Справа № 702/731/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року Христинівський районний суд Черкаської області
в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фронтівки Оратівського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який фактично проживає по АДРЕСА_1 , а зареєстрований по АДРЕСА_2 , раніше несудимого;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Богуслава Київської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, який фактично проживає по АДРЕСА_3 , а зареєстрований по АДРЕСА_4 , раніше судимого: 18.09.2015 р. Богуславським районним судом Київської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який фактично проживає по АДРЕСА_1 , а зареєстрований поАДРЕСА_2 , раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а саме в тому, що він 31.05.2016 р. близько 02 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись на тротуарі біля парку неподалік будівлі по вул. Соборній, 121 в м. Монастирищі, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів та з метою заволодіння майном ОСОБА_9 , який рухався попереду них по даному тротуару, вчинили напад на ОСОБА_9 та, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент заподіяння, в ході якого нанесли ОСОБА_9 ряд ударів руками та ногами в область обличчя та тулубу, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови, крововиливу правої параорбітальної ділянки, саден роту та підборіддя, синця правої завушної ділянки, синця лівої завушної ділянки, які відповідно до висновку експерта Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-7-10/538 від 31.05.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та у вигляді синця грудної клітки, який відповідно до вказаного висновку експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень, після чого заволоділи особистими речами потерпілого ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном марки «Флай DS130», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , ринковою вартістю 342 грн., в якому знаходилася сім - картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» ринковою вартістю 25 грн., золотою каблучкою вагою 2,6 грамів 585 проби, ринковою вартістю 2337 грн., срібною каблучкою вагою 4,86 грамів 925 проби, ринковою вартістю 530 грн., що встановлено висновком судової товарознавчої експертизи від 31.05.2016 р., та грошовими коштами в сумі 26 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 3260 грн.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а саме в тому, що він 31.05.2016 р. близько 02 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , знаходячись на тротуарі біля парку неподалік будівлі по вул. Соборній, 121 в м. Монастирищі, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів та з метою заволодіння майном ОСОБА_9 , який рухався попереду них по даному тротуару, вчинили напад на ОСОБА_9 та, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент заподіяння, в ході якого нанесли ОСОБА_9 ряд ударів руками та ногами в область обличчя та тулубу, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови, крововиливу правої параорбітальної ділянки, саден роту та підборіддя, синця правої завушної ділянки, синця лівої завушної ділянки, які відповідно до висновку експерта Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-7-10/538 від 31.05.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та у вигляді синця грудної клітки, який відповідно до вказаного висновку експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень, після чого заволоділи особистими речами потерпілого ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном марки «Флай DS130», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , ринковою вартістю 342 грн., в якому знаходилася сім - картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» ринковою вартістю 25 грн., золотою каблучкою вагою 2,6 грамів 585 проби, ринковою вартістю 2337 грн., срібною каблучкою вагою 4,86 грамів 925 проби, ринковою вартістю 530 грн., що встановлено висновком судової товарознавчої експертизи від 31.05.2016 р., та грошовими коштами в сумі 26 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 3260 грн.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а саме в тому, що він 31.05.2016 р. близько 02 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , знаходячись на тротуарі біля парку неподалік будівлі по вул. Соборній, 121 в м. Монастирищі, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів та з метою заволодіння майном ОСОБА_9 , який рухався попереду них по даному тротуару, вчинили напад на ОСОБА_9 та, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого в момент заподіяння, в ході якого нанесли ОСОБА_9 ряд ударів руками та ногами в область обличчя та тулубу, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови, крововиливу правої параорбітальної ділянки, саден роту та підборіддя, синця правої завушної ділянки, синця лівої завушної ділянки, які відповідно до висновку експерта Уманського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-7-10/538 від 31.05.2016 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та у вигляді синця грудної клітки, який відповідно до вказаного висновку експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень, після чого заволоділи особистими речами потерпілого ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном марки «Флай DS130», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , ринковою вартістю 342 грн., в якому знаходилася сім - картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» ринковою вартістю 25 грн., золотою каблучкою вагою 2,6 грамів 585 проби, ринковою вартістю 2337 грн., срібною каблучкою вагою 4,86 грамів 925 проби, ринковою вартістю 530 грн., що встановлено висновком судової товарознавчої експертизи від 31.05.2016 р., та грошовими коштами в сумі 26 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 3260 грн.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 187 КК України визнав частково. Пояснив, що 31.05.2016 р. по вул. Соборній в м. Монастирищі біля парку йшов з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Це було вночі, не пам`ятає о котрій годині. Він був п`яний. Метрів за 50 вони побачили ОСОБА_9 , розмови про нього не було. Не пам`ятає як, але зав`язалась бійка. Він сам наносив удари потерпілому. Він не бачив, щоб хтось ще бив. ОСОБА_7 стояв біля будинку культури, розмовляв по телефону, ОСОБА_10 - біля нього. ОСОБА_8 що робив, не пам`ятає. Вони зняли з потерпілого каблучки, як і які не пам`ятає. Після цього вони пішли в магазин, купили енергетичний напій, а коли йшли назад, то назустріч їм йшли працівник поліції ОСОБА_11 із ОСОБА_9 . Під час проведення слідчого експеримента він був п`яний. Під час проведення огляду місця події працівник поліції ОСОБА_12 сказав взяти зі столу каблучки й положити в кишеню, а коли зайдуть свідки - вийняти їх з кишені. Право на захист при їх затриманні не було роз`яснено. Захисника коли їм надали, не пам`ятає.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 187 КК України не визнав повністю. Пояснив, що 31.05.2016 р. вони з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 йшли з магазину по вул. Соборній в м. Монастирищі. Йому подзвонила дружина і він залишився розмовляти з нею. Спочатку пішов ОСОБА_6 , за ним побіг ОСОБА_8 . Він підбіг і побачив, що ОСОБА_10 відтягував ОСОБА_13 від ОСОБА_14 , останній лежав. Щоб хтось наносив удари, він не бачив. Вони були добре п`яні. Телефон ОСОБА_8 віддав ОСОБА_6 . Коли вони повертались назад, то зустріли ОСОБА_9 з працівником поліції.
В поліції у нього вилучили його особисті кошти. Домовленості між ними ніякої не було.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину за ч. 2 ст. 187 КК України не визнав повністю. Пояснив, що 31.05.2016 р. вночі по вул. Соборній в м. Монастирищі вони з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вийшли з магазину з енергетичним напоєм. Від них у попутньому напрямку йшов потерпілий ОСОБА_9 . ОСОБА_15 зателефонувала дружина і він затримався розмовляти з нею. ОСОБА_6 підбіг до потерпілого і став наносити удари. Перед нанесенням ударів ОСОБА_16 нічого їм не говорив. У свою чергу він підбіг до них і почав відтягувати ОСОБА_13 від потерпілого, який лежав. Ящук бив ОСОБА_14 руками. Він ударів не наносив, ОСОБА_7 - також ні. Вони випивали задовго до того, пили горілку. Мобільний телефон потерпілого він попросив у ОСОБА_13 в тимчасове користування. В його телефоні не працював екран, а йому треба було скористатись телефоном, телефон йому дав ОСОБА_16 , він переставив свою карточку. Як ОСОБА_16 забрав телефон, він не бачив. Коли повертались, то зустріли ОСОБА_9 з працівником поліції. Під час слідчого експеримента він був п`яний, не думав, що говорить, захисник при проведенні слідчого експеримента був. Право на захист при їх затриманні не роз`яснювалось.
Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що в один із днів в теплу пору 2016 р. близько другої години ночі біля парку по вул. Соборній в м. Монастирищі до нього підбігли три особи, нанесли удари. Як наближались до нього, не бачив. Перший удар був ззаду в затилок, далі по корпусу, по тулубу, в голову. Після першого удару він впав, але не втратив свідомість. Били всі троє. Не говорили, чому б`ють. Не може сказати, чи був від них запах алкоголю. Били приблизно три хвилини. Яка кількість ударів, не може сказати. Забрали у нього телефон «Флай» чорного кольору з сім- картою «Київстар», золоту і срібну каблучки, які були на його пальцях, трохи грошей. Хто забирав, не може сказати. Він впав обличчям донизу, свідомість втрачав, чи надовго не може сказати. Свідомість втрачав один раз. Пам`ятає, що стояли троє осіб. Що вони говорили між собою, не може сказати. ОСОБА_10 запам`ятав, він над ним був, кулаком бив у голову, в тулуб. ОСОБА_10 впізнав по лисині. Телефон і гроші в нього були у кишенях джинсів. Чув як з пальця знімали каблучки, хто і скільки осіб, не може сказати. Його взяли за руки та перекинули через паркан, там ще били. Його речами заволоділи після того, як перекинули через паркан. Він був в стані алкогольного сп`яніння, до цього пив пиво. Інших осіб свідків події не було. Претензій до обвинувачених він не має. Щодо ОСОБА_15 , то він не може сказати, що саме останній там був. Потім він зустрів працівника поліції ОСОБА_11 , той запропонував пройтися. Пройшовся з ним по центру, напроти них йшли хлопці. Тертичний запропонував їм показати кишені. ОСОБА_10 дістав з кишені його телефон й побіг в сторону парку, працівник поліції догнав його. Інші двоє стояли, потім підійшли до спійманого і всі пішли до відділку поліції. Зі слів свідка ОСОБА_17 , каблучки вилучили в обвинувачених, а в кого саме не знає. Інші речі вилучили в поліції. Шкоду обвинувачені не відшкодували, але вибачення просили.
Свідок ОСОБА_11 , начальник сектору кримінальної поліції Монастирищенського відділення поліції, у судовому засіданні показав, що він в травні 2016 р. чергував в слідчо-оперативній групі, розбудив його черговий, о другій чи о третій годині ночі, сказав, що прийшов якийсь чоловік, він вийшов, там стояв потерпілий ОСОБА_9 в крові, той розказав, що на нього напали троє осіб. Пішов з потерпілим, недалеко від відділення потерпілий показав, де це було. Вони пішли з ним в сторону парку. На центральній площі йшло троє осіб, це були обвинувачені. ОСОБА_9 сказав, що вони схожі по одягу на нападників. Одного він впізнав, це був ОСОБА_16 , той бігав по центру голим вдень, і він мав з ним розмову вдень. Сказав всім трьом дістати все, що є в кишенях. ОСОБА_10 дістав телефон, потерпілий сказав, що це його. ОСОБА_10 почав тікати, він - його наздоганяти. У відділенні всі зізнались, що вчинили напад, забрали речі, гроші це спочатку так говорили. Вони видали це майно. Потерпілий казав, що било троє осіб руками і ногами. Першим бив ОСОБА_16 , двоє інших продовжували бити. У ОСОБА_10 залишився телефон, коли тікав. Кожен з них говорив, що бив, хто і скільки, не пам`ятає. ОСОБА_10 забрав у потерпілого мобільний телефон, каблучки були в ОСОБА_13 , наскільки він пам`ятає, говорив, що має здати. Грошей частину витратили. В ОСОБА_15 були гроші, кілька гривень. Це все було вилучено у відділенні. Потерпілий казав, що вони його били. Нападники були нетверезі.
Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що він є другом потерпілого. Він був у відділенні поліції при огляді обвинувачених, при вилученні речей потерпілого. ОСОБА_19 вилучили мобільний телефон без карти пам`яті та батареї. Ще в одного - каблучки, в іншого - гроші в сумі 9 гривень, це може бути здача з грошей потерпілого. Вранці о 5 год. в травні 2016 р. потерпілий його запросив у відділення поліції. Потерпілий розказав, що його побили і забрали речі. Били двоє, ОСОБА_15 підбіг і можливо наніс удар. У ОСОБА_13 були каблучки, він знімав їх та мав здати в ломбард. Запах алкоголю був від усіх трьох. Тиску зі сторони працівників поліції на нападників не було. В процесі вилучення вони розповідали, де взяли речі. Ящук пояснював, що каблучки забрав у потерпілого, хотів їх продати.

Документами, які підтверджують вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 інкримінованого їм злочину, на думку сторони обвинувачення, є:
- витяг з кримінального провадження (т. 1, а.п. 108);
- заява потерпілого (т. 1, а.п. 109);
- протокол проведення слідчого експеримента з фототаблицею до нього (т.1, а.п. 110-113);
- висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (т. 1, а.п. 114);
- висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_7 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (т. 1, а.п. 115);
- висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_8 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (т. 1, а.п. 116);
- протокол огляду місця події від 31.05.2016 р. за участю ОСОБА_8 (т. 1, а.п. 117);
- протокол огляду місця події від 31.05.2016 р. за участю ОСОБА_6 (т. 1, а.п. 118);
- протокол огляду місця події від 31.05.2016 р. за участю ОСОБА_7 (т. 1, а.п. 119);
- протокол зважування каблучки з металу жовтого кольору (т.1, а.п. 120);
- протокол зважування каблучки з металу білого кольору (т.1, а.п. 121);
- наказ повного товариства «Ломбард Шостак і К» №6-к від 03.08.2009 р. про призначення ОСОБА_20 на посаду директора відділення ПТ «Ломбард Шостак і К» (т.1, а.п. 122);
- рішення виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про реєстрацію об`єкта торгівлі ломбарду у нежитловому приміщенні по вул. Леніна, 130 в м. Монастирищі (т. 1, а.п. 123);
- інструкція з експлуатації ваг лабораторних (т. 1, а.п. 125-126);
- постанова про призначення судово-медичної експертизи (т. 1 а.127);
- висновок експерта №05-7-10/538 від 31.05.2016 р. (т. 1, а.п. 129-130);
- постанова про призначення судово- товарознавчої експертизи (т. 1, а.п. 131);
- висновок судово- товарознавчої експертизи від 31.05.2016 р. (т. 1, а.п. 132);
- фото до висновку судово- товарознавчої експертизи від 31.05.2016 р. (т. 1, а.п. 133-135);
- протокол огляду предметів двох банківських купюр номіналом 2 грн. та однієї - номіналом 5 грн. (т. 1, а.п. 136);
- постанова про визнання оглянутого предмету речовим доказом та приєднання його до матеріалів кримінального провадження від 01.06.2016 р. (т. 1, а.п. 137);
- протокол огляду предметів двох обручок жовтого та білого кольорів (т. 1, а.п. 138);
- протокол огляду предметів мобільного телефону «Флай» чорного кольору з сім - картою мобільного оператора «Київстар» (т. 1, а.п. 139);
- фототаблиця (т.1, а.п. 140-142);
- постанова про визнання оглянутих предметів речовим доказом та приєднання його до матеріалів кримінального провадження від 01.06.2016 р. (т. 1, а.п. 143);
- квитанція про здачу речових доказів в кімнату зберігання речових доказів Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП В Черкаській області від 01.06.2016 р. (т. 1, а.п. 144);
- протокол пред`явлення речей для впізнання (т. 1, а.п. 145);
- протокол пред`явлення речей для впізнання (т. 1, а.п. 147);
- протокол пред`явлення речей для впізнання (т. 1, а.п. 149);
- копія заяви про видачу паспорта форма №1 ОСОБА_6 (т.1 а. 151);
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_6 від 31.05.20.16 р. (т. 1 а. 152-153);
- вимога про судимість ОСОБА_6 (т. 1, а.п. 155);
- медичні довідки ОСОБА_6 №82, №89 від 31.05.2016 р. (т. 1, а.п. 157-158);
- характеристика на ОСОБА_6 з місця проживання (т. 1, а.п. 160);
- довідка про склад сім`ї ОСОБА_6 (т. 1, а.п. 162);
- протокол проведення слідчого експеримента за участю ОСОБА_6 з фототаблицею зображень від 31.05.2016 р. (т. 1, а.п. 163-165);
- ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 від 01.06.2016 р. (т. 1, а.п. 166);
- копія паспорта ОСОБА_7 (т. 1, а.п. 168);
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_7 від 31.05.20.16 р. (т. 1, а.п. 169-170);
- вимога про судимість ОСОБА_7 (т. 1, а.п. 172);
- копія вироку Богуславського районного суду Київської області від 18.09.2016 р. щодо ОСОБА_7 (т. 1, а.п. 173-174);
- довідка Монастирищенського РВ КВІ УДПтСУ в Черкаській області №598 від 01.06.2016 р.(т. 1, а.п. 176);
- медичні довідки ОСОБА_7 №107, №116 від 09.06.2016 р. (т. 1, а.п. 179-179);
- довідка- характеристика на ОСОБА_7 з місця проживання (т. 1, а.п. 181);
- протокол проведення слідчого експеримента за участю ОСОБА_7 з фототаблицею зображень від 31.05.2016 р. (т. 1, а.п. 186-187);
- ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 від 02.06.2016 р. (т. 1, а.п. 188-189);
- копія паспорта ОСОБА_8 (т. 1, а.п. 190);
- копія заяви про видачу паспорта форма №1 ОСОБА_8 (т. 1, а.п. 191);
- протокол затримання ОСОБА_8 (т.1, а.п. 192-193);
- вимога про судимість ОСОБА_8 (т.1, а.п. 196);
- довідка лікарні щодо ОСОБА_8 (т.1, а.п. 198);
- характеристика на ОСОБА_8 (т.1, а.п. 201);
- довідка про склад сім`ї ОСОБА_8 (т. 1, а.п. 202);
- протокол проведення слідчого експеримента за участю ОСОБА_8 з фототаблицею зображень від 31.05.2016 р. (т. 1, а.п. 204-206);
- ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 від 02.06.2016 р. (т. 1, а.п. 207).

Суд вважає ряд зазначених доказів недопустимими, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вважає недопустимим доказом протоколи огляду місця події від 31.05.2016 р. за участю обвинувачених ОСОБА_8 (т. 1, а.п. 117), ОСОБА_6 (т.1, а.п. 118), ОСОБА_7 (т.1, а.п. 119).

Відповідно до протоколів огляду місця події від 31.05.2016 р. місцем події є службовий кабінет №7 (за участю ОСОБА_8 ), службовий кабінет №4 (за участю ОСОБА_6 ), службовий кабінет №21 (за участю ОСОБА_7 ). Огляд проводився з 07 год. 40 хв. до 08 год. 00 хв., з 08 год. 05 хв. до 08 год. 25 хв., з 08 год. 30 хв. до 08 год. 50 хв. відповідно. Підставою їх проведення у протоколах зазначена заява ОСОБА_9 .

Однак за змістом протоколів огляду місця події оглядалось не саме місце події службові кабінети, а безпосередньо підозрювані ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

У протоколах зазначено, що огляди місця події проводились на підставі ст.ст. 234, 237 КПК України.

Статтею 234 КПК України регулюється порядок проведення обшуку житла чи іншого володіння особи, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Статтею 237 КПК України регулюється порядок проведення огляду місцевості, приміщення, речей та документів, огляд житла чи іншого володіння особи проводиться також на підставі ухвали слідчого судді.

У той же час КПК України не передбачена така слідча дія як огляд особи та вилучення в неї речей.

Таким чином, порушена сутність цієї процесуальної дії.

Крім того, при проведенні огляду місця події порушено право підозрюваних на захист.

Як випливає з протоколів затримання ОСОБА_8 (т.1, а.п. 192-193), ОСОБА_6 (т. 1 а. 152-153), ОСОБА_7 (т. 1, а.п. 169-170), часом їх затримання є 03 год. 20 хв. 31.05.2016 р. З моменту затримання вказані особи користуються правами підозрюваного (ст. 42 КПК України). У той же час при затриманні вказаним особам право мати захисника не було роз`яснено, не виконано вимогу ч. 4 ст. 213 КПК України про негайне повідомлення про це органу (установи), уповноваженої законом на надання безоплатної правової допомоги. Внаслідок чого доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги були видані лише о 12 год. 40 хв. ( ОСОБА_7 ), 13 год. 50 хв. ( ОСОБА_8 ), 14 год. 00 хв. ( ОСОБА_6 ) 31.05.2016 р. (т. 3 а.п. 112-114), тобто після минування понад 10 годин з часу затримання.
Тому під час проведення огляду місця події, а фактично огляду особи та вилучення в неї речей, затримані не могли скористатися правовою допомогою захисника.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України суд визнає істотним порушенням прав людини і основоположних свобод у зв`язку з порушенням права особи на захист при проведенні так званих оглядів місця події. А відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України суд визнає недопустимими докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. У даному випадку це протоколи огляду місця події, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Оскільки у ході проведення так званих оглядів місця події у затриманих були вилучені предмети: мобільний телефон «Флай» чорного кольору з батареєю до нього та сім - картою мобільного оператора «Київстар» (у ОСОБА_8 ), дві каблучки з металу жовтого та білого кольору (у ОСОБА_6 )., гроші в сумі 9 грн. (у ОСОБА_7 ), тому суд визнає недопустимими і речові докази, якими є вказані предмети, та документи щодо вказаних речових доказів, зокрема протоколи огляду предметів тощо.

Суд також вважає недопустимим доказом показання свідка ОСОБА_11 , начальника сектору кримінальної поліції Монастирищенського відділення поліції, щодо факту розбійного нападу на потерпілого з таких підстав.

Вказане показання ґрунтується на поясненні іншої особи потерпілого, тобто є показаннями з чужих слів.

Відповідно до ч.4 ст. 97 КПК України суд може визнати доказами показання з чужих слів, якщо сторони погоджуються визнати їх доказами. Такого погодження сторін суд не отримав.

Згідно з ч. 5 ст. 97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів, якщо підозрюваний, обвинувачений створив або сприяв створенню обставин, за яких особа не може бути допитана. У даному випадку такого немає.

Відповідно до ч. 7 ст. 97 КПК України у будь-якому разі не можуть бути визнані допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

ОСОБА_11 є співробітником оперативного підрозділу, його показання щодо факту розбійного нападу на потерпілого ґрунтується на поясненні потерпілого під час здійснення кримінального провадження.

Тому показання свідка ОСОБА_11 щодо факту розбійного нападу на потерпілого слід визнати недопустимим доказом.

Відповідно до обвинувального акта обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються за ч. 2 ст. 187 КК України з кваліфікуючою ознакою вчинення розбою за попередньою змовою групою осіб.

Однак, за результатами дослідження доказів кваліфікуюча ознака вчинення обвинуваченими розбою за попередньою змовою групою осіб не знайшла свого підтвердження, оскільки обвинувачення не відповідає фактичним обставинам справи та суперечить як показанням обвинувачених, так і самого потерпілого та іншим матеріалам кримінального провадження.
При цьому суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винність обвинуваченого у вчинені злочину, мотив і мета злочину.
Згідно з ч.2 ст. 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Згідно з п. 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
Лише у протоколі проведення слідчого експеримента від 31.05.2016 р. за участю ОСОБА_6 (т.1, а.п. 163) вказано про існування домовленості між обвинуваченими про спільне вчинення злочину до його початку. ОСОБА_6 вказував, що ОСОБА_8 запропонував йому та ОСОБА_7 побити чоловіка та забрати в нього цінні речі, на дану пропозицію вони погодились.
Будь-яких інших доказів, які б свідчили про спільність умислу обвинувачених, направленого на вчинення розбою, суду не надано. Обставини, зазначені у самому цьому протоколі, входять в протиріччя з фактичними обставинами скоєння злочину. Зокрема, у фототаблиці до протоколу ОСОБА_6 вказує, що удари рукою наносив в область обличчя. У той час як всі інші докази вказують на нанесення ним першого удару в тім`яну ділянку голови, від якого потерпілий впав. Вказане ставить під сумнів достовірність інших обставин, зазначених в цьому протоколі.
Таким чином, кваліфікація органом досудового розслідування дій обвинувачених саме за ч.2 ст.187 КК України з кваліфікуючою ознакою вчинення розбою за попередньою змовою групою осіб під час судового розгляду не знайшла свого підтвердження.
Згідно з п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Згідно з вимогами ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведенності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р. Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Відповідно до ст. 368 КПК України суд при ухваленні вироку повинен вирішити питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Частиною 3 ст. 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У висновку Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення від 18 липня 2006 р.) зазначено, що кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен аргумент заявника.
Згідно з роз`ясненнями вказаного рішення Європейського Суду з прав людини, суд оцінює подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України, випадках, - на потерпілого.
Відповідно до вимог ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено факт вчинення обвинуваченими саме злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, і дії обвинувачених необхідно кваліфікувати таким чином.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразились в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , який зазнав нападу, підпадають під ознаки ч.1 ст. 187 КК України.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. у справі про зміну кваліфікації злочину судом також зазначається, що суд розглядає справу лише в межах пред`явленого обвинувачення, але може змінити обвинувачення за умови, що це не погіршує становище підсудного та не порушує його право на захист.

Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Тому дії ОСОБА_6 слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 187 КК України на ч.1 ст. 187 КК України. Про вчинення ним зазначеного злочину у судовому засіданні надав показання і сам обвинувачений ОСОБА_6 . Про це ж надали показання у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Підтвердженням вчинення ОСОБА_6 злочину за ч. 1 ст. 187 КК України є також протоколи проведення слідчого експеримента від 31.05.2016 р. за участю обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Суд також вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразились в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , який зазнав нападу, теж підпадають під ознаки ч.1 ст. 187 КК України.

Хоча обвинувачений ОСОБА_7 не визнав своєї вини у вчиненні злочину, однак вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, стверджується:

- протоколом проведення слідчого експеримента від 31.05.2016 р. за участю ОСОБА_6 (т.1, а.п. 163), при проведенні якого ОСОБА_6 вказав, що ОСОБА_7 як і інші наносив удари потерпілому руками по обличчю;

- протоколом проведення слідчого експеримента від 31.05.2016 р. за участю ОСОБА_7 (т.1, а.п. 186), при проведенні якого ОСОБА_7 вказав, що він підійшов до ОСОБА_9 і також наніс йому декілька ударів по тулубу, а після нанесення потерпілому ударів ОСОБА_8 дав йому гроші в сумі близько 25 грн., після чого в магазині він розраховувався своїми грошима та грошима, які йому дав ОСОБА_21 ;

- протоколом проведення слідчого експеримента від 31.05.2016 р. за участю ОСОБА_8 (т.1, а.п. 204), при проведенні якого ОСОБА_8 вказав, що коли вони перекинули ОСОБА_9 через паркан, то до ОСОБА_6 приєднався ОСОБА_7 , який також наніс ОСОБА_9 декілька ударів ногами по тулубу;

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 у судовому засіданні про те, що в один із днів в теплу пору 2016 р. близько другої години ночі біля парку по вул. Соборній в м. Монастирищі до нього підбігли три особи, нанесли удари. Як наближались до нього, не бачив. Перший удар був ззаду в затилок, далі по корпусу, по тулубу, в голову. Після першого удару він впав, але не втратив свідомість. Били всі троє. Не говорили, чому б`ють.

Тому дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 187 КК України.

Суд також вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 , які виразились в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_9 , який зазнав нападу, теж підпадають під ознаки ч.1 ст. 187 КК України.

Хоча обвинувачений ОСОБА_8 не визнав своєї вини у вчиненні злочину, однак вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, стверджується:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 у судовому засіданні про те, що в ході події злочину він запам`ятав ОСОБА_8 , він був над ним, кулаком бив у голову, у тулуб, ОСОБА_8 він упізнав по лисині;

- протоколом проведення слідчого експеримента від 31.05.2016 р. за участю ОСОБА_6 (т.1, а.п. 163), при проведенні якого ОСОБА_6 вказав, що ОСОБА_8 наносив удари потерпілому руками по обличчю та з кишені одягу останнього вийняв мобільний телефон, який забрав собі;

- протоколом проведення слідчого експеримента від 31.05.2016 р. за участю ОСОБА_7 (т.1, а.п. 186), при проведенні якого ОСОБА_7 вказав, що ОСОБА_8 наносив удари потерпілому руками по обличчю та тулубу;

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 у судовому засіданні про те, що в один із днів в теплу пору 2016 р. близько другої години ночі біля парку по вул. Соборній в м. Монастирищі до нього підбігли три особи, нанесли удари. Як наближались до нього, не бачив. Перший удар був ззаду в затилок, далі по корпусу, по тулубу, в голову. Після першого удару він впав, але не втратив свідомість. Били всі троє. Не говорили, чому б`ють.

Тому дії ОСОБА_8 слід перекваліфікувати з ч.2 ст. 187 КК України на ч.1 ст. 187 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та обставину, яка обтяжує покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває, позицію потерпілого ОСОБА_9 , який не має претензій до обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та застосування до нього ст. 75 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та обставини, які обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин, раніше судимий, судимість не знята та не погашена, новий злочин вчинив у період іспитового строку за попереднім вироком суду, що засвідчує його небажання стати на шлях виправлення, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Потерпілий ОСОБА_9 не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 .
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ,суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

З урахуванням зазначених обставин суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

ОСОБА_7 скоїв злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком Богуславського районного суду Київської області від 18.09.2015 р., тому на підставі ч. 1 ст. 71 КК України суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону, чинного на час попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення 8 місяців 14 днів з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та обставину, яка обтяжує покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 скоїв тяжкий злочин, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного ОСОБА_8 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває, позицію потерпілого ОСОБА_9 , який не має претензій до обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та застосування до нього ст. 75 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що призначене таким чином ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 покарання найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 стверджували, що при проведенні слідчих експериментів за їх участю перебували в стані алкогольного сп`яніння, тому не усвідомлювали зміст наданих ними пояснень, внаслідок чого їх пояснення є неправдивими.

Суд критично відноситься до вказаних пояснень і вважає їх намаганням уникнути покарання, оскільки з часу їх фактичного затримання і до часу проведення слідчих експериментів за їх участю пройшло понад 17 годин. Крім того, слідчі експерименти проводились за участю їх захисника.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази: дві грошові купюри номіналом дві гривні,одна грошова купюра номіналом 5 гривень в розірваному вигляді, дві каблучки з металу жовтого та білого кольору, мобільний телефон марки «Флай» та сім картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, підлягають поверненню потерпілому ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України в редакції Закону, чинного на час скоєння злочину, покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції (до уповноваженого органу з питань пробації), повідомляти кримінально виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Богуславського районного суду Київської області від 18.09.2015 р. у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі та призначити остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання відраховувати з моменту затримання засудженого ОСОБА_7 , зарахувавши відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону, чинного на час відбуття попереднього ув`язнення, в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення 8 (вісім) місяців 14 днів за період з 31.05.2016 року до 14.02.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України в редакції Закону, чинного на час скоєння злочину, покласти на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції (до уповноваженого органу з питань пробації), повідомляти кримінально виконавчу інспекцію (уповноважений орган з питань пробації) про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: дві грошові купюри номіналом дві гривні, одну грошову купюру номіналом 5 гривень в розірваному вигляді, дві каблучки з металу жовтого та білого кольору, мобільний телефон марки «Флай» та сім - картку оператора мобільного зв`язку «Київстар», які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, повернути потерпілому ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду кримінального провадження апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1