Справа №345/2928/17
Провадження № 1-кс/345/696/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.08.2017 року м. Калуш
Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,-
18.08.2017 із зазначеною вище скаргою до слідчого судді звернулась ОСОБА_3 .
Заявник вважає, що слідчим не надано оцінку тому факту, що свідки ОСОБА_5 не були присутні на місці події та, що дають завідомо неправдиві показання. Так, дають неправдиві покази ті хто з ким прийшов на річку : ОСОБА_5 зазначив, що він на річку йшов із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 де разом відпочивали та купалися; ОСОБА_10 зазначив, що він на річку йшов із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а ОСОБА_5 він побачив через 20 хвилин, який підійшов до них і зупинився на пляжі; ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 зазначили, що на річку вони прийшли втрьох, а ОСОБА_5 з ОСОБА_9 підійшли до них через годину та зупинилися окремо від них на відстані приблизно 10 метрів; ОСОБА_9 зазначив, що він на річку йшов з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 ; ОСОБА_11 зазначив, що він на річку йшов сам і на річці був один. Таким чином, вказані особи дають неправдиві покази, оскільки не всі в той день були на річці де відбулися події та не були очевидцями цих подій.
Крім того, з`ясувати питання хто піднімав ОСОБА_5 з води неможливо, оскільки з особистих показань - ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_8 не піднімали ОСОБА_5 , хоч як не дивно свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 бачили, як дані особи піднімали ОСОБА_13 . В той же час, ОСОБА_9 вказує, що він особисто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 піднімав ОСОБА_5 , однак, жодний із решти свідків не вказують, що Прокопів піднімав ОСОБА_13 . Отже, знову вказані особи дають неправдиві покази.
Щодо щодо наявних тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , то ОСОБА_5 та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 стверджують, що у ОСОБА_5 був синяк під правим оком. Водночас, свідок ОСОБА_9 стверджує про синяк під оком, однак, під яким саме вказати не може. Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не вказують про наявність у ОСОБА_5 синяка під оком. А згідно даних зазначених у висновку експерта № 249/170Е від 10.09.2012 року, особи, які оглядали ОСОБА_5 , а саме експерт, окуліст, нейрохірург, невропатолог виявили у нього «синець на верхній повіці правого ока», що підтверджує неправдивість показів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 ОСОБА_15 та ОСОБА_14 про наявність у ОСОБА_5 синця під оком.
Таким чином покази ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не відповідають даним висновку експерта, показам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також, моїм показам, потерпілого ОСОБА_17 та свідків з моєї сторони ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та не відповідають свідченням працівників міліції ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ОСОБА_24 .
Заявник вважає, що заступником начальника СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 покази ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та покази свідків з їх сторони взагалі не оцінювалися з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Також, заступник начальника СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 перекручує зміст Постанови пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10 та не бере до уваги п.8 даної Постанови в якій зазначено, що як опір представникові влади, представникові громадськості або іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії (ч. 3 ст. 296 КК), слід розуміти активну протидію особи, котра вчиняє хуліганство (відштовхування, завдання побоїв, заподіяння тілесних ушкоджень тощо), з метою позбавити зазначених осіб можливості виконати службовий чи громадський обов`язок з охорони громадського порядку.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримала доводи своєї скарги та просила її задоволити. Зазначила, що слідчим під час розслідування кримінального провадження проведено всі можливі слідчі дії, однак, не надано належної оцінки доказам і кримінальне провадження в частині грубого порушення громадського порядку, вчиненого групою осіб, пов`язаного із опором представникові влади, який припиняв хуліганські дії, безпідставно закрите. Також вказала, що із свідком ОСОБА_20 було проведено слідчий експеримент, належну оцінку якому слідчим не надано, так як і не звернуто увагу на його покази. Крім того, під час вчинення ОСОБА_5 хуліганських дій, у ОСОБА_3 було пошкоджено мобільний телефон, а слідчим знову ж таки даний факт проігноровано.
Заступник начальника Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 у судове засідання не зявилась, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду скарги.
Прокурор Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_25 у судове засідання не зявився, однак подав слідчому судді письмовий відзив на скаргу, в якому звертає увагу слідчого судді на те, що із показів свідків не вбачається, що ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження. Зокрема, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_26 , ОСОБА_9 заперечили факт вчинення будь-яких хуліганських дій особами, вказаними ОСОБА_3 .
Крім того, ОСОБА_5 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього було закрите Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 22.09.2015. Оскільки, встановлено, що по одному і тому ж факту вже наявне рішення суду, яке набуло законної сили, то прокурор просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 .
Заслухавши думку скаржника, дослідивши надані суду докази, суд приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що 01.04.2014 розпочато досудове розслідування за заявою ОСОБА_3 про те, що 08.07.2012 близько 16.00 год. на річці Лімниця, що в с. Підмихайля Калуського району, вона разом із братом ОСОБА_17 , чоловіком ОСОБА_19 та дочкою ОСОБА_27 відпочивали. В цей час ОСОБА_5 вчиняв хуліганські дії відносно її брата ОСОБА_17 , а в подальшому продовжував вчиняти хуліганські дії і відносно неї, не зважаючи на те, що вона намагалась їх припинити. До хуліганських дій ОСОБА_5 приєднались ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , неправомірні дії яких виражались в обзиванні ОСОБА_3 нецензурними словами, нецензурних висловлюваннях щодо її професії, бризкання на неї водою, викручування рук та штовхання в присутності великої кількості людей, незручностями у зв`язку із перериванням відпочинку.
Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
Враховуючи наведені норми законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що заявником процесуальний строк звернення до слідчого судді не пропущено.
Відповідно до ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

На слідчого суддю, відповідно до норм КПК України, покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто потребує під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що у постанові слідчого про закриття кримінального провадження, останнім не надано належної оцінки доказам кримінального провадження.

Так, свідки ОСОБА_5 зазначив, що він на річку йшов із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 де разом відпочивали та купалися (а.с. 153-154, том №1); ОСОБА_10 зазначив, що він на річку йшов із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а ОСОБА_5 він побачив через 20 хвилин, який підійшов до них і зупинився на пляжі (а.с. 169-170, том №1); ОСОБА_6 (а.с. 159-160, том №1), ОСОБА_7 (а.с. 161-162, том №1), ОСОБА_8 (а.с. 164-166, том №1) зазначили, що на річку вони прийшли втрьох, а ОСОБА_5 з ОСОБА_9 підійшли до них через годину та зупинилися окремо від них на відстані приблизно 10 метрів; ОСОБА_9 зазначив, що він на річку йшов з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 (а.с. 167-168, том №1); ОСОБА_11 зазначив, що він на річку йшов сам і на річці був один (а.с. 173-174, том №1).

Із наведеного вбачається різниця між показами вищевказаних осіб, належна правова оцінка яким не надана заступником начальника СВ у постанові про закриття кримінального провадження.

Також різниця між показами свідків міститься і щодо того факту хто саме піднімав ОСОБА_5 із води. Так, свідки зазначають: ОСОБА_6 - коли ОСОБА_13 упав у воду, він знаходився на відстані 10 метрів (а.с. 159-160, том №1); ОСОБА_7 - бачив, як ОСОБА_13 бризнув водою на Посацьку. Що було далі він не бачив так як відійшов від них і розмовляв із кимось зі знайомих з ким не пам`ятає (а.с. 161-162, том №1); ОСОБА_9 - ОСОБА_5 підняли з води він особисто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 167-168, том №1); ОСОБА_10 - коли ОСОБА_13 упав у воду, він знаходився на відстані 4-5 метрів, а ОСОБА_5 підняли з води ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 169-170, том №1); ОСОБА_11 - коли ОСОБА_13 упав у воду, він знаходився на відстані 10 метрів, а ОСОБА_5 підняли з води ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 173-174, том №1); ОСОБА_12 зазначила, що ОСОБА_5 підняли з води ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 1-3, том №2); ОСОБА_8 - він бачив як ОСОБА_5 бризнув водою на ОСОБА_18 після чого почав з нею розмовляти. Сам ОСОБА_8 відійшов від них і почав розмовляти із знайомим, чи хтось наносив удари він не бачив, сам жодної участі у конфлікті не приймав, ні з ким з учасників суперечки не спілкувався. Про падіння ОСОБА_13 в воду зовсім не зазначає (а.с. 164-166, том №1).

Крім того різниця у показах свідків міститься і щодо факту наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 ОСОБА_5 (а.с. 153-154, том №1) та свідки ОСОБА_10 (а.с. 169-170, том №1), ОСОБА_11 , (а.с. 173-174, том №1), ОСОБА_14 (а.с. 155-156, том №1) та ОСОБА_15 (а.с.157-158, том №1) стверджують, що у ОСОБА_5 був синяк під правим оком, свідок ОСОБА_9 стверджує про синяк під оком, однак, під яким саме вказати не може (а.с. 167-168, том №1); свідки ОСОБА_6 (а.с. 159-160, том №1), ОСОБА_7 (а.с. 161-162, том №1) та ОСОБА_8 (а.с. 164-166, том №1) не вказують про наявність у ОСОБА_5 синяка під оком. Водночас, згідно даних зазначених у висновку експерта № 249/170Е від 10.09.2012 (а.с. 40-42, том №1), особи, які оглядали ОСОБА_5 , а саме експерт, окуліст, нейрохірург, невропатолог виявили у нього «синець на верхній повіці правого ока», що підтверджує достовірність показів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 ОСОБА_15 та ОСОБА_14 про наявність у ОСОБА_5 синця під оком.

Також, слідчим у своїй постанові не звернуто увагу на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.09.2015, яку винесено під час розгляду кримінального провадження №0000189.

Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні вказала, що під час конфлікту 08.07.2012 ОСОБА_5 пошкодив її мобільний телефон, однак слідчим вказаний факт не досліджувався при винесенні постанови про закриття кримінального провадження.

Щодо тверджень заявника про неправильне тлумачення слідчим Постанови пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №10, то до компетенції слідчого судді не входить роз`яснення положень законодавства.

За таких обставин визнати досудове розслідування ефективним, а прийняте за його результатами рішення законним та обґрунтованим не надається можливим, у звязку з чим постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кримінального процесуального кодексу України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобовязані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що помякшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задоволити.

Скасувати постанову заступника начальника СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській ОСОБА_28 від 9 серпня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000177 в частині грубого порушення громадського порядку, вчиненого групою осіб, пов`язаного із опором представникові влади, який припиняв хуліганські дії.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: