Справа № 363/3385/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/589/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 16.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
16 червня 2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Димер Вишгородського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, офіційно непрацюючого, із середньою освітою, раніше судимого: 08.10.2014 року Вишгородським районним судом Київської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, -

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, і призначено йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

за ч.2 ст.309 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_7 визначено покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 08 жовтня 2014 року і остаточно ОСОБА_7 визначено покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

За ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_7 визнано невинуватим і виправдано за відсутністю в його діянні складу злочину.

Обрано щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО №13 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київської області, та взято його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання постановлено рахувати із часу затримання ОСОБА_7 .

На підставі ст.72 КК України зараховано час попереднього ув`язнення ОСОБА_7 в цьому кримінальному провадженні в період з 24 лютого по 23 червня 2015 року та з 13 квітня 2016 року по 08 лютого 2017 року в строк призначеного покарання за цим вироком із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України, вчинених за наступних обставин.

04.12.2014 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_7 з метою збагачення з корисливих мотивів проник на територію сусіднього домоволодіння й шляхом пошкодження вікна проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_10 : газонокосарки «ЕкспертГарден» вартістю 1 000 грн., та «Тример» - 1 800 грн., а всього вартістю 2 800 грн. З викраденим майном місце події залишив, яким розпорядився на власний розсуд, продавши жителю села ОСОБА_11 за 400 грн.

01.09.2015 року близько 21 год. ОСОБА_7 на полі поблизу с. Рикунь Вишгородського району, діючи з прямим умислом, незаконно зірвав рослини коноплі, які приніс до свого місця проживання по АДРЕСА_1 , висушив та зберігав вдома для власного вживання без мети збуту. 11.09.2015 року співробітниками правоохоронних органів за вказаною адресою було виявлено та вилучено дві пластикові пляшки із нашаруванням коричневого кольору, три паперові згортки та сухі стебла наркотичного засобу каннабіс сухою вагою 1,0448 г., 0,3939 г., 8,4212 г., 136,47 г, маса екстракту каннабісу становить 0,1551 г. та 0,5571 г.

02.11.2015 року близько 21 год. ОСОБА_7 з метою збагачення з корисливих мотивів проник на територію сусіднього домоволодіння й шляхом пошкодження вікна проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав металевий мангал потерпілого ОСОБА_10 , вартістю 750 грн. Викрадене майно переніс і зберігав за місцем свого проживання.

06.04.2016 року близько 18 год. ОСОБА_7 зайшов з тильної сторони будинку АДРЕСА_1 , який належить потерпілій ОСОБА_12 , і з корисливих мотивів, повторно таємно викрав п`ять листів восьмихвильового азбестового шиферу вартістю 150 грн. кожний, всього вартістю 750 грн. З викраденим майном місце події залишив і розпорядився ним на власний розсуд, продавши за винагороду жителю села ОСОБА_13 .

Восени 2015 року ОСОБА_7 поблизу колишньої ферми в с. Рикунь, діючи з прямим умислом, зірвав рослини коноплі, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб каннабіс, який приніс до місця свого проживання і зберігав для власного вживання без мети збуту на горищі підсобного приміщення по АДРЕСА_1 . 13.04.2016 року співробітниками правоохоронних органів було виявлено та вилучено у вказаному місці полімерний пакет з вказаним наркотичним засобом сухою вагою 46,20 г.

Таким чином, суд визнав доведеною вину ОСОБА_7 у незаконному придбанні і зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, повторно, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, з проникненням у приміщення, що підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні, і кваліфікував його злочинні дії за ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.309 КК України.

Також, із вироку вбачається, що ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачується в тому, що 02.02.2015 року о 15 год. 31 хв. працівники міліції в смт. Димері, Вишгородського району, Київської області, в приміщенні Димерського відділу міліції Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області, для проведення оперативної закупки наркотичного засобу, вручили ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 100 (сто) грн., з яких була зроблена ксерокопія.

Цього ж дня, о 16 год. 32 хв., ОСОБА_14 прибув на АДРЕСА_1 , де на подвір`ї зазначеного домоволодіння передав ОСОБА_7 вказані вище 100 грн. для придбання наркотичного засобу. Після чого ОСОБА_7 передав ОСОБА_14 паперовий згорток, в якому знаходилась суха подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору. Таким чином, ОСОБА_7 незаконно, протиправно збув особливо небезпечний наркотичний засіб ОСОБА_14 .

У цей же день, о 16 год. 45 хв., під час проведення працівниками міліції огляду ОСОБА_14 в с. Рикунь, Вишгородського району, Київської області, у останнього в присутності двох понятих виявлено та вилучено вказаний вище паперовий згорток з наркотичним засобом.

Згідно висновку експерта №2-02/150 від 05.02.2015 року представлена на експертизу речовина є речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка знаходилась у паперовому згортку, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс. Маса наркотичного засобу (канабісу) в перерахунку на суху речовину становить 1, 0843 г.

Крім того, 24.02.2015 року, о 14 год. 30 хв., працівники міліції в смт. Димері, Вишгородського району, Київської області, в приміщенні Димерського відділу міліції Вишгородського РВ ГУМВС України в Київській області, для проведення оперативної закупки наркотичного засобу, вручили ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 100 (сто) грн., з яких була зроблена ксерокопія та оброблені хімічним порошком «Люмінор 540т».

Цього ж дня, о 15 год. 20 хв. ОСОБА_14 прибув на АДРЕСА_1 , де на подвір`ї зазначеного домоволодіння передав ОСОБА_7 вказані вище 100 грн. для придбання наркотичного засобу. Після чого ОСОБА_7 передав ОСОБА_14 паперовий згорток, в якому знаходилась суха подріблена речовина рослинного походження зеленого кольору. Таким чином, ОСОБА_7 незаконно, протиправно збув особливо небезпечний наркотичний засіб ОСОБА_14 .

У цей же день, о 15 год. 30 хв., під час проведення працівниками міліції огляду ОСОБА_14 в с. Рикунь, Вишгородського району, Київської області, у останнього в присутності двох понятих виявлено та вилучено вказаний вище паперовий згорток з наркотичним засобом.

Згідно висновку експерта №2-02/297 від 12.03.2015 року, представлена на експертизу мілкоподрібнена речовина рослинного походження коричневого кольору, яка знаходиться у спецпакеті експертної служби №1436841, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс. Маса наркотичного засобу (канабісу) в перерахунку на суху речовину становить 0,7945 г.

Проте вказане обвинувачення за ч.2 ст.307 КК України, на думку суду першої інстанції, свого підтвердження в суді не знайшло.

Не погоджуючись із вказаним рішенням прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2017 року скасувати у зв`язку із неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в ході судового розгляду не було допитано свідка зі зміненими анкетними даними, громадянина ОСОБА_15 , під псевдонімом ОСОБА_14 із застосуванням відповідних технічних засобів, які забезпечать інформаційну безпеку останнього. Про допит було винесено ухвалу від 20.01.2017 року, однак він не відбувся, оскільки в приміщенні Вишгородського ВП ГУНП в Київській області відсутні необхідні технічні засоби. Із огляду на це прокурор клопотав про допит свідка в режимі відеоконференції з іншим залом судових засідань Вишгородського районного суду Київської області. Також, не було допитано свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , щодо яких не були виконані приводи. Проте свідок ОСОБА_16 з`являвся у судові засідання 04.10.2016 року та 21.10.2016 року. У свою чергу свідок ОСОБА_18 також з`являвся до суду, проте не був допитаний, оскільки справу зняли з розгляду.

Вказані клопотання судом першої інстанції були проігноровані, чим порушено не тільки засади змагальності, визначені ст.22 КПК України, а й право прокурора, передбачене ст.ст.91,92 КПК України, довести подію кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у його вчиненні.

Крім того, не було досліджено речовий доказ - карту пам`яті інв. №2, яка містить відеоконтроль особи за вчиненням злочину, а саме: збуту наркотичних засобів ОСОБА_7 . У ході судового розгляду, при відкритті даного накопичувача була зазначено помилка «не має доступу, файлова система не розпізнана, переконайтесь у тому, що всі системні драйвера завантажені й том не пошкоджений». При цьому, твердження суду про те, що даний речовий доказ не можна дослідити, є невірним, адже не було залучено спеціаліста, який би надав відповідний висновок.

Вказані вище порушення, в своїй сукупності свідчать про неповноту судового розгляду та передчасні висновки суду першої інстанції щодо невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та відповідно до ст.ст. 409,410,412 КПК України, є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.2 ст.370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

У відповідності з ч.1 ст.412 істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Так, абз.1 п.2 ч.3 ст.374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Проте, зазначених вимог судом першої інстанції дотримано не було.

Згідно з оскаржуваним вироком, судом першої інстанції встановлено, що 01.09.2015 року близько 21 год. ОСОБА_7 на полі поблизу с. Рикунь Вишгородського району, діючи з прямим умислом, незаконно зірвав рослини коноплі, які приніс до свого місця проживання по АДРЕСА_1 , які висушив та зберігав вдома для власного вживання без мети збуту. 11.09.2015 року співробітниками правоохоронних органів за вказаною адресою виявлено та вилучено дві пластикові пляшки, з нашаруванням коричневого кольору, три паперові згортки та сухі стебла наркотичного засобу каннабіс сухою вагою 1,0448 г., 0,3939 г., 8,4212 г., 136,47 г, маса екстракту каннабісу становить 0,1551 г. та 0,5571 г.

Восени 2015 року ОСОБА_7 поблизу колишньої ферми в с. Рикунь, діючи з прямим умислом, зірвав рослини коноплі, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб каннабіс, який приніс до місця свого проживання і зберігав для власного вживання без мети збуту на горищі підсобного приміщення по АДРЕСА_1 . 13.04.2016 року співробітниками правоохоронних органів виявлено та вилучено у вказаному місці полімерний пакет з вказаним наркотичним засобом сухою вагою 46,20 г.

За вказаними епізодами, районний суд визнав доведеною вину ОСОБА_7 у незаконному придбанні і зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, повторно, і кваліфікував його злочинні дії за ч.2 ст.309 КК України.

Із змісту вироку Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2017 року, вбачається, що суд першої інстанції значно скоротив обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.309 КК України, виклавши кваліфікуючі обставини його протиправних дій фрагментарно та незрозуміло.

Зокрема, кваліфікуючи дії обвинуваченого за епізодом від 01.09.2015 року районний суд зазначив, що обвинувачений «незаконно зірвав рослини коноплі», проте не вказав що таким чином ОСОБА_7 «придбав» рослини коноплі та жодним чином не мотивував у чому саме полягає «незаконність» дій останнього. У той же час, за епізодом, що стався восени 2015 року, суд першої інстанції кваліфікував аналогічні дії ОСОБА_7 наступним чином: «зірвав рослини коноплі, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб каннабіс».

Водночас, 11.09.2015 року співробітниками правоохоронних органів було виявлено та вилучено дві пластикові пляшки, з нашаруванням коричневого кольору, три паперові згортки та сухі стебла наркотичного засобу каннабісу сухою вагою 1,0448 г., 0,3939 г., 8,4212 г., 136,47 г, маса екстракту каннабісу становить 0,1551 г. та 0,5571 г. Однак, із зазначеного не зрозуміло чи то було вилучено самі паперові згортки, чи то паперові згортки із сухою рослинною масою. Також, не вказано маси кожного, вилученого вході огляду від 11.09.2015 року, об`єкта окремо.

Окрім того, із вироку вбачається, що ОСОБА_7 почав зберігати наркотичний засіб після того, як приніс його до місця свого проживання, проте згідно з абз.9 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» №4 від 26.04.2002 року перенесення з одного місця в інше, під час якого транспорт не використовується, має розглядатись як зберігання цих засобів і речовин. Тобто, обвинувачений почав зберігати наркотичний засіб із моменту його перенесення з одного місця в інше.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 за епізодом від 01.09.2015 року кваліфікуються за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчинене повторно.

Із оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції виключив із кваліфікації протиправних дій ОСОБА_7 за епізодом від 01.09.2015 року виготовлення наркотичних засобів та жодним чином не аргументував свого рішення.

За ч.2 ст.309 КК України, районний суд визнав доведеною вину ОСОБА_7 у незаконному придбанні і зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, повторно, проте під час формулювання обвинувачення у мотивувальній частині вироку не вказав про повторність протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

Також, ні органом досудового розслідування, ні судом першої інстанції не зазначено, яку саме кількість наркотичного засобу каннабісу придбав обвинувачений ОСОБА_7 .

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуваний вирок із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону чим порушив гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист. Наведені порушення чинного законодавства, колегія суддів вважає такими, що істотно вплинули на правильність прийняття рішення у справі, що є безумовною підставою для скасування вироку.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема п.5 ч.2 ст.291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувальних актів відносно ОСОБА_7 від 29.07.2015 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, (т.1, а.п.199-202); від 29.09.2015 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, (т.1, а.п.229-231); від 27.11.2015 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України (т.4, а.п.16-17), вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки вказані обвинувальні акти не містять у собі належним чином сформульованого обвинувачення, а фактичні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 взагалі відсутні.

Колегія суддів вважає, що вирази «досудовим розслідуванням встановлено» та «обвинувачується» під час формулювання обвинувачення не можуть вважатися рівнозначними і свідчить про невідповідність способу викладу в обвинувальному акті формулювання обвинувачення положенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

При цьому, у вказаних обвинувальних актах відсутній виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень вчинених ОСОБА_7 , який має суттєве значення не тільки для аргументації висновків та дослідження обставин вчинених кримінальних правопорушень в суді, а й для реалізації права обвинуваченого на захист.

Із обвинувального акту відносно ОСОБА_7 від 29.09.2015 року за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, дії останнього за епізодом від 01.09.2015 року кваліфікуються як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчинене повторно (т.1, а.п.229-231). Однак, органом досудового розслідування не зазначено, в чому саме полягали дії обвинуваченого по виготовленню наркотичних засобів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року звернув увагу на вказівку у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п. 79 рішення у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року).

Також, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність аналізувати положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п. 52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п. 58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 25 липня 2000 року; п. 34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року).

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності належним чином сформульованого обвинувачення та не викладених у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було належним чином висунуто в суді першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

Згідно з ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: 1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; 2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що виправдовуючи ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, оскільки залишились не допитані свідок зі зміненими анкетними даними, громадянин ОСОБА_15 , під псевдонімом ОСОБА_14 із застосуванням відповідних технічних засобів, які забезпечать інформаційну безпеку останнього, свідки: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , щодо яких не було виконано приводи.

Крім того, районним судом не було досліджено речовий доказ - карту пам`яті інв. №2, яка містить відеоконтроль особи за вчиненням злочину, а саме: збуту наркотичних засобів ОСОБА_7 . Оскільки при відкритті даного накопичувача була зазначена помилка «не має доступу, файлова система не розпізнана, переконайтесь у тому, що всі системні драйвера завантажені й том не пошкоджений», суд першої інстанції, без залучення спеціаліста прийшов до передчасного висновку, що даний речовий доказ не можна дослідити.

Із огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги прокурора про неповноту судового розгляду та сумнівні висновки суду першої інстанції щодо невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, є обґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК України та ст.9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання для виконання вимог ст.314 КПК України.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно прийняти міри до всебічного, повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, правильно кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 , ретельно перевірити зібрані у справі докази, дати їм належну оцінку і постановити законний та обґрунтований вирок.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 15 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 у суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою терміном на 60 днів, до 15 серпня 2017 року, включно.

Головуючий:

Судді :