Справа № 461/1090/17
Провадження № 1-кс/461/999/17
УХВАЛА
іменем України
14.02.2017 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , з участю ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій
в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати бездіяльність слідчого СУ ГНУП у Львівській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна незаконною та зобов`язати слідчого повернути ОСОБА_8 та ОСОБА_6 тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Чеської Республіки), який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить фірмі « ОСОБА_9 » та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування скарги покликається на те, що 22.12.2016 року вищевказаний автомобіль було затримано та вилучено протоколом огляду місця події та визнано речовим доказом. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 26.12.2016 року слідчому надано тимчасовий доступ до вказаного автомобіля та визначено його місце зберігання. Зазначає, що слідчим вищевказане клопотання належним чином не обґрунтовано. Стверджує, що з моменту винесення ухвали про надання тимчасового доступу до автомобіля по день звернення до суду транспортний засіб не оглянуто експертом, не проведено жодних слідчих дій та не повернуто вилучений автомобіль, тому вважає, що даний автомобіль підлягає поверненню законному володільцю. Просить скаргу задоволити.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив таку задоволити.
Слідчий у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, просив у такій відмовити, оскільки даний автомобіль у вказаному кримінальному провадженні є речовим доказом. У свою чергу зазначив, що долю речових доказів вирішує суд на підставі ст.100 КПК України.
Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали скарги, суд дійшов до наступного висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною 1 п.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Встановлено, що в провадженні слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0001078 від 22.12.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 26.12.2016 року надано дозвіл на тимчасовий доступ до автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Чеської Республіки), визначено місце зберігання транспортного засобу на майданчику Стрийського ВП ГУНП у Львівській області та визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Окрім того, встановлено, що на вищевказаний автомобіль накладено арешт.
Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
Таким чином, оскільки вищевказаний автомобіль у кримінальному проваджені №0001078 визнано речовим доказом, питання щодо його повернення на відповідальне зберігання вирішується слідчим, в проваджені якого знаходиться кримінальне провадження або судом під час розгляду кримінального провадженя.
Окрім того, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_3 не звертався до суду з клопотанням про скасування арешту майна, в порядку ст.ст.171-174 КПК України, накладеного на вищевказаний автомобіль.
Також, ОСОБА_3 не надав суду належних та допустимих доказів того, що він, або його довірителі зверталися до слідчого із заявою про повернення тимчасово вилученого автомобіля.
За таких підстав, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга в частині зобов`язання слідчого повернути автомобіль задоволенню не підлягає.
Розглядаючи вимоги про визнання бездіяльності слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, незаконною слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію, зобов`язання припинити дію, відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, КПК України не надає повноважень слідчому судді визнати дії чи бездіяльність слідчого незаконними, а тому в цій частині вимог скарги також необхідно відмовити.

Згідно з ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ч.1 ст.9 КПК України).
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 234, 236, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1