Справа № 520/8068/17
Провадження № 1-кс/520/1673/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2017 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру за № 0001810 від 15.05.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
12.07.2017 року в провадження слідчого суді надійшло клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна.

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 14.05.2014 до ЧЧ Київського РВ надійшла заява ОСОБА_5 про те, що 31.12.2013 ОСОБА_6 шахрайським шляхом заволодів належним йому на підставі довіреності автомобілем марки «Фольксваген ЛТ-28» синього кольору, 1987 року випуску, д/з НОМЕР_1 , чим заподіяв останньому матеріальний збиток на суму 2 500 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 19 982,5 гривень.

Відповідно до отриманої оперативної інформації стало відомо, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 може перебувати в будинку АДРЕСА_1 .

З метою перевірки вказаної інформації, слідчим слідчого відділу Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 в порядку ст. 40 КПК України, надано доручення відділу кримінальної поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП в Вінницькій області, перевірити адресу можливого місця проживання ОСОБА_6 а також встановити місце перебування викраденого останнім 31.12.2013 автомобіля марки «Фольксваген ЛТ-28» синього кольору, 1987 року випуску, д/з НОМЕР_1 .

Виконуючи вищевказане доручення, за адресою АДРЕСА_1 виявлено власницю будинку ОСОБА_7 1970 року народження, яка пояснила, що являється тещею ОСОБА_6 .

На поставлені співробітниками поліції питання стосовно місцезнаходження автомобіля «Фольксваген ЛТ-28», ОСОБА_7 пояснила, що даний автомобіль знаходиться у дворі її будинку, та надала добровільну згоду на огляд та подальше вилучення вказаного транспортного засобу до арешт майданчику Жмеринського ВП ГУНП в Вінницькій області.

Таким чином, в ході огляду місця події за вищевказаною адресою 10.07.2017 в період часу з 17:00 год. по 17:40 год. виявлено та вилучено майно, яке може бути використане як речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «Volkswagen LT-28» синього кольору, 1987 року виготовлення, д/з НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .
Слідчий звернувся з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, обґрунтовуючи клопотання тим, що вилучений автомобіль може бути використаний як доказ по кримінальному провадженню, а також є необхідність у проведенні ряду судових експертиз.
Слідчий та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання до суду не з`явилися, причини неявки слідчому судді не відомі.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно п. 1, 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Як вбачається з клопотання слідчого, до матеріалів клопотання долучається договір купівлі-продажу, який жодним чином не завірений, внаслідок чого слідчий суддя не може визнати його належним та допустимим доказом, на підтвердження викладених у клопотанні фактів, зокрема на обґрунтування підозри щодо можливого вчинення кримінального правопорушення. В цілому, в відносинах між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вбачаються цивільно-правові відносини щодо належності автомобіля «Volkswagen LT-28» д/н НОМЕР_1 , які повинні вирішуватися в цивільно-правовому порядку.
Крім того, як вбачається з протоколу огляду, слідча (розшукова) дія у вигляді огляду житла чи іншого володіння особи проводилася за згодою власника житла, при цьому в матеріалах клопотання відсутня ухвала слідчого судді, якою огляд житла чи іншого володіння був би узаконений.
Слідчий суддя також звертає увагу слідчого, що останнім порушені процесуальні строки для звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а доводи слідчого про необхідність їх поновлення не підтверджуються жодними доказами, які вказували б на наявність поважних причин такого пропуску.
На підставі вищевикладеного, враховуючи необґрунтованість, а також низку процесуальних недоліків клопотання слідчого, недоведеність останнім факту можливого вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру за № 0001810 від 15.05.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України відмовити.

Тимчасово вилучене майно негайно повернути особі, у якої воно було вилучено.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1