої ОСОБА_16 , та, ухопивши сокиру, наніс нею не менше восьми ударів по голові потерпілій ОСОБА_16 , внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: синців лівого лучезапястного суглобу з переходом на нижню третину передпліччя по задній поверхні з садном на його тлі, по тильній поверхні правої кисті, по тильній поверхні лівої кисті з переходом на проксимальну фалангу 2-го пальцю з наявністю на його тлі поверхневої дугоподібної форми рани, двох ран в області 4-го пальцю лівої кисті, по тильній поверхні на рівні п`ястно-фалангового суглобу 4-го пальцю правої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 219 від 11.04.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: ран в області надперенісся з переходом на спинку носу, лівої щелепної області, шкіри верхньої губи зліва, чотирьох ран в області підборіддя зліва і в проекції нижньої щелепи зліва, в лівій навколовушній області, крововиливів в білкові оболонки обох очей, в слизову ясен верхньої щелепи зліва, в слизову язика, м`які тканини обличчя: синці в окружності обох очей; перелому кісток лицьового скелету (багатоуламковий перелом кісток носу, нижньої стінки правої орбіти: поперечний перелом лівої виличної кістки, верхньої щелепи зліва), вдавленого перелому лобової кістки, багатоуламкового перелому даху лівої орбіти, крововиливу під м`які мозкові оболонки, забій речовини головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 219 від 11.04.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_16 померла на місці події.
Причиною смерті гр-ки ОСОБА_16 явилась відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток лицевого та мозкового скелету черепу, крововиливом під м`які мозкові оболонки, забієм рідини головного мозку. Настання смерті потерпілої ОСОБА_17 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку зі спричиненою черепно-мозковою травмою.
Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні 15 лютого 2017 року свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні визнав частково, пояснивши, що він повністю визнає факт заподіяння ним смерті потерпілій ОСОБА_17 , але не згоден з кваліфікацією його дій за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки він вже відбув покарання за попереднім вироком, за яким його було засуджено за вбивство до 15 років позбавлення волі. Пояснив, що подія мала місце у березні 2016 року в будинку АДРЕСА_2 , де він проживав разом з ОСОБА_16 . Вранці того дня він поїхав до м. Кіровограда, де отримав гроші. В Кіровограді він купив 1 літр горілки та повернувся до с. Федорівка. В будинку окрім нього та ОСОБА_16 нікого не було. Вони вдвох розпивали придбану ним горілку. Він повідомив ОСОБА_16 , що має намір повернутися до м. Ужгород. Повідомлення про від`їзд до Закарпаття не сподобалося ОСОБА_16 , внаслідок чого між ними виникла сварка. ОСОБА_16 обурившись, стала біля дверей з сокирою й не випускала його з кімнати. Все що відбувалося він пам`ятає епізодами. Пам`ятає, що боровся з ОСОБА_16 , яка була жінкою з міцною тілобудовою. Хто перший кого вдарив, він не пам`ятає. Він спочатку вдарив потерпілу кулаком в область обличчя, скільки наніс ударів, не пам`ятає. Потім він ухопив сокиру та вдарив нею в голову ОСОБА_16 , скільки разів точно не пам`ятає, але точно більше одного разу. Якою частиною сокири наносив удари також не пам`ятає. Потім він викликав міліцію та зателефонував ОСОБА_18 сину ОСОБА_16 . Він погано пам`ятає про кількість нанесених ударів потерпілій, оскільки вважає, що дія медикаментів, які він прийняв того дня, враховуючи вжиття ним алкоголю, послабили його пам`ять. Після вбивства його доставили до Кіровоградського райвідділку поліції, де працівники поліції били його гумовою дубинкою, руками, та ногами по всьому тілу. Били його для того, щоб він дав покази. Ніяких вказівок, пропозицій та погроз йому не висували. Протокол про допит його в якості підозрюваного він підписав після побиття. Коли його били, захисника не було. Про побиття захисника він не повідомляв. До правоохоронних органів з заявою про те, що його побили він не звертався. Пояснив, що розуміє, що голова та шия належать до життєво-важливих органів людини. Коли він наносив удари ОСОБА_16 по голові, то не зовсім розумів, що робить, бо був під впливом ліків та алкоголю. До вбивства у нього та ОСОБА_16 вже були неприязні стосунки, конфлікти та сварки між ними виникали неодноразово. У вчиненому злочині він розкаюється, вважає, що такого не мало трапитися.
В подальшому в судовому засіданні 23 лютого 2017 року обвинувачений ОСОБА_14 повідомив про те, що в попередньому судовому засіданні він дуже хвилювався та надав невірні покази, обмовивши себе. Змінив свої покази та пояснив, що 10 березня 2016 року він дійсно перебував вдома по АДРЕСА_2 , де разом із ОСОБА_16 розпивав алкогольні напої. Того дня у нього була висока температура, він прийняв жарознижуючі засоби, йому стало зле та він заснув. Більше він нічого не пам`ятає. Прокинувся від того, що його хтось бив. Він погано орієнтувався та прийшов до тями приблизно о 24-00 годині у відділку поліції, де його знову побили поліцейські. Пояснив, що вину у пред`явленому йому органом досудового розслідування обвинуваченні він не визнає повністю.
В судовому засіданні 17 березня 2017 року в ході судових дебатів обвинувачений ОСОБА_14 вибачився перед потерпілим, додавши, що так не мало статися та повідомив, що вину визнає частково. Просив суд суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_12 суду показав, що він є рідним сином померлої ОСОБА_16 . Його мати проживала спільно з ОСОБА_14 в АДРЕСА_2 . 10 березня 2016 року приблизно о 19-00 годині з мобільного телефону його ( ОСОБА_12 ) матері йому зателефонував ОСОБА_14 та повідомив, що мати померла. Він ( ОСОБА_12 ) прийшов до будинку своєї матері та побачив на вхідній двері навісний замок. Куло казав з будинку, що не може знайти ключ. Він ( ОСОБА_12 ) ногою вибив двері та зайшов в будинок. Куло в цей момент був в коридорі. Він ( ОСОБА_12 ) зайшов до середньої кімнати та побачив, що на підлозі біля ліжка лежить його мати, вкрита ковдрою. Коли він підняв ковдру, то побачив, що у його матері проломлена голова, понівічене обличчя, вона вся в крові. ОСОБА_14 мовчав, він був в неадекватному стані, здавалося, що він був під впливом алкоголю або наркотичних засобів. Він ( ОСОБА_12 ) вийшов на двір та викликав поліцію, голову сільської ради та лікарів. Приблизно через 10 хвилин туди підійшли його друзі ОСОБА_19 та ще один товариш, яких покликала його дружина. Поліція приїхала приблизно протягом однієї години. Від сусідів він ( ОСОБА_12 ) дізнався, що ОСОБА_14 раніше вже піднімав руку на його матір. Також повідомив про те, що його мати часто випивала разом із ОСОБА_14 . Вважає, що обвинувачений заслуговує на покарання не менше 15-ти років. Поданий ним в ході досудового розслідування цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, просив залишити без розгляду.
Свідок ОСОБА_19 суду показав, що він товаришує з ОСОБА_12 В березні 2016 року після 18-00 години він разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_20 приїхали з роботи до нього ( ОСОБА_19 ) додому, пили каву. Потім ОСОБА_12 пішов та через деякий час зайшла його дружина і повідомила, що вбили мати ОСОБА_12 . Вони усі поїхали до будинку ОСОБА_21 . ОСОБА_12 був у дворі будинку, курив. Надворі вже було темно. Він ( ОСОБА_19 ) разом із ОСОБА_20 зайшли до будинку та побачили, що в кімнаті на підлозі на колінах сидить чоловік вказав в судовому засіданні на обвинуваченого ОСОБА_14 . Поряд із ним на підлозі біля кроваті лежала мати ОСОБА_12 . Вона була замотана в ковдру та лежала обличчям до підлоги. Вони підняли обвинуваченого з підлоги та почали запитувати в нього що сталося. Обвинувачений відповів: «Я не хотел так сильно». Коли вони перевернули мати ОСОБА_12 , то побачили, що в неї порубане обличчя. Вони взяли ОСОБА_14 під руки та вивели з будинку і сказали щоб ніхто нічого не чіпав до приїзду поліції. При виході з будинку з лівого боку він ( ОСОБА_19 ) побачив сокиру з слідами крові. Поліція приїхала протягом однієї години. Чи були на обвинуваченому сліди крові він не пам`ятає. ОСОБА_14 був в неадекватному стані, чітко нічого не міг сказати та постійно повторював: «Я не хотел так сильно». Йому ( ОСОБА_19 ) здалося, що обвинувачений був у стані наркотичного сп`яніння. Також йому відомо, що ОСОБА_14 раніше часто випивав. Мати ОСОБА_12 співмешкала разом із ОСОБА_14 та також випивала. Зі слів сусідів йому ( ОСОБА_19 ) відомо, що раніше між ними також були сварки та ОСОБА_14 піднімав руку на ОСОБА_22 .
Свідок ОСОБА_23 суду показав, що він проживав по сусідству з ОСОБА_16 . ОСОБА_24 проживала в будинку по АДРЕСА_2 . З ОСОБА_24 у нього були сусідські відносини. Зі слів сусідів йому відомо, що ОСОБА_24 вбив її співмешканець, з яким вона проживала біля двох останніх років. Це трапилося у 2016 році, коли точно він не пам`ятає. Про співмешканця ОСОБА_24 йому нічого не відомо. Знає, що вони разом випивали. Більше йому нічого повідомити.
Свідок ОСОБА_25 суду показав, що ОСОБА_16 була його сусідкою, проживала по АДРЕСА_2 . Вона проживала разом зі своїм співмешканцем з обвинуваченим ОСОБА_14 . Він іноді заходив до них у гості. Свідком конфліктів між ними він не був. Зі слів односельчан йому відомо, що ОСОБА_24 вбив її співмешканець. Трапилося це навесні 2016 року. Більше йому нічого повідомити.
Вина обвинуваченого ОСОБА_14 у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, крім отриманих в судовому засіданні показань обвинуваченого, наданих ним в судовому засіданні 15.02.2017 року, потерпілого та свідків підтверджується також іншими дослідженими судом доказами, а саме:
Протоколом огляду місця події від 10.03.2016 року з фото таблицею до нього, складеного в присутності двох понятих та за участю спеціалістів СМЕ та НДЕКЦ, в ході проведення якого в домоволодінні АДРЕСА_2 в кімнаті на підлозі з лівого боку від ліжка було виявлено труп ОСОБА_16 при огляді якого були виявлені тілесні ушкодження, а саме: обширна рана в області лоба на рівні надперенісся з переходом на стінку носа; перелом кісток черепу; крововиливи на обох скронях; багатооскольчатий перелом кісток носу; рана з гострими кінцями та рівними краями в ділянці лівої вилиці з пошкодженнями кістки обличчя всередині рани; рана дугоподібної форми в ділянці підборіддя зліва зі значним виділенням крові; крововиливи червоного кольору в біологічних оболонках обох очей; синець сіро-фіолетового кольору по тильній поверхні лівої кисті; синець синюшного кольору в ділянці тильної поверхні правого лучезап`ясного суглобу; накладення бурого кольору на обох руках. Під час огляду були вилучені: сокира з топорищем зі слідами речовини бурого кольору, лівий гумовий тапок чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, зіскоб речовини бурого кольору, виріз тканини з наволочки та сліди пальців рук.
/т. 2 а.к.п. 4-15/
При цьому, суд не бере до уваги доводи сторони захисту щодо визнання зазначеного протоколу огляду місця події від 10.03.2016 року недопустимим доказом, який на думку захисника обвинуваченого, був отриманий з порушенням вимог КПК України, з наступних підстав.
Так, в ході судового розгляду встановлено та не оспорюється сторонами і підтверджується наданим стороною обвинувачення рапортом оперативного чергового від 10.03.2016 року, зареєстрованим в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Кіровоградського МВ за № 913 /т. 2 а.к.п. 2/, що діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_14 , мало місце в домоволодінні АДРЕСА_2 .
Отже, слідчим в даному випадку обгрунтовано складено протокол огляду місця події, в якому зафіксовано проведення слідчої дії огляд місця події, а не огляд житла, як вважає захисник. При цьому, в ході огляду місця події слідчим обгрунтовано було вилучено лише ті речі, які містять на собі сліди злочину, тобто мають значення для кримінального провадження, та які в подальшому постановою слідчого від 11.03.2016 року визнані та долучені в якості речових доказів в даному кримінальному провадженні /т. 2 а.к.п. 158/, що не потребує попереднього дозволу суду та в повній мірі відповідає положенням КПК України і жодним чином не порушує конституційних прав і основоположних свобод людини.
Крім того, посилання сторони захисту на те, що наданий потерпілим ОСОБА_12 дозвіл на проведення огляду місця події в домоволодінні, яке належало померлій ОСОБА_16 , суперечить вимогам КПК України, оскільки наданий не власником житла, є хибним через те, що потерпілий ОСОБА_12 є сином померлої ОСОБА_16 , тобто спадкоємцем майна останньої, а отже особою до якої перейшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві (особи, яка володіла будинком) на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті ОСОБА_16 .
Тобто, судом не встановлено визначених ст.ст. 86, 87 КПК України підстав для визнання протоколу огляду місця події від 10.03.2016 року та вилучених в ході проведення даної слідчої дії і в подальшому визнаних речовими доказами: сокири з топорищем зі слідами РБК, лівого гумового тапку чорного кольору зі слідами РБК, зіскобу речовини бурого кольору, вирізу тканин з наволочки та слідів пальців рук, недопустими доказами.
Протоколом огляду місця події від 11.03.2016 року з фото таблицею до нього, складеним в присутності двох понятих, в ході проведення якого в приміщенні службового кабінету № 24 Кіровоградського РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області у громадянина ОСОБА_14 було виявлено та вилучено коричневу куртку, сині спортивні штани, чорну футболку.
/т. 2 а.к.п. 16-17/
При цьому, суд не бере до уваги доводи захисника обвинуваченого щодо недопустимості даного протоколу як доказу, який на його думку, був отриманий з порушенням вимог КПК України, з наступних підстав.
Так, в даному випадку з метою виявлення і фіксації відомостей щодо обставин інкримінованого ОСОБА_14 протиправного діяння і недопущення втрати слідів кримінального правопорушення, слідчим в присутності двох понятих було проведено слідчу дію, під час якої обґрунтовано вилучено у ОСОБА_14 коричневу куртку, сині спортивні штани, чорну футболку, тобто речі, які містять на собі сліди злочину, на що вказує наведений нижче висновок експерта № 218 від 18.04.2016 року, згідно якого кров в даних об`єктах може належати потерпілій ОСОБА_16 . При цьому, вилучені речі із зазначенням ознак їх ідентифікації (назва, колір) зафіксовані в протоколі зазначеної слідчої дії, щодо проведення якої жодних зауважень від її учасників не було. В подальшому постановою слідчого від 11.03.2016 року вказані речі були визнані та долучені в якості речових доказів в даному кримінальному провадженні /т. 2 а.к.п. 157/. Проведення ж вказаної слідчої дії не потребує отримання попереднього дозволу слідчого судді та в повній мірі відповідає положенням КПК України і жодним чином не порушує конституційних прав і основоположних свобод людини.
Лікарським свідоцтвом про смерть № 230 від 11.03.2016 року, згідно якого до смерті ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_3 , призвели: субарахноідальний крововилив, перелом кісток основи черепу, відкрита черепно-мозкова травма, напад з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень.
/т. 2 а.к.п. 20/
Висновком експерта № 219 від 11.04.2016 року, згідно якого:
1.При судово-медичному дослідженні трупа гр-ки ОСОБА_17 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:
а) відкритої черепно-мозкової травми: ран в області надперенісся з переходом на спинку носа (1), лівої щелепної області (1), шкіри верхньої губи зліва (1), в області підборіддя зліва та в проекції нижньої щелепи зліва (4), в лівій навколо вушній області (1); крововиливи в білкові оболонки обох очей, в слизову ясен верхньої щелепи зліва, в слизову язика, м`які тканини обличчя; синці в окружності обох очей; перелому кісток лицевого скелету (багатооскольчатий перелам кісток носу, нижньої стінки правої орбіти: поперечний перелом лівої виличної кістки, верхньої щелепи зліва), вдавленого перелома лобної кістки, багатооскольчатого перелому криши лівої орбіти; крововилив під м`які мозкові оболонки, забій рідини головного мозку.
б) синці лівого лучезап`ясного суглобу з переходом на нижню третину передпліччя по задній поверхні з садном на його фоні, по тильній поверхні правої кисті, по тильній поверхні лівої кисті з переходом на проксимальну фалангу 2-го пальця з наявністю на його фоні поверхневої дугоподібної форми рани; ран (2) в області 4-го пальця лівої кисті, по тильній поверхні на рівні п`ястно-фалангового суглобу 4-го пальця правої кисті.
2.Тілесні ушкодження в області голови, які описані в п. 1.а. утворились від не менше 8-ми травматичних контактів тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, нанесених з великою або дуже великою силою. Індивідуальні ознаки тупих предметів в пошкодженнях не відобразились.
Тілесні ушкодження, які описані в п. 1.б. утворились від не менше шести (6) травматичних впливів тупими предметами, індивідуальні властивості яких в пошкодженнях не відобразились.
3.Враховуючи характер тілесних пошкоджень, які описані в п. 1.а. та в п. 1.б. (садна з западаючим бурим дном, синці фіолетового окрасу, крововиливи темно-червоного кольору, рани зияющі, без грануляцій), можна казати про те, що від моменту утворення тілесних пошкоджень до настання смерті пройшов дуже короткий проміжок часу.
4.Тілесні ушкодження, які описані в п. 1.а. мають ознаки Тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент виникнення. Тілесні ушкодження, які описані в п. 1.б. мають ознаки легких тілесних ушкоджень, які в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.
5.Причиною смерті гр-ки ОСОБА_16 явилась відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток лицевого та мозкового скелету черепу, крововиливом під м`які мозкові оболонки, забієм рідини головного мозку, на що вказують дані судово-медичного дослідження трупу та дані судово-гістологічного дослідження.
6.При судово-гістологічному дослідженні в крові від трупу виявлений етиловий алкоголь в кількості 3,13 г/дм3, що по відношенню до живих осіб може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння.
7.Враховуючи причину смерті, ступінь вираженості трупних явищ, можна казати про те, що від моменту настання смерті до дослідження трупу орієнтовно пройшло біля 16-18 годин.
8.Тілесні ушкодження в області верхніх кінцівок, могли утворотись внаслідок боротьби або самозахисту.
9.Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, можна казати про те, що потерпіла в момент нанесення тілесних ушкоджень, була повернута обличчям до травмуючого предмету.
10.Описані вище тілесні ушкодження не могли утворитись внаслідок падіння з положення стоячи на преобладаючу тверду поверхню, виступаючі частини тупих предметів та гострі предмети, падіння з висоти.
11.Локалізація тілесних ушкоджень на тілі доступна для спричинення власною рукою, однак не характерна для данного виду травми.
12.Враховуючи характер та вид черепно-мозкової травми можно казати про те, що після спричинення всього комплексу тілесних ушкоджень потерпіла не могла здійснювати активні дії.
/т. 2 а.к.п. 23-28/
Висновком експерта № 414-15 від 25.03.2016 року, згідно якого в результаті гістологічного дослідження шматочків органів від трупа ОСОБА_17 в останньої встановлено: забій головного мозку; субарахноїдальний крововилив; крововилив в м`які тканини лівої щоки, язику.
/т. 2 а.к.п. 29/
Висновком експерта № 904 від 18.03.2016 року, згідно якого в крові трупа гр-ки ОСОБА_16 виявлено етиловий спирт в кількості 3,13 г/дм3; в крові не виявлено: метиловий, ізопропілоівий, ізобутиловий та ізоаміловий спирти.
/т. 2 а.к.п. 30/
Висновком експерта № 44 від 30.03.2016 року з фото таблицею до нього, згідно якого:
1. На наданій для проведення експертизи ділянці шкіри обличчя трупа ОСОБА_16 виявлені пошкодження у вигляді восьми ран, двом з яких відповідають перелом носової частини лобної кістки за типом вдавленого та лінійний перелом лівої виличної кістки. Пошкодження є результатом не менш дев`яти впливів предметів з різними властивостями поверхонь, що травмують:
1.1. Рана № 1 багатопроменевої форми в ділянці перенісся та відповідний їй перелом носової частини лобної кістки по типу вдавленного є результатом двократного впливу тупого твердого предмета в переважному напрямку спереду-назад. Ширина частини предмета, що травмувала, на рівні занурення, ймовірно, складала не більше близько 30 мм. Форма контактуючої частини предмета не відобразилася.
1.2. Рана № 2 лінійної форми в лівій виличній ділянці та відповідне їй пошкодження лівої виличної кістки у вигляді лінійного перелому характерні для дїї тупого твердого предмета з подовженою поверхнею, що травмує, у формі прямолінійного ребра.
1.3. Рана № 3 в лівій привушно-жувальній ділянці, рани № 6 та № 7 в ділянці підборіддя зліва мають ознаки дії предмета за формою близького до тригранного кута, дві грані якого утворюють виражене гострокутне ребро або загострений край.
1.4. Рана № 8 в ділянці підборіддя зліва, ймовірно, виникла внаслідок впливу предмета з загостреним прямолінійним краєм (лезом), який діяв під кутом до поверхні шкіри та володіє властивостями предмета, що рубає.
1.5. Рани № 4 в ділянці верхньої губи зліва та № 5 в ділянці підборіддя зліва характерні для тупих травмуючих впливів. Характер рани № 5 не виключає дію предмета з обмеженою контактуючою поверхнею, її форма не відобразилася.
/т. 2 а.к.п. 32-47/
Висновком експерта № 197 від 14.03.2016 року, згідно якого кров ОСОБА_14 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0.
/т. 2 а.к.п. 49-50/
При цьому, суд не бере до уваги доводи захисника обвинуваченого щодо визнання даного висновку експерта недопустимим доказом через порушення вимог ст.ст. 241, 245 КПК України.
Так, згідно наданої прокурором постанови про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 11.03.2016 року /т. 2 а.к.п. 153/ слідчому надано дозвіл на здійснення відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_14 за участю судово-медичного експерта або лікаря, що відповідає положенням ст. 241 КПК України. За змістом ч. 3 ст. 245 КПК України відібрання біологічних зразків здійснюється примусово за ухвалою суду лише у разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки. Тому, враховуючи відсутність відмови ОСОБА_14 добровільно надати біологічні зразки, слідчим обґрунтовано проведено дану слідчу дію на підставі постанови прокурора без ухвали слідчого судді.
Отже, судом не встановлено підстав для визнання вказаного висновку експерта недопустимим доказом.
Висновком експерта № 219 від 17.03.2016 року, згідно якого кров трупа ОСОБА_16 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0.
/т. 2 а.к.п. 52-53/
Висновком експерта № 217 від 18.04.2016 року, згідно якого:
1.Кров трупа ОСОБА_16 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0.
2.На фрагменті наволочки (об`єкт 2) та гумовій відкритій лівій туфлі (об`єкт 3) з місця події знайдено сліди крові людини. При визначенні групової належності в об`єктах 2,3 виявлено антиген А. Кров в даних об`єктах може походити від особи (осіб) групи А? і належати потерпілій ОСОБА_16
/т. 2 а.к.п. 55-57/
Висновком експерта № 218 від 18.04.2016 року, згідно якого:
Кров трупа ОСОБА_16 належить до групи А? за ізосерологічною системою АВ0.
На одязі підозрюваного ОСОБА_14 : на футболці (об`єкти 1-4), шкіряній куртці (об`єкти 5-8), штанах спортивних (об`єкти 9, 10) знайдено сліди крові людини.
При визначенні групової належності в об`єктах 1-10 виявлено антиген А. Кров в даних об`єктах може походити від особи (осіб) групи А? і належати потерпілій ОСОБА_16
/т. 2 а.к.п. 58-60/
Висновком експерта № 218 від 24.03.2016 року, згідно якого:
1.З трьох слідів рук, які було виявлено та вилучено під час проведення огляду місця події 10.03.2016 в с. Федорівка по вул. Шпаченка 14, лише слід пальця руки розмірами 20х26 мм на прозорій липкій стрічці розмірами 49х68 мм та слід пальця руки розмірами 22х22 мм на прозорій липкій стрічці розмірами 109х46 мм придатні для ідентифікації по ним особи.
2.Слід пальця руки розмірами 22х22 мм на прозорій липкій стрічці розмірами 109х46 мм залишений великим пальцем правої руки гр-на ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
/т. 2 а.к.п. 64-71/
Висновком експерта № 254 від 10.05.2016 року з ілюстративною таблицею, згідно якого:
В піднігтьовому вмісті зрізів нігтів з обох рук ОСОБА_14 (об`єкти № 3, 4) виявлено клітини з ядрами, крові не виявлено.
Генетичні ознаки клітин піднігтьового вмісту зрізів нігтів з лівої (об`єкт № 3) та правої (об`єкт № 4) рук підозрюваного ОСОБА_14 збігаються між собою, є змішаними, містять генетичні ознаки 2-х осіб, які визначені в зразках крові потерпілої ОСОБА_16 (об`єкт № 1) та підозрюваного ОСОБА_14 (об`єкт № 2).
/т. 2 а.к.п. 74-78/
При цьому, судом не встановлено підстав для визнання даного висновку експерта недопустимим доказом з мотивів, наведених вище до висновку експерта № 197.
Висновком експерта № 255 від 11.05.2016 року з ілюстративною таблицею, згідно якого:
У змиві з металевої частини сокири (об`єкт № 1) виявлено клітини з ядрами з домішкою крові людини. У змиві з дерев`яного руків`я сокири (об`єкт № 2) виявлено клітини з ядрами. Крові не виявлено.
Генетичні ознаки клітин з домішкою крові людини у змиві з металевої частини сокири (об`єкт № 1) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_16 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_14 .
Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак визначених у зразку крові потерпілої ОСОБА_16 та клітин з домішкою крові людини у змиві з металевої частини сокири складає 6,0х10-23. Сукупність генетичних ознак, визначена у вказаних об`єктах, зустрічається не частише ніж у 1 з 17 секстильйонів осіб.
/т. 2 а.к.п. 81-85/
Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_14 та його захисника і в присутності двох понятих з відеозаписом даної слідчої дії (переглянутим в судовому засіданні), в ході проведення якої підозрюваний ОСОБА_14 розповів та показав на місці в будинку АДРЕСА_2 на місце в кімнаті, де він разом з ОСОБА_16 випивали та між ними виникла сварка, вказав механізм нанесення ним удару кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_16 та механізм нанесення ним трьох ударів обухом сокири в область голови останньої.
/т. 2 а.к.п. 86-88/
При цьому, суд не бере до уваги доводи захисника обвинуваченого щодо визнання недопустимим доказом відеофайлу з фіксацією слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_14 від 05.04.2016 року, який вважає, що оскільки в доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про DVD-диск з фіксацією зазначеної слідчої дії та постанова про визнання вказаного носія речовим доказом слідчим не приймалась та відомості про ідентифікаційні ознаки диску з відеофайлами в самому протоколі проведення слідчого експерименту не зазначені, то оглянуті в судовому засіданні відеофайли не відкривались стороні захисту і тому відповідно до п. 12 ст. 290 КПК України є недопустимим доказом.
Так, оцінюючи досліджений в ході судового розгляду протокол проведення слідчого експерименту від 05.04.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_14 , суд констатує, що зазначений протокол за своїм змістом відповідає положенням ст. 104 КПК України, зокрема містить вказівку на те, що проведена слідча дія зафіксована на носії інформації оптичному диску, який додається до протоколу. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно п. 3 ч. 3 ст. 104 КПК України протокол процесуальної дії має містити відмості про вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації, до яких оптичний диск із зафіксованою на ньому процессуальною дією не належить, а реєстр матеріалів досудового розслідування згідно положень ст. 109 КПК України повинен містити номер, найменування та час проведення процесуальної дії, що в повній мірі відображено в доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, зокрема в рядку № 11 розділу І «Проведені в ході досудового ролзслідування процесуальні дії» /т. 1 а.к.п. 6/. Також, суд звертає увагу на те, що в зазначеному реєстрі матеріалів досудового розслідування, а саме в рядку № 25 в розділі І «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» міститься вказівка на протокол надання підозрюваному ОСОБА_14 доступу до матеріалів досудового розслідування від 23.06.2016 року, що вказує на дотримання органом досудового розслідування положень ст. 290 КПК України.
Також, суд звертає увагу на те, що проведення слідчого експерименту регламентовано положеннями ст. 240 КПК України, які в даному випадку були дотримані слідчим, зокрема і в частині отримання добровільної згоди особи на проведення слідчого експерименту в будинку ОСОБА_12 , який є сином померлої ОСОБА_16 /т. 2 а.к.п. 89/, тобто спадкоємцем майна останньої, а отже особою до якої перейшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві (особи, яка володіла будинком) на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті ОСОБА_16 .
Отже, судом не встановлено визначених ст.ст. 86,87 КПК України підстав для визнання відеофайлів з фіксацією проведення слідчого експерименту від 05.04.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_14 недопустимим доказом.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.06.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_12 та в присутності двох понятих з відеозаписом даної слідчої дії (переглянутим в судовому засіданні), в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_12 розповів та показав на місці в будинку АДРЕСА_2 на місце в середній кімнаті на підлозі біля ліжка де він знайшов свою матір, яка лежала на підлозі замотана в ковдру, вказав на виявлені ним пошкодження на обличчі його матері у вигляді проломленої голови, та вказав на місце знаходження сокири зі слідами крові біля пральної машини з лівого боку від вхідних дверей при виході з будинку.
/т. 2 а.к.п. 90-93/
При цьому, суд не бере до уваги доводи захисника обвинуваченого щодо визнання недопустимим доказом відеофайлу з фіксацією слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 від 04.06.2016 року, з підстав, викладених вище (до протоколу слідчого експерименту від 05.04.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_14 )
Висновком експерта № 98 від 17.06.2016 року з ілюстративною таблицею до нього, згідно якого:
1.Рана № 2 в лівій виличній ділянці та відповідний їй перелом виличної кістки, а також рана № 8 в ділянці підборіддя могли бути спричинені середньою частиною леза сокири, наданої для проведення експертизи.
2.Рана № 3 в лівій привушно-жувальній ділянці та рани № 6, № 7 в ділянці підборіддя могли бути спричинені носком леза наданої для проведення експертизи сокири.
3.Рана № 1 в ділянці перенісся та відповідний перелом носової частини лобної кістки могли бути нанесені ударною поверхнею обуха сокири, наданої для проведення експертизи.
/т. 2 а.к.п. 111-118/
Висновком судово-психіатричного експерта № 170 від 05.04.2016 року, згідно якого ОСОБА_14 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасово хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_14 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
/т. 2 а.к.п. 120-121/
Висновком комплексної комісійної судової психолого-психіатричної амбулаторної експертизи № 230 від 10.05.2016 року, згідно якого ОСОБА_14 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасово хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст. 19 ч. 1 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_14 слід вважати осудним. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
Виявлені у ОСОБА_14 середній рівень інтелекту, пам`яті, уваги та достатній рівень психічних процесів вказують на достатній рівень розвитку особистості і можливість досліджуваного аналізувати ситуацію, передбачати наслідки та давати по ним відповідні свідчення органам слідства та суду. ОСОБА_14 розумів факт, зміст обставин справи і може давати по ним відповідні свідчення. Під час скоєння інкримінованого правопорушення ОСОБА_14 в стані фізіологічного афекту не знаходився.
/т. 2 а.к.п. 122-124/
Приведені вище та досліджені судом письмові докази є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України, повністю узгоджуються між собою та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_14 інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення.
При цьому, суд не бере до уваги надані стороною обвинувачення в якості доказів: 1) висновок експерта № 348 від 10.03.2016 року, згідно якого у гр-на ОСОБА_26 маються тілесні ушкодження у вигляді: саден на лобі зліва, на верхній повіці правого ока з синцем; садна на верхній губі справа, крововиливу в слизову верхньої губи справа, які утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), індивідуальні властивості яких в пошкодженнях не відобразились та які відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень /т. 2 а.к.п. 21/; 2) висновок експерта (судово-дактилоскопічної експертизи) № 389 від 06.06.2016 року /т. 2 а.к.п. 97-103/, оскільки вони не містять фактичних даних, які б викривали ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Крім того, не береться судом до уваги наданий стороною обвинувачення висновок експерта № 219 від 06.06.2016 року, згідно якого судово-медичний експерт дійшов висновку про те, що тілесні ушкодження, виявлені на трупі гр-ки ОСОБА_17 могли утворитись і при обставинах, вказаних в протоколі допиту підозрюваного, однак кількість травматичних впливів, на які вказує підозрюваний ОСОБА_14 не відповідає кількості ушкоджень, виявлених під час експертизи трупа ОСОБА_17 /т. 2 а к.п. 104-109/, оскільки зазначений висновок експерта побудований на наданих слідчому показаннях підозрюваного ОСОБА_14 , якими відповідно до положень ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати прийняте судове рішення або посилатися на них, а тому не є належним доказом в даному кримінальному провадженні.
Також, суд не бере до уваги доводи захисника обвинуваченого щодо наявності підстав для визнання недопустимими доказами усіх вищенаведених та досліджених в ході судового розгляду висновків експертів, через те, що на його думку, відсутність в доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування відомостей про висновки експертів та неприйняття слідчим постанови про визнання їх речовими доказами, вказує на те, що досліджені судом висновки експертів не надавались стороні захисту в порядку виконання вимог ст. 290 КПК України, а тому їх надано суду не в порядку, передбаченому КПК України.
Так, за змістом ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. При цьому, висновок експерта ані до процесуальних дій, ані до процесуальних рішень, ані до визначених ст. 131 КПК України видів заходів забезпечення кримінального провадження не належить, а тому не має бути включеним до реєстру матеріалів досудового розслідування, на відміну від прийнятого процесуального рішення слідчого у формі постанови про необхідність призначення експертизи (підстава для проведення експертизи), які в даному кримінальному провадженні зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» щодо кожного з вище приведених та досліджених в ході судового розгляду висновку експерта. Також, суд звертає увагу на те, що в доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування, а саме в рядку № 25 в розділі І «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» міститься вказівка на протокол надання підозрюваному ОСОБА_14 доступу до матеріалів досудового розслідування від 23.06.2016 року та згідно вказаного протоколу підозрюваний ОСОБА_14 і його захисник ОСОБА_13 підтвердили своїми підписами факт надання їм доступу до матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000280 в підшитому та пронумерованому стані в 1-му томі на 265 аркушах, що вказує на дотримання органом досудового розслідування положень ст. 290 КПК України. Окрім того, висновок експерта в розумінні положень ст. 98 КПК України не є речовим доказом.
Також, посилання сторони захисту на недопустимість як доказів вищенаведених висновків експертів: № 217 від 01.04.2016 /т. 2 а.к.п. 55-57/, № 218 від 01.04.2016 /т. 2 а.к.п. 58-60/, № 218 від 24.03.2016 /т. 2 а.к.п. 64-71/, № 255 від 11.05.2016 /т. 2 а.к.п. 81-85/, № 219 від 06.06.2016 /т. 2 а.к.п. 104-109/, № 98 від 17.06.2016 /т. 2 а.к.п. 111-118/ через те, що на його переконання, вони ґрунтуються на недопустимих доказах (отриманих з порушенням вимог ст.ст. 233, 234 КПК України), є помилковим з підстав, які зазначені вище (до протоколу огляду місця події від 10.03.2016 року та до протоколу огляду місця події від 11.03.2016 року).
Оцінивши покази обвинуваченого ОСОБА_14 , надані ним в ході судового розгляду в судовому засіданні 15.02.2017 року та в судовому засіданні 23.02.2017 року, суд при ухваленні вироку бере до уваги покази останнього, надані в судовому засіданні 15.02.2017 року, оскільки саме ці покази відповідають встановленим в ході судового розгляду фактичним обставинам справи та повній мірі узгоджуються як з показами потерпілого, свідків, так із вище приведеними письмовими доказами, які визнані судом належними та допустимими, а отже є достовірними.
Окрім того, суд звертає увагу на те, що згідно дослідженого судом протоколу проведення слідчого експерименту від 05.04.2016 року з переглянутим в ході судового розгляду відеозаписом даної слідчої дії, ця слідча дія була проведена в присутності двох понятих, захисника, та підозрюваний ОСОБА_14 не тільки розповів, а й показав на місце в кімнаті, де він разом з ОСОБА_16 випивали й між ними виникла сварка, та механізм нанесення ним удару кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_16 , а також механізм нанесення ним ударів обухом сокири в область голови останньої. При перегляді в ході судового розгляду DVD-диску із записом зазначеної слідчої дії жодних проявів погроз, надання вказівок або іншого впливу на підозрюваного ОСОБА_14 , судом не встановлено. Натомість ОСОБА_14 з достатньою впевненістю самостійно розповідав та показував місце знаходження потерпілої та механізм нанесення ним ударів, як кулаком руки, так і сокирою в область голови потерпілої.
При цьому, невідповідність повідомленої ОСОБА_14 в ході проведення слідчого експерименту за його участю як підозрюваного кількість травматичних впливів, кількості ушкоджень, виявлених під час експертизи трупа ОСОБА_17 , в повній мірі пояснюється тим, що в інкримінований період часу ОСОБА_14 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на можливість неточного відображення останнім кількості нанесених ударів ОСОБА_16 . Що в свою чергу, підтверджується показами самого обвинуваченого ОСОБА_14 , який в ході судового розгляду 15.02.2017 року пояснив, що він наніс більше одного удару сокирою в область обличчя померлої ОСОБА_16 , але скільки точно він не пам`ятає, бо перебував під дією алкоголю та вжитих напередодні лікарських препаратів проти застуди.
Оцінюючи вище приведені письмові докази, які визнані судом належними та допустимими, як кожен окремо, так і в їх сукупності між собою та з отриманими в ході судового розгляду показами обвинуваченого, які визнані судом достовірними, потерпілого, свідків, суд констатує їх повну узгодженість та достатність для встановлення винуватості обвинуваченого ОСОБА_14 , внаслідок протиправних дій якого ОСОБА_16 були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді: синців лівого лучезап`ясного суглобу з переходом на нижню третину передпліччя по задній поверхні з садном на його фоні, по тильній поверхні правої кисті, по тильній поверхні лівої кисті з переходом на проксимальну фалангу 2-го пальця з наявністю на його фоні поверхневої дугоподібної форми рани; ран в області 4-го пальця лівої кисті, по тильній поверхні на рівні п`ястно-фалангового суглобу 4-го пальця правої кисті, а також тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: ран в області надперенісся з переходом на спинку носа, лівої щелепної області, шкіри верхньої губи зліва, в області підборіддя зліва та в проекції нижньої щелепи зліва, в лівій навколо вушній області; крововиливи в білкові оболонки обох очей, в слизову ясен верхньої щелепи зліва, в слизову язика, м`які тканини обличчя; синці в окружності обох очей; перелому кісток лицевого скелету (багатооскольчатий перелом кісток носу, нижньої стінки правої орбіти: поперечний перелом лівої виличної кістки, верхньої щелепи зліва), вдавленого перелома лобної кістки, багатооскольчатого перелому криши лівої орбіти; крововилив під м`які мозкові оболонки, забій рідини головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час їх спричинення та наслідком яких стала смерть ОСОБА_16 .
Також, суд відмічає, що дії обвинуваченого ОСОБА_14 були спрямовані саме на заподіяння смерті потерпілій, на що окрім використаного ним знаряддя злочину (сокири), кількості і локалізації нанесених ним ударів (в області голови) та сили їх нанесення, вказують також і отримані в ході судового розгляду покази самого обвинуваченого, які визнані судом достовірними, з яких вбачається, що ОСОБА_14 на грунті виниклих в ході сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_16 неприязних відносин, наніс останній удари сокирою в область її обличчя, розуміючи при цьому, що голова відноситься до життєво-важливих органів людини. Що з урахуванням вище приведеного висновку комплексної комісійної судової психолого-психіатричної амбулаторної експертизи № 230 від 10.05.2016 року, згідно якого ОСОБА_14 в момент скоєння правопорушення не страждав і не знаходився в тимчасово хворобливому стані і в стані фізіологічного афекту та міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, вказує на усвідомлення та можливість передбачати останнім наслідки його протиправних дій у виді смерті ОСОБА_16 та бажання їх настання.
Отже, досліджена в ході судового розгляду сукупність доказів, які визнані судом належними та допустимими, запевнює суд в наявності причинно-наслідкового зв`язку між умисними протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_14 , який на грунті виниклих в ході сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_16 неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність своїх дій й передбачаючи їх можливі наслідки та бажаючи їх настання, наніс не менше восьми ударів сокирою по голові останній, завдавши їй вищенаведених тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час їх спричинення, та наслідками у вигляді смерті ОСОБА_16 .
При цьому, не спростовують вищенаведених висновків суду доводи обвинуваченого ОСОБА_14 щодо застосування до нього працівниками поліції недозволених методів шляхом його побиття з метою отримання від нього показань, оскільки за змістом ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання та не вправі обґрунтовувати свої рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. При цьому, отримані в ході судового розгляду покази обвинуваченого ОСОБА_14 , які визнані судом достовірними, в повній мірі узгоджуються з вище приведеними та дослідженими судом письмовими доказами та показами потерпілого і свідків, а з приводу зазначених останнім обставин щодо його побиття працівниками поліції, судом в порядку ст. 60 КПК України направлено відповідне повідомлення до прокуратури Кіровоградської області для прийняття відповідного рішення, що в свою чергу, за наявності для цього необхідних підстав, підлягає встановленню в рамках іншого кримінального провадження і не перешкоджає прийняттю судом рішення в даному кримінальному провадженні.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_14 щодо неправильності кваліфікації його дій за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України є помилковими, оскільки на момент скоєння ним інкримінованого йому діяння він хоча і відбув повністю покарання за раніше вчинене ним вбивство, однак ця судимість не була погашена або знята у встановленому законом порядку.
Позицію обвинуваченого ОСОБА_14 щодо зміни в судовому засіданні 23.02.2017 року показань з вказівкою на те, що він нічого не пам`ятає та вину не визнає повністю, та в подальшому в судових дебатах часткове визнання ним своєї вини, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду фактичних обставин справи, суд оцінює як спосіб захисту та намагання пом`якшити відповідальність за вчинене протиправне діяння.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_14 у скоєнні умисних дій, що виразилися у навмисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_17 , вчиненому особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, доведена.
Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України як умисні дії, що виразилися у навмисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_17 , вчиненому особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 5 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_14 раніше засуджений, на обліку в психоневрологічному на наркологічному диспансерах не значиться, за попередніми місцями роботи та проживання характеризується позитивно, не одружений, не працевлаштований.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_14 , суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного, характеру та тяжкості наслідків вчиненого кримінального правопорушення, вищенаведених даних про особу обвинуваченого ОСОБА_14 , який, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення умисного вбивства, позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив аналогічний злочин проти життя та здоров`я особи, наслідком якого стала смерть людини, суд вважає, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 115 КК України у виді максимального строку позбавлення волі в межах даного виду покарання, яке обвинувачений повинен відбувати реально.
Саме таке покарання, на переконання суду, буде необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_14 та попередження скоєння ним нових злочинів, оскільки останній, хоча і не погодився з кваліфікацією своїх дій, однак визнав факт їх вчинення та усвідомив їх протиправність, але його нестабільні покази в ході судового розгляду спочатку щодо часткового визнання вини, в подальшому невизнання вини повністю та його кінцева позиція, висловлена ним в судових дебатах, щодо часткового визнання вини, не свідчать про наявність в нього щирого каяття, а лише вказують на його намагання пом`якшити неминуче покарання. Також, судом враховано позицію потерпілого, який в судовому засіданні висловив думку щодо застосування до обвинуваченого максимального строку позбавлення волі, не наполягаючи на застосуванні до останнього найвищої міри покарання. Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_14 довічного позбавлення волі судом не встановлено.
При цьому, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_14 слід зарахувати час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 11 березня 2016 року по день набрання даним вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_14 до набрання вироком законної сили слід залишити без зміни тримання під вартою.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні з урахуванням висловленої потерпілим ОСОБА_12 в ході судового розгляду позиції на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України слід залишити без розгляду, що не позбавляє його можливості звернутися до суду з цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства, після набрання даним судовим рішенням законної сили.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_14 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням експертиз в даному кримінальному провадженні в сумі 13581,36 гривень /згідно довідок про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні № 0000280 - т. 2 а.к.п. 63, 73, 80, 95/.
Питання щодо речових доказів в даному кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_14 рахувати з моменту його затримання з 11 березня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_14 зарахувати час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 11 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_14 до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 до ОСОБА_14 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_14 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в кримінальному провадженні в сумі 13581 (тринадцять тисяч п`ятьсот вісімдесят одна) гривень 36 копійок.
Речові докази по справі, а саме:
?сокиру з топорищем зі слідами РБК, лівий гумовий тапок чорного кольору зі слідами РБК, зіскоб речовини бурого кольору, виріз тканини з наволочки та сліди пальців рук, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Кіровоградського РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області після набрання вироком законної сили знищити;
?коричневу куртку, сині спортивні штани, чорну футболку, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Кіровоградського РВП КВП ГУНП в Кіровоградській області після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю ОСОБА_14 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2
Присяжні ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5