АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1691/16-к Номер провадження 11-кп/786/345/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.187 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий:

25 грудня 1995 року Артемівським міським судом Донецької області за ч.3 ст.81, ч.2 та ч.3 ст.140, ч.2 ст.17 та ч.2 ст.140, ч.2 та ч.3 ст.142, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

16 серпня 2007 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.189 КК України на 3 роки позбавлення волі;

19 квітня 2010 року цим же судом за ч.2 ст.187, ч.2 ст.153, ч.1 ст.129, ч.1 ст.70 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; звільнений 6 травня 2016 року по відбуттю строку покарання,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.2 ст.187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч.1 ст.263 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно засуджений на 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.

1 вересня 2016 року близько 18 год. 30 хв. обвинувачений на мопеді прибув в с. Маламівка Кременчуцького району Полтавської області. При цьому зберігав і носив при собі придбаний бойовий припас остаточно споряджену ручну осколочну гранату Ф-1 без передбаченого законом дозволу.

Поблизу розвилки автомобільної дороги Полтава-Олександрія ОСОБА_8 побачив потерпілу ОСОБА_9 , яка йшла вздовж залізничної колії в напрямку с. Білецьківка Кременчуцького району Полтавської області.

Закривши обличчя жіночою панчохою, погрожуючи вбивством, а саме підірвати гранату Ф-1 та приставивши до горла потерпілої ОСОБА_9 ніж, який мав при собі, обвинувачений повторно вчинив розбійний напад з метою заволодіння майном потерпілої, вимагаючи віддати гроші, телефон та прикраси, в результаті якого заподіяв ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани на правій кисті та лінійні садна на шиї і верхній губі.

Після того, як потерпіла увернулася від нападника, схопившись за лезо ножа і зламавши його, та побігла до людей, вигукуючи про допомогу, ОСОБА_8 був затриманий групою швидкого реагування ТОВ «Хорта-Спектр». При цьому в нього був виявлений бойовий припас - граната Ф-1.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає за необхідне вирок змінити, оскільки заперечує свою винуватість у вчиненні розбійного нападу та просить пом`якшити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і застосувати приписи ч.5 ст.72 цього Кодексу.

При цьому наголошує про порушення закону при проведенні впізнання речей. Стверджує, що потерпіла його не впізнала, а також вважає її показання суперечливими та сумнівними, оскільки потерпіла під час дачі показань користувалася записами. Крім того вказує про порушення його права підготуватися до виступу в судових дебатах.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок в частині засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України скасувати, а провадження закрити в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості підзахисного в суді і вичерпанням можливості їх отримати. Крім того, вважає за необхідне пом`якшити призначене покарання за ч.1 ст.263 цього Кодексу до 3 років позбавлення волі. Зазначає, що суд безпідставно в обґрунтування винуватості ОСОБА_8 послався на показання потерпілої та свідків, оскільки відсутні прямі докази причетності обвинуваченого до вчинення розбійного нападу. Ставить під сумнів впізнання потерпілою ОСОБА_8 з огляду на наявність у останнього особливої прикмети родимої плями. Наголошує, що ОСОБА_9 давала показання користуючись записами, що на його думку суперечить вимогам закону. Крім того, звертає увагу, що під час досудового розслідування свідок ОСОБА_10 при впізнанні вказав на іншу особу, а не на обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів поданих апеляційних скарг, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Винуватість ОСОБА_8 у придбанні, зберіганні та носінні бойового припасу без передбаченого законом дозволу за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.263 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються.

Висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_9 зроблений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінененими відповідно до ст.94 КПК України.

Так потерпіла в судовому засіданні впевнено вказувала на ОСОБА_8 як на особу, яка на неї напала і в подробицях розповіла про те, які саме дії та в якій послідовності були вчинені обвинуваченим під час вчинення злочину.
Невпевненість ОСОБА_9 у впізнанні нападника під час досудового розслідування пояснюється її хвилюванням, а також тією обставиною, що обличчя обвинуваченого під час вчинення злочину було закрите жіночою панчохою. Проте після того, як потерпіла почула голос ОСОБА_8 , сумнівів у неї не було.
Твердження в апеляційних скаргах про те, що потерпіла не вказує на наявність в обвинуваченого родимої плями на підборідді не можуть, на думку колегії суддів, ставити під сумнів його винуватість, оскільки під час вчинення злочину обличчя ОСОБА_8 було закрите, а його родима пляма не є очевидно видимою для сторонніх осіб.

Доводи захисника про невпізнання ОСОБА_8 свідком ОСОБА_10 під час досудового розслідування суперечать даним протоколу пред`явлення особи для впізнання від 13 жовтня 2016 року (а.с.80-83).

Під час слідчої дії свідок впевнено вказав на обвинуваченого, як на особу, що 1 вересня 2016 року близько 19 год. з намотаною на руці чорною жіночою панчохою вибігала з чагарників в той час, коли лунали крики потерпілої про допомогу та була затримана працівниками охорони.

При цьому в тексті протоколу чітко вказано про те, що свідок впізнав чоловіка, який розташований зліва направо під номером 3. Саме в такому порядку був розміщений під час слідчої дії ОСОБА_8 , про що також є відповідний запис в протоколі.

Обставини, за яких свідок бачив обвинуваченого, він підтвердив в судовому засіданні.

Твердження ОСОБА_8 про порушення процедури впізнання речей є необґрунтованими, оскільки така слідча дія, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, не проводилася і суд у вироку не посилався як на доказ на протокол впізнання речей.

Натомість, як вбачається з матеріалів провадження, суд досліджував речові докази, які були виявлені під час огляду місця події 1 вересня 2016 року, в тому числі чоловічий одяг, жіночі панчохи чорного кольору, гранату Ф-1 та запал до неї, предмет, схожий на лезо ножа (а.с.72-79). При цьому огляд проводився у відповідності з вимогами ст.237 КПК України, а результати його зафіксовані у протоколі, складеному згідно з приписами ст.104 цього Кодексу.

Доводи захисника про не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості підзахисного спростовуються сукупністю зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, які були всебічно, повно й неупереджено дослідженні судом і обґрунтовано визнані належними, допустимими та достовірними.
Так, суд оцінив показання в судовому засіданні потерпілої, які підтверджуються висновком судово-медичної експертизи щодо виявлених у неї тілесних ушкоджень, їх характеру, локалізації, кількості, одночасності їх утворення, особливостей ушкоджуючих предметів та впевнене впізнання обвинуваченого.
Доводи апеляційної скарги про порушення закону під час допиту ОСОБА_9 через використання нею записів суперечать приписам ч.6 ст.224 КПК України, яка визначає випадки можливого використання особами під час допиту власних письмових нотатків. Наданим правом скористалася потерпіла під час допиту її судом першої інстанції.
Показання потерпілої узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які бачили обвинуваченого під час подій 1 вересня 2016 року, детально розповіли про послідовність його дій та обставини його затримання. При цьому такі показання узгоджуються з іншими доказами та підтверджуються речовими доказами.
Місцевий суд належним чином дослідив ці та інші докази по кримінальному провадженню, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку.
Зазначені докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення ОСОБА_8 , визнав його винуватим та кваліфікував його дії за ч.2 ст.187 і ч.1 ст.263 КК України, оскільки він повторно вчинив розбійний напад на потерпілу ОСОБА_9 з погрозою вбивством, а також придбав, зберігав і носив бойовий припас без передбаченого законом дозволу. При цьому суд належним чином мотивував своє рішення.

Доводи обвинуваченого про порушення його прав під час виступу в судових дебатах спростовуються аудіозаписом судового засідання.
Відповідно до аудіозапису, суд, згідно з ст.363 КПК України, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, з`ясував в учасників судового провадження, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме.
В зв`язку з відсутністю клопотань про доповнення судового розгляду, суд постановив ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів.
При цьому обвинувачений і його захисник жодних заперечень не мали, клопотань про необхідність підготовки не заявляли та скористалися своїм правом на виступ в судових дебатах.
Після оголошення судових дебатів закінченими суд, у відповідності з приписами ст.365 цього Кодексу, надав обвинуваченому останнє слово. При цьому обвинувачений в останньому слові не повідомляв про нові обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження.
Обрана судом міра покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують покарання, відсутність обставин, які його пом`якшують. Призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів і є справедливим.

Враховуючи особу ОСОБА_8 , який має ряд непогашених судимостей за вчинення злочинів проти власності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, а також проти життя і здоров`я особи, не працює, через декілька місяців після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив умисні тяжкі злочини, в тому числі розбійний напад, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання.
Отже, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню.

Водночас, з огляду на приписи ч.5 ст.72 КК України, враховуючи, що застосування правил зарахування судом строку попереднього ув`язнення після набрання чинності Законом України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» є імперативною вимогою закону, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника ОСОБА_7 , - без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 1 вересня 2016 року до 15 травня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4