Справа № 152/1050/17
Провадження1-кп/152/78/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального

провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду кримінальне провадження №0000391 від 02.11.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Первомайське Сімферопольського району АР Крим, жительки АДРЕСА_1 , з професійно технічною освітою, не одруженої, пенсіонерки, раніше не судимої

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України;

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 на початку липня 2016 року, прийшовши до території нежилого домогосподарства ОСОБА_5 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , з метою вчинення крадіжки дизельного двигуна, який вона виявила напередодні, біля приміщення гаражу, зателефонувала до свого сина ОСОБА_6 та попросила його приїхати мотоблоком до господарства ОСОБА_5 . По приїзду сина ОСОБА_4 , не попередивши сина ОСОБА_6 та невістку ОСОБА_7 про те, що дозволу на те, щоб забрати даного двигуна їй ніхто не давав, тобто про те, що двигун вона вирішила викрасти, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів, спільно із сином ОСОБА_6 та невісткою ОСОБА_7 завантажили викрадений нею розукомплектований дизельний двигун з написом "ВЛАДИМИРСКИЙ ТРАКТОРНЫЙ ЗАВОД ИМ. А.А.ЖДАНОВА, ДИЗЕЛЬ Д144, №1837326, NE 46 KW SAE MADE IN USSR, СДЕЛАНО В СССР", із номером ВТЗ Д37М-1002015А2 2, вартість якого згідно висновку авто-товарознавчої експертизи №2276/17-21від 30.05.2017 року складає 5221,79 грн. на причіп мотоблока та покинули місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши змогу вільно розпорядитися викраденим на власний розсуд.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винуватою себе у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, не заперечувала факту вчинення крадіжки при вище наведених обставинах, розкаялася у скоєному, просила її суворо не карати. Запевняла суд, що усвідомила свою протиправну поведінку і готова понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показала, що на початку липня 2016 року вона прийшла до території нежилого домогосподарства ОСОБА_5 , яке розташоване в АДРЕСА_2 , з метою вчинення крадіжки дизельного двигуна, який вона виявила напередодні. З місця вчинення кримінального правопорушення зателефонувала до свого сина ОСОБА_6 та попросила його приїхати мотоблоком до господарства ОСОБА_5 . По приїзду сина, вона спільно із сином ОСОБА_6 та невісткою ОСОБА_7 завантажили виявлений нею дизельний двигун на причіп мотоблока та покинули місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд. При цьому сину і невістці вона повідомила, що забирає двигун з дозволу господині.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно сторони судового провадження розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_4 у суду немає. Суд також роз`яснив обвинуваченій, що у такому разі вона позбавляється права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_5 на виклик суду не прибула, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України, про що свідчить повідомлення про вручення їй судової повістки. Від неї до суду надійшла заява про розгляд кримінального провадження в її відсутності (а.п.10). Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без участі потерпілої або про відкладення судового розгляду, та можливість за її відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілої, з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Таким чином, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 , які полягають у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) органами досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість її доведена і вона повинна нести кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженою. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачена ОСОБА_4 розкаялася у скоєному, сприяла розкриттю кримінального правопорушення. Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_4 Шаргородським районним відділом з питань пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 21.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягувалася, позитивно характеризується за місцем проживання, проживає у власному будинку разом із своїм сином ОСОБА_8 , має середню спеціальну освіту, на даний час не працює, пенсіонерка. Обвинувачена на обліку в лікаря психіатра не перебуває, алкогольні напої та наркотичні засоби, психотропні речовини не вживає, з людьми з антисоціальною поведінкою зв`язків не підтримує. Обвинувачена повністю визнає свою вину у скоєнні злочину, щиро розкаюється. Факторів, які підвищують ризик вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень не виявлено. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства (обмеження або позбавлення волі на певний строк .

З урахуванням обставин справи, особи винної, яка є пенсіонеркою, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченої, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе в умовах застосування до неї покарання у виді штрафу. На думку суду, призначення покарання у виді штрафу забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Стосовно можливості та наявності повноважень суду щодо обрання того чи іншого виду покарання в межах альтернативної санкції закону про кримінальну відповідальність, суд, на підставі ст. 458 КПК України, керується висновками Верховного Суду України, зазначеними у постанові № 5 - 48к -13 від 23 січня 2014 року, які в силу зазначеної норми кримінального процесуального закону є обов`язковими.

Зокрема в ній Верховним Судом України сформульовано висновок щодо реалізації в судовій практиці поняття судової дискреції (судового розсуду), яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості та достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судової дискреції (судового розсуду) при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції;принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у пункті 77 рішення в справі "Довженко проти України" від 12 квітня 2012 року зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Речовий доказ по даному кримінальному провадженню розукомплектований дизельний двигун з надписом "ВЛАДИМИРСКИЙ ТРАКТОРНЫЙ ЗАВОД ИМ. А.А.ЖДАНОВА, ДИЗЕЛЬ Д144, №1837326, NE 46 KW SAE MADE IN USSR, СДЕЛАНО В СССР", номер ВТЗ Д37М-1002015А2 2" підлягає залишенню у власності потерпілої ОСОБА_5 .

За правилами ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 594 грн.
Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з засудженої ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 594 (п`ятсот дев`яносто чотири) гривні.

Речовий доказ по даному кримінальному провадженню: розукомплектований дизельний двигун з надписом "ВЛАДИМИРСКИЙ ТРАКТОРНЫЙ ЗАВОД ИМ. А.А.ЖДАНОВА, ДИЗЕЛЬ Д144, №1837326, NE 46 KW SAE MADE IN USSR, СДЕЛАНО В СССР", номер ВТЗ Д37М-1002015А2 2" залишити у власності потерпілої ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1