Справа № 206/689/17
1-кс/206/61/17
УХВАЛА
08 лютого 2017 року. слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадяниня Росії, освіта неповна середня, не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:
08 лютого 2017 року прокурор звернувся до суду із цим клопотанням.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 21.09.2013 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 знаходячись біля паркану ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет», що розташоване за адресою: вул. Липова № 1, у м. Дніпропетровську, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, переліз через бетонний паркан охороняємої території ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет», на якій знаходився металобрухт.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 знаходячись на території ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет», впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, назбирав 4 мішки металобрухту, а саме 185 кг. лому чорного металу. Потім ОСОБА_4 перекинув через паркан охороняємої території викрадене майно та самостійно переліз через нього, після чого намагався розпорядитися викраденим майном, але одразу був затриманий працівниками охорони ПАТ «Інтерпайп Дніпропетровський втормет» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з викраденим майном за межами території ПАО «Інтерпайп Дніпропетровський втормет».
Своїми умисними діями, що виразилися в таємному викраденні чужого майна, поєднане з проникненням в інше сховище, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
16.10.2013 року ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 208-211 КПК України, вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
31.10.2013 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України направлено до Самарського районного суду м. Дніпропетровська.
11.11.2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська призначено підготовче судове засідання в яке обвинувачений не з`явися у зв`язку з чим підготовче судове засідання перенесену на іншу дату.
Самарським районним судом м. Дніпропетровська від 26.11.2013 року винесено ухвалу про привід обвинуваченого в судове засідання. Даний привід направлений на виконання в Самарський РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області та в прокуратуру Самарського району м. Дніпропетровська для здійснення контролю.
Під час виконання приводу ст. о/у СКР Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 здійснено виїзд за адресою, яка вказана в обвинувальному акті: АДРЕСА_2 , але за даною адресою ОСОБА_4 був відсутній, про що складений рапорт на ім`я начальника Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.
Однак, за даною адресою проживає ОСОБА_8 , яка пояснила, що ОСОБА_4 дійсно проживав разом з нею на протязі одного року, але після того, як йому повідомили про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та вручили обвинувальний акт, він вирішив виїхати за межі України в Російську Федерацію, м. Омськ.
В ході виконання приводу ОСОБА_9 дав пояснення, що він знайомий з ОСОБА_4 та про те, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_2 останній рік з дівчиною на ім`я ОСОБА_10 . Також, недавно йому стало відомо, що ОСОБА_4 виїхав за межі України в Російську Федерацію м. Омськ тому, що в останнього неприємності з міліцією.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2013 року, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, повернуто до прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з неодноразовою неявкою в підготовче судове засідання обвинуваченого ОСОБА_11 .
Підозрюваний ОСОБА_4 з 30.01.2017 року за ініціативи ПОО України перебуває у міжнародному розшуку за «синьою карткою Інтерполу», тобто з метою встановлення його місцезнаходження, що підтверджується витягом з Генерального секретаріату Інтерполу.
Клопотання подано прокурором, оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.
Розглянувши доводи прокурора викладені у клопотанні, дослідивши подані матеріали, приходжу до висновку про необхідність задовольнити клопотання та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Судом встановлено, що 22.09.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ч. 3 ст. 185 КК України, кримінальне провадження № 0002129.
16.10.2013 року ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 208-211 КПК України, вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 з 30.01.2017 року за ініціативи ПОО України перебуває у міжнародному розшуку за «синьою карткою Інтерполу», тобто з метою встановлення його місцезнаходження, що підтверджується витягом з Генерального секретаріату Інтерполу.
У відповідності до ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України , тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять рок ів.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, тобто:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Врахувавши дійсні обставини справи, схиляюся та приймаю за дійсні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, перебуває у міжнародному розшуку.
Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування та суду, та з 30.01.2017 року перебуває у міжнародному розшуку, з метою встановлення його місцезнаходження та притягнення до кримінальної відповідальності клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задолволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.
Застосувати стосовно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області
Слідчий суддя ОСОБА_1