Справа № 165/2724/16-к Провадження №11-кп/773/234/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 10 лютого 2017 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луцька Волинської області, останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час без визначеного місця проживання), з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працює, раніше судимого:

- вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.11.2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, 23.02.2016 року звільнений із Дар`ївської виправної колонії УДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (№ 10) згідно ухвали Білозерського районного суду Херсонської області від 15.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України за відбуттям строку покарання,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому визначено обчислювати з28 листопада 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 28 листопада 2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати в сумі 351 (триста п`ятдесяти однієї) гривні 84 коп. за проведення експертизи.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 23 листопада 2016 року о 10 год 43 хв, перебуваючи у приміщенні магазину «Оксамит», що у м. Нововолинськ, проспект Дружби, 8, таємно викрав із полиці бувший у вжитку мобільний телефон марки «Lenovo A 328», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , ринкова вартість якого згідно висновку експерта становить 1198,00 грн., із сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 , вартістю 15,00 грн., на рахунку якої були кошти у сумі 26,00 грн., та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» НОМЕР_4 , вартістю 25,00 грн., на рахунку якої були кошти в сумі 40,00 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1304,00 грн.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації його дій, оскаржує рішення суду з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Вказує, що вчинив злочин середньої тяжкості, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину. Посилається на те, що завдані злочином збитки відшкодовані у повній мірі і потерпіла сторона не наполягає на суворій мірі покарання, про що у матеріалах кримінального провадження міститься відповідна заява. Крім того, стверджує, що за останнім місцем відбування покарання характеризується посередньо. З огляду на вищенаведене просить змінити вирок суду першої інстанції та застосувати до нього більш м`яке покарання, наближене до мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією статті.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який підтримав апеляцію в повному обсязі, прокурора, який заперечив проти її задоволення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, та кваліфікація його дій за ч. 2 є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

В силу вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Посилання, наведені в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.
При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відніс щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З достатньою повнотою судом взято до уваги характеризуючі дані ОСОБА_7 , а саме те, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, судимість не знята і непогашена у встановленому законом порядку, згідно висновку Дар`ївської виправної колонії УДПтС України в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополя (№ 10) від 25.02.2016 року перебував на профілактичному обліку як злісний порушник режиму відбування покарання, за останнім місцем відбування покарання характеризується посередньо.

Доводи апелянта про позицію потерпілої сторони, яка полягає у призначенні йому покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, апеляційний суд вважає голослівними, оскільки у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 ствердила, що ОСОБА_7 вчинив злочин свідомо, і у судових дебатах підтримала думку прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Таким чином, наведені в апеляції твердження не знайшли свого підтвердження у суді апеляційної інстанції.
З огляду на вищенаведене апеляційний суд доходить висновку, що наявність вищевказаних даних про особу обвинуваченого та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину стали підставою для призначення ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі строком на 3 (три) роки, яке є необхідним і достатнім для виправлення першого та попередження вчинення ним нових злочинів і таким, що не можна визнати надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.
Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляції з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 10 лютого 2017 року щодо нього без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання її копії, шляхом подачі касаційних скарг.
Головуючий
Судді