24.07.2017 Справа № 756/9544/17
Унікальний № 756/9544/17
Провадження № 1-кп/756/773/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2017 року м.Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі : ОСОБА_4
за участю прокурора: ОСОБА_5
за участю захисника: ОСОБА_6

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ,ст. 309,ч. 1 ст. 310 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 .
Захисник ОСОБА_6 просив суд повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України. Обвинувачений підтримав думку захисника.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним і конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті повинно бути викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з вищезазначеного обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частин. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії особи. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, яке відповідно до ст.ст. 369, 374 КПК України має бути вирішено у вироку суду.
Більше того, формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Зазначені вимоги закону узгоджуються з висновками Європейського суду з прав людини, викладеними у своїх рішеннях.
Так, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» зазначив, що у п. З ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод йдеться про необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Матточіа проти Італії», «І.Н. та інші проти Австрії"). При цьому справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому, тобто з початку здійснення досудового розслідування (справа «Даллос проти Угорщини»), Крім того, право бути детально поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п. З ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).
Згідно зі ст. 91 КПК України в обвинуваченні повинні бути зазначені форма вини, мотив і мета вчинення злочину.
Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 червня 1990 року, зі змінами та доповненнями, обвинувачення повинно бути сформульовано з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.
Проте, в порушення вищезазначених норм закону, викладене в обвинувальному акті обвинувачення не є конкретними, а є узагальненим, має протиріччя.
Так, в обвинувальному акті в частині зазначення правової кваліфікації зокрема вказується на вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.3 ст.305 КК України-контрабанда психотропної речовини, тобто переміщення її через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, предметом якого була психотропна речовина в особливо великих розмірах, а також злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України-закінчений замах на незаконне придбання з метою збуту психотропної речовини, кваліфікуючими ознаками якої є вчинення зазначених дій особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачений ст.ст.308-310,312,314,315,317 КК України, за попередню змовою групою осіб.
Разом з цим, в частині викладення фактичних обставин кримінального правопорушення зазначається, що ОСОБА_7 в грудні 2016 року, вступив в попередню змову з невстановленою органом досудового розслідування особою або особами з метою контрабандного переміщення та територію України психотропної речовини через митний кордон з приховуванням від митного контролю і в подальшому діяв з цими особами, особою за попередню змовою у групі осіб тобто в частині правової кваліфікації за ч.3 ст.305 КК України не зазначається про скоєння цього злочину у співучасті з іншими особами(особою), а в частині викладення фактичних обставин про це зазначається.
І навпаки в частині правової кваліфікації за ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України зазначається про скоєння цього злочину за попередньою змовою у групі осіб, а в частині викладення фактичних вчинення цього злочину обставин про це не зазначається.
В частині ж формулювання обвинувачення взагалі не зазначено про те, що ОСОБА_7 вступив в попередню змову з невстановленою органом досудового розслідування особою або особами та спільно з цими особами вчиняв злочини, передбачені ст.ст.307,305 КК України.
Слідчим не зазначено конкретно час, коли саме у ОСОБА_7 , виник спільний злочинний умисел на вчинення злочинів за попередньою змовою у групі осіб, на які конкретно спільні дії був направлений цей умисел, хто з учасників групи, які конкретні дії виконував чи повинен був виконувати, тобто не зазначено по суті спосіб вчинення злочинів,ознаки суб`єктивної сторони злочинів.
В обвинувальному акті взагалі не зазначені обставини вчинення обвинуваченим злочинів передбачених ч.1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України, лише зазначається, що за невстановлених досудовим слідством обставин обвинувачений здійснив придбання та зберігання наркотичних засобів - канабісу без мети збуту та за невстановлених досудовим слідством обставин обвинувачений здійснив посів та вирощування 30 рослин конопель за місцем свого проживання.
В обвинувальному акті не зазначено час придбання, час початку зберігання та розмір (маса) наркотичного засобу канабісу, конкретний розмір психотропної речовини (маса) в контрабанді, конкретний розмір психотропної речовини (маса) в замаху придбанні та в збуті якої обвинувачується ОСОБА_7 .
В обвинувальному акті в частині обвинувачення зазначаються не конкретні дії у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_7 , а зазначаються і викладаються висновки, проведених під час досудового розслідування експертиз, наслідки проведення огляду та обшуку, тобто вказуються докази, що не передбачено ст.291 КПК України.
Із долученого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування, та наданого прокурором під час підготовчого судового засідання витягу з ЄРДР видно, що по кримінальному провадженню було створено групу прокурорів, до якої входили прокурори: ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та групу слідчих, до складу якої входили: ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інші(всього 17 осіб) але, в порушення вимог, передбачених ст.291 КПК України, в обвинувальному акті було зазначено лише прізвище, ім`я, по батькові, займана посада слідчого ОСОБА_11 та прокурора ОСОБА_5 , а відомості про інших слідчих та прокурорів не зазначені.
У назві обвинувального акту зазначено, що по кримінальному провадженню ОСОБА_7 підозрюється, а не обвинувачується у вичинені кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, суд вважає що обвинувачення не конкретизоване і складене з порушеннями чинного кримінального та кримінального процесуального законодавства України, тому органом досудового розслідування, відносно обвинуваченого, було порушено право обвинуваченого на його захист.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вказані порушення вимог кримінально процесуального закону позбавляють суд можливості призначити справу до судового розгляду, тому суд вважає, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, слід повернути прокурору.
Крім того, оскільки строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 спливає 23.07.2017 року, враховуючи, що на цей час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не змінились, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також , дані про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора або з`явились якісь нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу в матеріалах кримінального провадження відсутні, тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою ще на два місяці, розмір застави слід визначити у розмірі в розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів, що складає 128 000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.291,314 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Повернути прокурору обвинувальний акт стосовноОСОБА_7 , що обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309,ч. 1 ст. 310 КК.
Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на два місяця, тобто до 17.09.2017 року.
Встановити ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів, що складає 128 000 гривень.

З моменту звільнення ОСОБА_7 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1. прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому ОСОБА_7 зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_7 на строк не більше двох місяців.

В разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3