Справа № 308/404/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.12.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 і
представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Іза, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, працюючий водієм ПП «Браєр», не судимий,
визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено попередній особисте зобов`язання.
Цивільний позов Хустського місцевого прокурора задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь Хустської районної лікарні витрати на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 2357,56 грн..
У порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів, а саме: спортивний светр, майку-футболку, що належать ОСОБА_8 , два саморобні паперові конверти зі зразками крові на марлі від потерпілого ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_6 , розкладний ніж, вилучений у с. Велятино, вул. Лицовки, Хустського району, два саморобні паперові конверти зі змивами рукоятки та клинка ножа, які здані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Хустського ВП ГУНП у Закарпатській області ухвалено знищити шляхом спалювання.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
21 вересня 2015 року приблизно о 23-ій годині 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_6 , у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Лицовка в с. Велятино Хустського району неподалік будинку № 1, під час раптово виниклої суперечки із гр. ОСОБА_8 , дістав із внутрішньої правої кишені куртки розкладний ніж із написом «Stainless» й умисно наніс ним гр. ОСОБА_8 один удар в область лівої частини грудної клітки. Внаслідок нанесеного удару в потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до висновку експерта № 632 від 22 вересня 2015 року, виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки, колоте поранення лівої легені, гемопневмоторакс, які є небезпечними для життя, і які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , вказує на те, що вирок є незаконним. Посилається на те, що судом не взято до уваги те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 не підтверджена ні показаннями свідків, ні письмовими доказами. Також вказує на те, що суд взяв до уваги тільки показання потерпілого; що під час дослідження письмових матеріалів суд взяв до уваги витяг з ЄРДР від 28.01.2016, а витяг, який також досліджувався під час судового слідства, де чітко визначена інша правова кваліфікація у вироку навіть не описаний; не дав належну оцінку тому, що обвинувачений сам, після скоєного, подзвонив до поліції та повідомив про те, що трапилося. Крім того, посилається на те, що, вирішуючи цивільний позов, суд вийшов за межі позовних вимог. Також посилається на те, що суд призначив обвинуваченому покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок своєї суворості, а мотивів щодо призначення такого покарання не навів. Просить вирок скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , які судове рішення вважали законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Доводи апеляційної скарги про те, що вирок є незаконним, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 не підтверджена ні показаннями свідків, ні письмовими доказами, колегія суддів відхиляє. Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ґрунтується на сукупності зібраних відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України доказів, безпосередньо досліджених під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Так, показаннями потерпілого ОСОБА_8 підтверджено, що 21.09.2015 ввечері потерпілий повертався додому. Розмовляючи по мобільному телефону зі своєю дівчиною, зупинився на узбіччі дороги біля дерева. У той час на зустріч йому йшов ОСОБА_6 , який виражався нецензурними словами. Зупинившись біля нього ОСОБА_6 почав розпитувати його, хто він такий, звідки й чого стоїть біля дороги. На звернення ОСОБА_6 відповів чи йому не все однаково хто він такий, і звідки й почав задавати аналогічні зустрічні запитання ОСОБА_6 .. У зв`язку із цим між ними виникла суперечка. Оскільки під час суперечки ОСОБА_6 підійшов до нього дуже близько, приблизно на відстань до 50 см., тому двома руками він відштовхнув його від себе. Одразу ж побачив у руках ОСОБА_6 ніж, який останній витяг із кишені і яким наніс йому удар в область серця. Від удару він упав на землю. Піднявшись із землі побачив, що ОСОБА_6 відвернувся, стоячи до нього плечима. Одразу ж наніс ОСОБА_6 закручений удар кулаком в область обличчя під око із-за спини. Після цього обвинувачений утік із місця події з ножем у руках. Він пішов у напрямку до свого будинку, ідучи по дорозі зателефонував матері і попросив, щоб вийшла йому назустріч. Зустрівшись із матір`ю повідомив про обставини події. Мати одразу ж викликала машину швидкої медичної допомоги. Не дочекавшись лікарів на автомобілі дядько відвіз його в лікарню до м. Хуст.
Свідок ОСОБА_11 показала, що є подружкою потерпілого ОСОБА_8 21 вересня 2015 року знаходилась в м. Львів. Увечері, приблизно о 21 годині, їй на мобільний номер зателефонував ОСОБА_12 . Під час розмови ОСОБА_8 повідомив їй, що відпочивав із друзями, які підвезли його на автомашині до повороту неподалік будинку, де проживає й що направляється додому. Раптом вона почула незнайомий голос, словесну суперечку нецензурними, нечіткими висловлюваннями між ОСОБА_8 і незнайомою особою. У той момент ОСОБА_12 повідомив їй, що через деякий час зателефонує, однак так і не зателефонував.
Свідок ОСОБА_13 - мати потерпілого, підтвердила, що приблизно о 21 годині 45 хвилин 21 вересня 2015 року їй на мобільний телефон подзвонив син, попросив вийти на вулицю і зустріти його, оскільки його вдарили ножем. Вона одразу ж вибігла з будинку, і побігла по вулиці. Неподалік від будинку, в якому проживають, на дорозі зустріла сина. Підбігши до нього, стала допомагати йому йти. Син стікав кров`ю, важко говорив. По дорозі зателефонувала на телефон швидкої медичної допомоги і братові чоловіка. Останній приїхав швидше ніж машина швидкої медичної допомоги. Посадивши сина в машину, відвезли його в лікарню, де йому зробили операцію. Наступного дня вранці приїхали працівники міліції, відбирали пояснення і проводили слідчу дію. Крім того, з показань свідка ОСОБА_13 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 приходив до сина в лікарню 22 вересня 2015 року, однак матеріальну допомогу не пропонував.У лікарні син перебував 3 тижні.
Свідок ОСОБА_14 підтвердив, що одного дня, під`їжджаючи до свого будинку, побачив на вулиці слідчо-оперативну групу та родичів ОСОБА_8 .. Підійшовши до них, побачив, що на грядці за огорожею будинку АДРЕСА_2 знайшли ніж. Приймав участь у вилученні слідчим ножа. Ніж був у відкритому положенні, розкладний, кнопочний, довжина леза приблизно 10 см., на якому візуально були виявлені сліди светра червоного кольору. Крім нього при огляді місця події були родичі потерпілого гр. ОСОБА_15 і ОСОБА_16 .
Свідок ОСОБА_17 підтвердив, що одного дня, вийшовши у двір свого будинку через ворота побачив, що по вулиці ходять слідчі, які щось шукали, і попросили від нього граблі. Він виніс слідчим граблі і разом із ними ходив шукати, як йому пояснили ніж. Шукали ніж по вулиці Лецовка в межах будинків № 18-21 у с. Велятино Хустського району. Приблизно через 20-30 хвилин після початку пошуків за огорожею будинку АДРЕСА_3 крикнув, що знайшов ніж. На ніж не дуже придивлявся, однак звернув увагу на те, що ніж був у відкритому положенні, розкладний, крові на ньому не бачив. Під час розмови чув як слідчі стверджували, що на ножі червоні нитки.
Із протоколу огляду місця події від 22.09.2015 року вбачається, що в приміщенні Хустської центральної лікарні вилучено одяг потерпілого ОСОБА_8 (футболка білого кольору та спортивна кофта червоного ), у якому останній доставлений у лікарню після заподіяння йому тілесного ушкодження, на якому виявлені плями бурого кольору, схожі на кров (а. с. 8-10).
Із протоколу огляду місця події від 23.09.2015 вбачається, що під час огляду місця події на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_4 було виявлено та вилучено розкладний, кнопочний ніж, довжина леза 7 см., на якому були виявлені сліди червоного кольору (а. с. 11-14).
Висновком судово-медичної експертизи № 632 від 25.09.2015 підтверджено заподіяння потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки, колотого поранення лівої легені, гемопневмоторакс, - тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, і які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які виникли внаслідок однократної дії колюче-ріжучого предмету, яким у повній мірі міг бути ніж, що діяв по механізму удару і вкладається в час події, яка мала місце 21.09.2015 (а. с. 44-46).
З висновку судово-імунологічної експертизи № 718 від 04.11.2015 вбачається, що на футболці та спортивній кофті виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_8 (а. с. 104-108).
Висновком судово-медичної криміналістичної експертизи № 70-мк від 20.01.2016 підтверджено, що колото-різані пошкодження светра та майки за своїм характером та локалізацією співпадають із тілесними ушкодженням у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням лівої легені. Зазначені колото-різані пошкодження одягу та тілесні ушкодження, найбільш імовірно, виникли одночасно, у результаті одноразової дії гострого колюче-ріжучого предмета. Колото-різані пошкодження спортивного светра і майки футболки, а також тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітки з пошкодженням легені могли виникнути внаслідок дії клинка, наданого на дослідження (а. с. 122-126).
Актом медичного огляду для встановлення фактів вживання алкоголю та стану сп`яніння підтверджено, що під час обстеження встановлено факт алкогольного сп`яніння легкого ступеня в ОСОБА_6 (а. с. 15).
Висновком судово-медичної експертизи № 635 від 25.09.2015 підтверджено виявлення в ОСОБА_6 синця нижньої повіки правого ока - тілесного ушкодження, яке виникло внаслідок однократної дії тупих твердих предметів, якими могла бути рука затиснута в кулак, що діяла по механізму удару і вкладається в час події, яка мала місце 21.09.2015 (а. с. 48-49).
З указаного висновку також убачається, що будь-яких інших тілесних ушкоджень в обвинуваченого ОСОБА_6 не виявлено.
З показань обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що вину у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України кримінального правопорушення він не визнає. Під час розгляду справи обвинувачений стверджував, що ініціатором суперечки був потерпілий ОСОБА_8 , який, у вказаних у мотивувальній частині вироку час та місці, тримаючи його правою рукою за плече, наніс йому кулаком декілька ударів по голові, а також удар під ліве око, а він, витягнувши з лівої внутрішньої кишені ніж, зі страху наніс ним удар потерпілому, не бачачи куди наносить удар. Отримавши удар потерпілий перестав наносити йому удари, а він вирвавшись утік із місця події. Прийшовши до тями зрозумів, що поступив не правильно і про скоєне повідомив працівників міліції. Крім того, з показань обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що у час події перебував у стані алкогольного сп`яніння, що перед сваркою потерпілий розмовляв по мобільному телефону.
У справі відсутні які-небудь докази про те, що в потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 були підстави для обмови ОСОБА_6 і на такі не вказував, як під час розгляду справи в місцевому суді, так і під час розгляду апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , і не вказується в апеляційній скарзі. Показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , на які суд посилається у вироку в підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України кримінального правопорушення, колегія суддів вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей й узгоджуються між собою, і такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, надавши їм перевагу, визнавши їх достовірними, і також приймає їх до уваги.
Крім того, при оцінці показань свідка ОСОБА_18 та доводів апеляційної скарги, колегія суддів надає перевагу показанням свідка, при цьому зазначає, що зміст показань свідка ОСОБА_18 підтверджує, що ініціатором сварки був саме обвинувачений ОСОБА_6 ..
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо невизнання ним вини, про відсутність у нього умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, спростовуються вищенаведеними доказами, на які суд послався у вироку, й такі показання обґрунтовано відхилені судом.
Колегія суддів також вважає, що стороною обвинувачення дотримані вимоги КПК України при збиранні доказів, при їх наданні суду, що судом першої інстанції дана належна оцінка пред`явленим стороною обвинувачення доказам на предмет їх належності, достатності та допустимості.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України кримінального правопорушення, тобто умисного тяжкого тілесне ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України кваліфіковані правильно.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження правову допомогу обвинуваченому ОСОБА_6 надавав захисник адвокат ОСОБА_7 .. Указане свідчить про те, що вимоги законодавства про надання обвинуваченому ОСОБА_6 правової допомоги були дотримані. Колегія суддів вважає, що, скориставшись правовою допомогою адвоката ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_6 мав можливості заявляти клопотання, надавати докази та вчиняти передбачені КПК України процесуальні дії, спрямовані на повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин кримінального правопорушення, у тому числі оскаржувати рішення посадових осіб органу досудового розслідування (слідчого), вказуючи на неповноту, поверховість та необ`єктивність при розслідуванні кримінальної справи. Під час розгляду справи апеляційним судом як обвинувачений ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_7 не вказували на те, у чому саме полягає неповнота при дослідженні доказів місцевим судом, які обставини були досліджені неповно чи поверхово, які порушення вимог КПК України були допущені при розгляді справи.
Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, судом першої інстанції враховані вимоги ст. ст. 50, 65, 66 КК України.
Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання враховано характер суспільно-небезпечного діяння скоєно тяжкий злочин; особу винного молодий за віком, має на утриманні двох дітей і виховує із дружиною дитину від попереднього шлюбу, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий; обставину, що пом`якшує покарання сприяння розкриттю злочину; обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; а також те, що шкоду потерпілому не відшкодував.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, справедливим. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині також відхиляються.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належну оцінку тому, що обвинувачений сам, після скоєного, подзвонив до поліції та повідомив про те, що трапилось, колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються викладеними у вироку висновками, у тому числі визнанням обставиною, що пом`якшує покарання активне сприяння ОСОБА_6 розкриттю злочину.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги витяг з ЄРДР, який досліджувався під час судового слідства, де чітко визначена інша правова кваліфікація і якому у вироку не дана оцінка, колегія суддів вважає такими, що не впливають на законність та обґрунтованість постановленого в справі судового рішення.
При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги ; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з ?ясування фактичних обставин справи і те, що адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 під час розгляду апеляційним судом кримінального провадження не заявляли клопотань про дослідження доказів наданих стороною обвинувачення прокурором у підтвердження доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні злочину, за який його засуджено, а також не заявляли клопотань про приєднання доказів здобутих стороною захисту відповідно до вимог КПК України в підтвердження доводів апеляційної скарги.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову змінити.
У решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців із дня її проголошення.
Судді: