Номер провадження: 11-кп/785/777/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Одеса, має середню освіту, не працює, не одружений, судимий:
1)13.12.2006 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 185 ч. 3, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю в 3 роки;
2)05.09.2013 року Київським районним судом м. Одеси за ст.ст. 121 ч. 1, 71 до 5 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі за ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.10.2014 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 7 місяців 22 дні,
зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. передбаченого передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2017 року та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити тримання під вартою.

ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

30 грудня 2015 року після 20 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи на парковці гіпермаркету «Фоззі» за адресою м. Одеса, вул. Середня, 83-а, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, невстановленим шляхом відчинив задні ліві двері автомобіля «Део Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_1 і, діючи таємно, повторно та з корисливих мотивів, невстановленим шляхом відчинив задні ліві двері автомобіля та викрав з салону майно, що належить ОСОБА_9 на загальну суму 2413 грн., а саме: автомагнітолу «Pioneer» вартістю 369 грн., навігатор «Pioneer» вартістю 594 грн., сонцезахисні окуляри «Carriere» вартістю 68 грн., освіжував повітря для автомобіля «Deliss» вартістю 62 грн., тримач для мобільного телефону, USB-кабель вартістю 87 грн., туалетний папір «Панда» в кількості 4 одиниць загальною вартістю 23 грн., 6 скляних бокалів загальною вартістю 279 грн., чоловічу сумку «Fartiny» вартістю 333 грн., жіночу сумку вартістю 376 грн., жіночі кеди вартістю 150 грн., паперові серветки «Літо» вартістю 6 грн., зарядний пристрій для мобільного телефону «Нокіа» вартістю 40 грн., USB-привід вартістю 26 грн.
Продовжуючи свій злочинний намір, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 взяв вищевказані речі, після чого покинув салон автомобіля та почав втікати з місця скоєння злочину з викраденим майном, тим самим виконав всі дії для доведення злочину до кінця, але не закінчив злочин з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками поліції.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить вирок скасувати, справу відносно ОСОБА_8 закрити. Вважає вирок незаконним та необґрунтованим. Суд не вказав на основані яких доказів встановлено дату скоєння злочину, сторона обвинувачення також не змогла довести винність ОСОБА_8 Немає ніяких доказів того, що ОСОБА_8 скоїв даний злочин. Свідок ОСОБА_10 в угоду інтересів прокурора давав неправдиві показання.

Заслухавши прокурора, який заперечував про задоволення апеляційних скарг, захисник, який підтримав апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину в інкримінованому злочині, але відмовився надавати покази та відповідати на запитання.
Однак, вина ОСОБА_8 у скоєнні вказаного злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_9 показав, що 30.12.2015 року у вечірній час доби на автомобілі «Део Ланос» приїхав до гіпермаркету «Фоззі» за адресою м. Одеса, вул. Середня, 83-а. Залишивши автомобіль на парковці навпроти входу і зачинивши автомобіль на центральний замок та включивши сигналізацію, він направився до магазину, де знаходився протягом 15-20 хвилин. Повернувшись до автомобіля, він виявив, що були розблоковані всі двері, а задні ліві дверцята - прочинені. Із салону автомобіля було викрадено автомагнітолу, її з`єднувальні електропроводи - обірвані. Також була відчинена кришка підлокітника між передніми сидіннями, а із ємності було викрадено навігатор, окуляри, освіжував повітря, тримач для телефону, серветки, зарядний пристрій для телефону. З «бардачку» на передній панелі автомобіля було викрадено USB-привід, а також інші речі, що були придбані ним раніше в магазині «Таврія-В» та знаходилися на задньому сидінні. В цей час він почув, що його кличе працівник поліції, який знаходився на відстані близько 30-50 м від автомобіля. Підійшовши, він побачив обвинуваченого ОСОБА_11 , який знаходився біля поліцейського, поруч з ними стояла викрадена із автомобіля сумка і пакети з речами. Він впізнав свої речі, про що повідомив поліцейського. Поліцейський сказав, що бачив, як ОСОБА_11 виходив з його автомобіля з речами, і затримав обвинуваченого. Викрадені речі були повернуті йому в подальшому слідчим.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що працював дільничним інспектором Хмельницького відділення поліції у м. Одесі. 30.12.2015 року з 16 до 23 години повинен був стежити за громадським порядком в районі гіпермаркету «Фоззі», оскільки почастішали випадки крадіжок з автомобілів. Ввечері, коли він з напарником дільничним інспектором ОСОБА_12 обходили територію стоянки біля магазину, до них звернувся громадянин і повідомив, що з його автомобіля викрадено речі. В зв`язку з повідомленням вони викликали слідчо-оперативну групу і продовжували спостерігати за стоянкою. Після цього його увагу привернув чоловік, який перебував біля автомобіля «Део Ланос». В подальшому виявилося, що це був обвинувачений ОСОБА_11 . Він ( ОСОБА_11 ) відчинив задні дверцята автомобіля і сів на заднє сидіння, а через нетривалий час вийшов, тримаючи в руках пакети з речами, і став втікати. Він (свідок) і ОСОБА_12 знаходилися в різних місцях перед магазином, але погналися за ОСОБА_11 . Побачивши, що за ним женуться, ОСОБА_11 кинув викрадені речі, але встиг відбігти від них не більше 5 метрів, як його наздогнав ОСОБА_12 . Всі вони підійшли до того місця, де ОСОБА_11 кинув речі, приблизно у 30-40 метрах від автомобіля «Део Ланос», пізніше до них підійшов потерпілий і впізнав викрадені у нього речі. Через нетривалий час приїхала слідчо-оперативна група, якій вони передали ОСОБА_13 і речі. Весь час з моменту, коли ОСОБА_11 підійшов до автомобіля потерпілого, і до моменту затримання обвинувачений перебував у полі його зору. Тому він стверджує, що крадіжку вчинив саме ОСОБА_11 .
У суду немає підстав сумніватися у показаннях потерпілого та свідка, оскільки вони послідовні, логічні і підтверджуються іншими доказами у справі.
Місцем події є майданчик для паркування автомобілів біля Гіпермаркету «Фоззі», розташованого за адресами м. Одеса, вул. Балківська, 88 (колишня вул. Фрунзе), вул. Середня, 83-а. Під час огляду місця події на майданчику знаходився автомобіль «Део Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого відсутня автомагнітола, відкрита кришка ящика для речей на передній панелі, піднята кришка підлокітника між передніми сидіннями. На відстані близько 30 м. від автомобіля було виявлено 2 поліетиленових пакети з логотипом магазину «Таврія В» та жіноча сумка, в яких знаходилися: автомагнітола «Pioneer», навігатор «Pioneer», сонцезахисні окуляри, освіжував повітря для автомобіля, тримач для мобільного телефону, USB-кабель, туалетний папір 4 шт., 6 скляних стаканів, чоловіча сумка, кеди, паперові серветки «Літо», зарядний пристрій для мобільного телефону. На фототаблиці, долученій до протоколу огляду місця події, мається зображення свідка ОСОБА_14 і затриманого обвинуваченого ОСОБА_8 .
При здійсненні особистого обшуку ОСОБА_8 при складенні протоколу про затримання в кармані його куртки було вилучено викрутку та розкладний ніж.
Вартість викраденого майна підтверджується звітом про оцінку предметів ТОВ «Оціночна фірма «Абакус».
Стороною обвинувачення як доказ надано DVD-диск із відеозаписом з місця події, який було здійснено камерою відеоспостереження, розміщеною на будівлі гіпермаркету «Фоззі» (ар.135), заява гр-на ОСОБА_15 начальнику Хмельницького відділення поліції про добровільну видачу відеозапису (ар. 56), а також протокол огляду цього DVD-диску (ар. 57-59). Захисник заявила про недопустимість цих доказів у зв`язку з тим, що вони здобуті у не процесуальний спосіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів, що визначено ч. 2 ст.85 КПК України.
Як встановлено ст. 103 КПК України, формами фіксування процесуальних дій під час кримінального провадження можуть бути протокол, носій інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії.
Як вбачається, стороною обвинувачення не надано відомостей щодо джерела отримання доказу у вигляді DVD-диску із відеозаписом з місця події, а також доказів його отримання і фіксування цієї процесуальної дії у встановленому Законом порядку. Аналогічні порушення припущені щодо заяви ОСОБА_15 , який не був заявлений стороною обвинувачення як свідок.
Таким чином, судом встановлена недопустимість доказів обвинувачення - заяви ОСОБА_15 , DVD-диску із відеозаписом з місця події, а також похідного від нього доказу протоколу огляду DVD-диску, що виключає їх використання при ухваленні вироку, відповідно до ч. 2 ст. 86 КПК України.
Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання винуватому районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі та вчинив новий злочин після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Висновками судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_8 не страждав і не страждає на будь-який психічний розлад (хворобу), розлад особистості, однак виявляє ознаки хронічного алкоголізму, є рецидив злочинів і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у вигляді позбавлення волі.
При призначенні покарання суд виходить також з вимог ст. 68 КК України щодо призначення покарання за незакінчений злочин.
Призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та зміні не підлягає.

Дослідивши доводи захисник, матеріали справи судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з того що обвинувачений скоїв злочин не відбувши покарання по іншому вироку із принципу розумності , зваженості та справедливості обвинуваченому правильно призначена міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Доводи про те, що суд не надав належної оцінки всім доказам, частина яких носить суперечливий характер і то, що обвинувачений не визнав свою вину , на думку колегії суддів носить голослівний характер пов`язаний з вибором захисної позицію.

Приведені в вироку докази доповняють один другій і сумніватися в їх достовірності у колегії суддів не має, так як не має сумнівів в поясненнях потерпілого і свідка.

При таких обставинах колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку і приходить до думки в необґрунтованості апеляції захисника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2017 року відносно ОСОБА_8 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2