Провадження № 1-кп/200/3/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000751, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей доньок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого на посаді водія в ТОВ «ВТО УКЕКСП», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
21 лютого 2015 року близько о 18 год. 00 хв., ОСОБА_7 знаходився біля будинку № 48 по вул. Запорізьке шосе у м.Дніпро, де у нього внаслідок дорожньо-транспортної пригоди виник конфлікт з громадянином ОСОБА_4 .
У ході конфлікту ОСОБА_7 сів у кабіну вантажного автомобілю «RENO», державний номер НОМЕР_1 , яким він на той час керував та запустив двигун вказаного автомобілю. В свою чергу, ОСОБА_4 також наблизився до вказаного автомобілю з метою зупинити ОСОБА_7 , щоб останній не покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. У цей час, у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
Реалізовуючи раптово виниклий умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 узяв з переднього правого сидіння газовий пістолет «ROHM RG 89», навів дуло пістолету у обличчя ОСОБА_4 та з відстані від 26 сантиметрів до 60 сантиметрів здійснив постріл у обличчя останнього.
В результаті пострілу порохові гази і частки газового заряду потрапили у праве око потерпілого ОСОБА_4 , в результаті чого останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого корнеосклерального поранення правого ока з випадінням оболонок, що призвело до травматичної катаракти, артифакції, іридоцикліту, офтальмогіпертензії, гемофтальму правого ока, які за своїм характером відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до стійкої втрати працездатності не менш ніж на 1/3.
Вищезазначені умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, яке призвело до стійкої втрати працездатності не менш ніж на 1/3, кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні вказав, що до подій 21.02.2015 року обвинуваченого ОСОБА_7 він не знав, ніяких стосунків з ним не підтримував.

21 лютого 2015 року десь між 17.00 год. - 18.00 год. він припаркував свій автомобіль марки «Мерседес» на парковці по вул.Запорізьке шосе, 48 в м.Дніпро, позаду кіосків, й перебував в салоні даного авто. Поруч стояв вантажний автомобіль, як потім дізнався обвинуваченого ОСОБА_7 .

Коли ОСОБА_7 на вказаному авто став виїжджати на дорогу, то зачепив його автомобіль, від чого залишилася подряпина на задній частині автомобіля. Він вийшов із салону автомобіля та затормозив авто обвинуваченого. Даний автомобіль зупинився, з нього вийшов ОСОБА_7 . Він підійшов та сказав йому, що він зачепив його автомобіль, на що ОСОБА_7 відповів, що такого не може бути, й за допомогою ліхтарика став роздивлятися його автомобіль й сказав, що ніякої подряпини немає.

Він же запропонував ОСОБА_7 вирішити дане питання на місці, не викликати ДАІ та дати йому 200 грн. на ремонт за подряпину, при цьому з обвинуваченим на сварився, говорив з ним спокійно, а ОСОБА_7 розмовляв з ним агресивно. На його пропозицію ОСОБА_7 відмовився, та сказав, що дасть лише 100 грн., він же наполягав на своєму, й сказав суму вже в 150 грн., однак ОСОБА_7 відмовився. Після чого ОСОБА_7 пішов до свого автомобіля, сів за кермо та став заводити двигун, він же підійшов до автомобіля ОСОБА_7 , відкрив дверцята авто, й став знову наполягати його вирішити дане питання. При цьому, ОСОБА_7 він не бив, не тягнув його з-за керма, не ображав його та спокійно розмовляв з ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_7 дістав пістолет та вистрелив йому в око, після чого відразу поїхав в невідомому напрямку Звідки ОСОБА_7 дістав цей пістолет, він не бачив. Не може пояснити, чому та з якої причини ОСОБА_7 вистрелив в нього, вважає, що його дії не могли викликати у ОСОБА_7 агресії, тобто необхідності в застосуванні газового пістолету, не було. Заперечив проти показів обвинуваченого та вказав, що останній не попереджав його про можливість пострілу, а здійснив постріл раптово.

Показання обвинуваченого щодо перебування разом з ним під час конфлікут ще декількох чоловік, категорично заперечив.

В результаті пострілу обвинуваченого, йому були завдані тяжкі тілесні ушкодження, він відчував сильний фізичний біль протягом тривалого часу, його життя після даних подій змінилося, він не бачить на одне око, у зв`язку із чим на даний час не може працювати, відчуває себе неповноцінним. Поки він був в лікарні близько одного місяця, обвинувачений ОСОБА_7 не цікавився станом його здоров`я та не пропонував йому допомогу.

Просить задовольнити його цивільний позов та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 завдані матеріальні збитки в сумі 30 707 грн. 09 копійок, 100 000 грн. моральної шкоди та 15 300 гривень понесені ним витрати на оплату правової допомоги.

Показами свідка ОСОБА_11 , який у суді пояснив про те, що обвинуваченого ОСОБА_7 він не знає, з потерпілим ОСОБА_4 знайомий приблизно рік, ніяких стосунків з ними не підтримує, конфліктів не було.

В лютому 2015 року він підійшов до кіоску по вул.Запорізьке шосе в м.Дніпро, щоб придбати сигарети. В цей час він почув крики та сварку, це потерпілий розмовляв з ОСОБА_7 через те, що останній під час початку руху, зачепив його автомобіль та подряпав. ОСОБА_4 казав: «Йди, глянь», нецензурної лайки та висловлювань з приводу національності потерпілого, він не чув. У потерпілого автомобіль «Мерседес-спринтер», у ОСОБА_7 був вантажний автомобіль, вони стояли поруч. Оскільки на вулиці вже було темно, потерпілого він бачив, іншого чоловіка, як потім дізнався ОСОБА_7 , він не роздивився. Він дійсно бачив на автомобілі ОСОБА_4 подряпину близько 40 см, яка була з заду автомобіля, збоку.

Далі продавець з кіоску ОСОБА_12 сказала йому, що автомобіль зачепив дроти й він пішов за цей кіоск, оскільки зрозумів, що саме вантажний автомобіль зачепив дані дроти.

Коли він зайшов за кіоск, щоб подивитися що сталося, одразу побачив ОСОБА_4 , який стояв біля дверцят автомобіля, які були відчинені. Хто сидів в салоні даного авто, сказати не може, так як не бачив. Більше нікого біля автомобіля не було. Далі він почув якийсь хлопок з автомобіля, як зрозумів - це був постріл. Після цього ОСОБА_4 впав та став триматися за обличчя. В той же час, чоловік, який сидів за кермом автомобіля, зачинив дверцята та одразу поїхав. Він підбіг до ОСОБА_4 , той сказав, що йому вистрілили в око, й він зрозумів, що цей вистріл зробив саме водій вантажного автомобіля. Далі підбігла Незять ОСОБА_13 , вони разом перенесли потерпілого через дорогу. Він викликав швидку медичну допомоги. А водій вантажного автомобіля, виїхав на дорогу та швидко поїхав. Він же запам`ятав номера цього автомобіля та повідомив співробітникам міліції.

Показами свідка Незять ОСОБА_14 , яка в суді пояснила про те, що обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_4 особисто не знає, ніяких стосунків з ними не підтримує.

21.02.2015 року десь з 17.30 год. до 18.30 год. біля магазину «АТБ», розташованого по вул.Запорізьке шосе,48 в м.Дніпро, навпроти кіосків, вона торгувала консервацією. В цей час приїхав ОСОБА_4 на свою точку з продажу. Потім вона почула крик, вибігла та побачила ОСОБА_4 , який сварився з іншим чоловіком через те, що останній своїм вантажним автомобілем зачепив авто ОСОБА_4 . При цьому, вона бачила, що автомобіль ОСОБА_4 був припаркований одразу за кіосками на алеї, а вантажний автомобіль на дорозі збоку. ОСОБА_4 декілька разів просив викликати міліцію, а далі відбувалася сварка, вона чула зі сторони водія вантажного автомобіля образливі слова в адресу ОСОБА_4 , сварку, яка продовжувалася хвилин 15. Далі водій вантажного автомобіля сів до салону авто, а ОСОБА_15 підійшов до цього вантажного авто, вона ж відволіклася на свій товар та в цей час почула хлопок та крики. Коли обернулася, то побачила ОСОБА_4 , який стояв на колінах та тримався за обличчя. Водій вантажного автомобіля одразу зачинив дверцята та поїхав. Після чого до ОСОБА_4 підбіг ОСОБА_11 , а потім вони разом допомогли йому перевезти через дорогу та посадити ОСОБА_4 , й ОСОБА_11 викликав швидку допомогу та міліцію. ОСОБА_4 просив її зателефонувати Аре.

Вказала, що в процесі огляду автомобіля ОСОБА_4 бачила подряпину з водійської сторони біля фар позаду автомобілля, на боковій частині. В ході огляду автомобіля присутні була вона, ОСОБА_11 , Ара чоловік сестри ОСОБА_4 .

Показами свідка ОСОБА_16 , який в суді пояснив про те, що обвинуваченого ОСОБА_7 він раніше не зав, потерпілого ОСОБА_4 бачив, так як останній займається торгівлею на житловому масиві Тополя в м.Дніпро, особистих стосунків з ними не підтримує, конфліктів не було.

21.02.2015 22.02.2015 року десь між 17.00 год. та 18.00 год. він йшов в напрямку магазину «АТБ» та побачив вантажний автомобіль біля магазину в розвернутому положенні, ніби намагався виїхати. Поруч, ближче до кіоску стояв ще мікроавтобус, з правої сторони від вантажного автомобіля, позаду. Потім почув крики, нецензурну лайку, зрозумів, що люди з`ясовують між собою стосунки. Підійшовши ближче на метрів 15 побачив чотирьох людей між вказаними автомобілями. Після чого, один із чоловіків швидко пішов до вантажного автомобіля, в руках якого був ліхтарик, сів за кермо, зачинив дверцята та завів двигун, троє інших чоловіків наздогнали того та підійшли до вантажного автомобіля, один з них відчинив дверцята, й вони намагалися витягти з авто чоловіка, та сварилися. Після чого він почув хлопок, схожий на постріл, всі чоловіки розбіглися, один чоловік, схожий на потерпілого ОСОБА_4 упав та став кричати, а автомобіль поїхав. Хто саме здійснив постріл, він не бачив.

Після цього він розвернувся та пішов у своїх справах до супермаркету «Варус».

Про описані ним події він вирішив розповісти, коли побачив оголошення про розшук свідків, зателефонував ОСОБА_17 , все йому розповів, після чого розповів слідчому.

Показами свідка ОСОБА_18 , яка у суді пояснила, що до 2015 року вона працювала в магазині «Клеопатра», розташованого в м.Дніпро по вул.Запорізьке шосе. Вона не була свідком пострілів, інші продавці також нічого не чули з даного приводу. З цього приводу її допитував й дільничний інспектор, якому вона також повідомила, що не бачила та не чула пострілів, про що було складено протокол, який вона прочитала та підписала.

Показами експерта ОСОБА_19 , який у суді підтримав висновки, проведених ним експертних досліджень. Зазначив, що постріли без натискання на спусковий гачок з револьверу моделі «ROHM RG 89» серії «KF», № НОМЕР_2 , при падінні револьвера, при ударах по частинах револьвера, при його струсу під час тримання в руці (як з курком поставленим на бойовий взвод так і при спущеному курку) не відбувались.

Також вказав, що в ході проведення експертизи, потерпілий ОСОБА_4 участі не приймав, був статист, але його зріст не відповідав зросту потерпілого, тому статисту підставили шину від колеса, щоб він стояв вище. Статист був один, мав зріст 1,85 м, але ще став на шину, при цьому знаходився на 20 см нижче, ніж сидячий в кабіні ОСОБА_7 , між ними мінімальна відстань могла бути лише 50 см.

А також дослідженими матеріали кримінального провадження:
Протоколом огляду від 21.02.2015 року з фототаблицею, в ході якого оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення: ділянка місцевості біля (навпроти) магазину «АТБ» по вул.Запорізьке шосе, 48 в м.Дніпро. В ході огляду між бордюром та кіоском виявлений мало-вантажний автомобіль «Мерседес-Бенц» державний номерний знак НОМЕР_3 білого кольору, на лівому боці якого зі сторони дорогу є подряпина та незначні вм`ятини (том 1 а.с.11-12 та фототаблиця а.с. 11).

Протоколом огляду від 23.02.2015 року, проведеного за участю ОСОБА_7 , згідно до якого, об`єктом огляду є пістолет чорного кольору револьвер 9 мм № НОМЕР_4 /м, рукоятка пістолету обмотана ізолентою чорного кольору. В даному пістолеті в ході огляду виявлено 4 патрони. Пістолет знаходиться в кобурі темно-синього кольору, що зачиняється на кліпсу ( том 1 а.с.15-16). Даний газовий пістолет визнано речовим доказом та передано на зберіганні до камери схову речових доказів Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ( том 1 а.с.158-160).

Довідкою №532 Дніпропетровської обласної клінічної лікарні імені І.І.Мечникова про те що ОСОБА_4 21 лютого 2015 року надана медична допомога з приводу вогнепального поранення правого ока ( том 1 а.с. 26), госпіталізований у відділення мікрохірургії ока.

Даними судово-медичної експертизи №2128е від 07.05.2015 року, відповідно до висновків якої у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого корнеосклерального поранення правого ока з випадінням оболонок, що призвело до травматичної катаракти, артифакції, іридоцикліту, офтальмогіпертензії, гемофтальму правого ока. За своїм характером виявлені у ОСОБА_4 ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до стійкої втрати загальної працездатності не менш ніж на 1/3.
Враховуючи характер виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони спричинені від одномоментної дії численних твердих сторонніх тіл в область правого ока.
Враховуючи дані медичної документації можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до надходження ОСОБА_4 до медичного закладу, тобто можливо і в термін, на який вказує потерпілий та слідчий у постанові ( том 1 а.с.31-33).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.06.2015 року фототаблицею, згідно до якого потерпілий ОСОБА_4 серед пред`явлених осіб впізнав ОСОБА_7 за зовнішнім виглядом, тілобудовою, кольором волосся, формою обличчя, зростом. ( том 1 а.с. 41-45).
Протоколом слідчого експерименту від 05.06.2016 року з фототаблицею, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 та експерта судово-медичної експертизи, в ході якого потерпілий показав механізм заподіяння йому тілесного ушкодження ( том 1 а.с.46-49).
Даними додаткового висновку судово-медичної експертизи №2727е від 15.06.2016 року, відповідно до якого, враховуючи характер та локалізацію виявлених у потерпілого ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від одномоментної дії численних твердих сторонніх тіл в область правого ока, що не суперечить механізму їх утворення на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту за його участю 05.06.2016 року ( том 1 а.с.54-55).
Даними судової балістичної експертизи №67/07-88 від 27.02.2015 року, відповідно до висновків якої предмет, вилучений у ОСОБА_7 до вогнепальної зброї не належить. Даний предмет є газовим револьвером моделі «ROHM RG 89» серії «KF», № НОМЕР_2 , кал 9 мм/.380, виробництва Німеччини, призначеним до стрільби револьверними шумовими (сигнальними) і газовими патронами кал. 9 мм/.380, а також, при наявності пристрою, що вкручується з боку дулового зрізу відстрілу сигнальних ракет. Револьвер придатний до стрільби. Револьвер виготовлений заводським способом ( том 1 а.с.59-62).
Протоколом слідчого експерименту від 15.07.2015 року, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_6 , експерта СМЕ, в ході якого обвинувачений показав механізм пострілу ( том 1 а.с.142-145).

Додатковим висновком судово-медичної експертизи №3600е від 11.08.2015 року, відповідно до якого характер та механізм виникнення тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_4 не суперечать механізму спричинення пострілу в напрямок потерпілого при механізму вказаному у протоколі слідчої дії від 15.07.2015 року за участю ОСОБА_7 (том 1 а.с.152-153).

Висновком додаткової судової балістичної експертизи №08/3.1/3.3-404 від 29.08.2016 року, відповідно до якого, наданий на дослідження револьвер моделі «ROHM RG 89» серії «KF», № НОМЕР_2 , кал 9 мм/.380, виробництва Німеччини, знаходиться в справному стані, дефект рукоятки на придатність до стрільби та функціонування частин, вузлів та механізмів револьвера, не впливає.
Постріли без натискання на спусковий гачок з револьверу моделі «ROHM RG 89» серії «KF», № НОМЕР_2 , при падінні револьвера, при ударах по частинах револьвера, при його струсу під час тримання в руці ( як з курком поставленим на бойовий взвод так і при спущеному курку) не відбувались.
Постріл з револьверу моделі «ROHM RG 89» серії «KF», № НОМЕР_2 , по мимо волі ОСОБА_7 міг відбутися в ситуації, коли останній сидів у кабіні автомобіля, в правій руці він тримав револьвер зі зведеним курком, вказівний палець правої руки при цьому знаходився на спусковому гачку револьвера. Ліва рука ОСОБА_7 охоплювала ліву сторону рульового колеса через обід і кистю руки фіксувала праву руку. Коли потерпілий ОСОБА_4 намагався витягти ОСОБА_7 з кабіни автомобіля, вказівний палець правої руки ОСОБА_7 міг натикнутись на обід рульового колеса і внаслідок даної дії відбулось натискання на спусковий гачок ( том 3 а.с. 15-21 ).

Суд вважає вину ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищевказані докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Будучи допитаним в суді, обвинувачений ОСОБА_7 провину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що 21.02.2015 року десь о 18.00 год. він під`їхав на автомобілі «RENO» до магазину, щоб придбати продукти харчування. Автомобіль припаркував вздовж дороги. Коли повернувся із магазину, то побачив поруч припаркований автомобіль «Мерседес спринтер», спереду був припаркований легковий автомобіль. В ході маневрування, до нього підбігло троє чоловіків , серед яких був потерпілий ОСОБА_4 , та стали пред`являти йому претензії, що нібито він зачепив їх автомобіль, поводили себе агресивно. Він вимкнув двигун, взяв ліхтарик та направився до автомобіля поруч, щоб подивитися на пошкодження. На автомобілі чоловіки стали вказувати йому на пошкодження, однак вони це були давні пошкодження, на що він звернув увагу цих чоловіків. Він запропонував викликати ДАІ, однак чоловіки проігнорували його пропозицію та стали наполягати на тому, що він їм винен 200 грн. як відшкодування збитків за пошкоджений автомобіль, хватали його за рукава. ОСОБА_4 говорив, що саме він завдав механічних пошкоджень на автомобілі, висловлювався нецензурно. Після того як він вирвався, то направився до свого вантажного автомобіля для того, щоб викликати ДАІ, а йому вслід щось кричали. Сівши до кабіни авто, він зачинив дверцята, завів двигун. Однак міліцію викликати він не встиг, так як в цей час до його автомобіля підбігли ті ж самі чоловіки та потерпілий ОСОБА_4 , відкрили дверцята кабіни авто, стали намагатися витягти його з кабіни авто, при цьому вимагали гроші, на що він пручався. Даний конфлікт тривав в кабіні пару хвилин, при цьому, ніхто з людей на вулиці не допоміг йому.

Коли він зрозумів, що ніяк не впорається з цими чоловіками та потерпілим, то вирішив їх налякати та захистити себе, а тому дістав газовий пістолет з кобури на поясі та попередив чоловіків, що буде стріляти. Однак стріляти не хотів, лише дістав пістолет, щоб налякати чоловіків, однак це їх більше розізлило. Далі він увімкнув швидкість, щоб різко газувати, в результаті чого б чоловіки випали із кабіни його авто, говорив їм, щоб вони припинили витягувати його з автомобіля, так як авто могло поїхати самовільно, двигун був заведений. При цьому, лівою рукою тримався за кермо, в правій руці тримав пістолет. В цей час чоловіки намагалися витягти його з кабіни, ОСОБА_4 тягнув його за руку, становлячись на підніжку кабіни, а ще хтось із чоловіків намагався витягти його за ноги. Він же намагався рукою взяти «в замок» іншу руку, але саме в цей момент ОСОБА_4 продовжив тягнути його з кабіни, після чого відбувся мимовільний постріл. Після цього чоловік відскочили від автомобіля, він зачинив дверцята та поїхав, оскільки злякався за своє життя, був в шоковому стані. Про те, що цим мимовільним пострілом він потрапив в обличчя ОСОБА_4 , він дізнався 24.02.2015 року в міліції на допиті. В результаті даних подій йому завдані незначні тілесні ушкодження.

Вказав, що не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , постріл здійснив ненавмисно. Сам пістолет він тримав в правій руці, яка лежала на кермові, лівою рукою він тримав кермо. Його палець знаходився на спусковому гачку, курок був зведений, й коли потерпілий ОСОБА_4 тягнув його з кабіни автомобіля та смикнув його за ліву руку, то відбувся постріл.

Він гадав, що демонстрації пістолету перед чоловіками та потерпілим буде достатньо, і ті залишать його в спокої та був впевнений, що зможе, у разі необхідності, скористатися цим пістолетом. Раніше люди, коли бачили в нього в руках пістолет, тікали. Наміру стріляти він не мав.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 визнав частково, не згоден із заявленими в позові сумами щодо відшкодування моральних збитків. Щодо відшкодування з приводу надання правової допомоги, то надані документи, як обгрунтування цих вимог, не є, на його думку, доказом надання послуг саме в сумі 15300 гривень. Також вважає недостатнім доказом наявність видаткових накладних на придбання ліків в сумах 19 580 гривень та 14 200 гривень, які викликають у нього сумнів, т.я. не містять печаток.

Вищевказані ствердження обвинуваченого ОСОБА_7 суд не може прийняти як доказ його не винуватості, бо вони спростовуються дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом обставин скоєного кримінального правопорушення, з наступних підстав.

Так, в ході судового розгляду кримінального провадження достовірно встановлено, що саме обвинувачений ОСОБА_7 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до стійкої втрати працездатності не менш ніж на 1/3.

При цьому, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що він захищався від нападу потерпілого, а постріл, який відбувся в бік потерпілого ОСОБА_4 , був здійснений ним не умисно, суд розцінює критично і вважає, що вони надані з метою ухилення від відповідальності за скоєне. Винуватість обвинуваченого у вчинені злочину повністю підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_4 , який як в ході досудового розслідування, так і в суді давав послідовні покази про обставини вчинення злочину та спричинення йому тілесних ушкоджень.

Так, потерпілий ОСОБА_4 вказував, що до подій 21.02.2015 року обвинуваченого ОСОБА_7 не знав, а 21.02.2015 року об 18.00 год. між ним та обвинуваченим виник конфлікт з приводу пошкоджень автомобіля. При цьому потерпілий ОСОБА_4 пояснював, що під час їх розмови з ОСОБА_7 , останній вів себе агресивно, він же розмовляв з ним спокійно та намагався залагодити конфлікт, пропонуючи обвинуваченому відшкодування збитків.

Але ОСОБА_7 пішов до кабіни свого автомобіля, він направився за ним, щоб все ж таки вирішити питання, і в цей час ОСОБА_7 дістав пістолет та вистрілив йому прямо в очі, після відразу поїхав в невідомому напрямку.

В ході слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_4 підтвердив свої покази стосовно механізму заподіяння йому тілесного ушкодження.

Дані покази не викликають у суду сумнівів в їх достовірності щодо локалізації, механізму та характеру ушкоджень, оскільки підтверджуються і узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз, відповідно до яких, у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого корнеосклерального поранення правого ока з випадінням оболонок, що призвело до травматичної катаракти, артифакції, іридоцикліту, офтальмогіпертензії, гемофтальму правого ока, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до стійкої втрати загальної працездатності не менш ніж на 1/3 та могли утворитися від одномоментної дії численних твердих сторонніх тіл в область правого ока, що не суперечить механізму їх утворення на який вказував потерпілий в ході слідчого експерименту.
Покази потерпілого ОСОБА_4 в суді підтвердили свідки ОСОБА_11 та Незять ОСОБА_14 , які вказували, що були очевидцями суперечки між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з приводу подряпини на автомобілі.
При цьому свідок ОСОБА_11 зазначив, що бачив, як ОСОБА_4 підійшов до дверцят вантажного автомобіля, вказавши, що більше нікого біля даного авто не було. Далі він почув звук хлопку, як потім зрозумів пострілу, після чого побачив, як ОСОБА_4 впав та тримався за обличчя. Після чого водій вантажного автомобіля поїхав з місця події.
Дані покази підтвердила і допитана у суді свідок Незять ОСОБА_14 , яка також була очевидцем суперечки між ОСОБА_4 та іншим водієм вантажного автомобіля через подряпину на автомобілі. Вона бачила як водій вантажного автомобіля сів до кабіни свого авто, а ОСОБА_4 направився за ним. Потім вона відволіклася й почула хлопок, коли обернулася то побачила ОСОБА_4 , який стояв на колінах та тримався за обличчя, а водій вантажного автомобіля поїхав.
Дані свідки ОСОБА_11 та Незять ОСОБА_14 , як встановлено в судовому засіданні, з обвинуваченим ОСОБА_7 не знайомі, між ними не існувало неприязних стосунків і тому у них відсутні підстави оговорювати обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому доводи сторони захисту щодо визнання недопустимим показів даних свідків є необгрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
Покази обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що крім ОСОБА_4 в конфлікті з приводу подряпин на автомобілі потерпілого приймали участь ще двоє чоловіків, які в подальшому поводили себе агресивно по відношенню до нього, намагалися витягти його з кабіни автомобіля, вимагаючи грошей, суд не може прийняти до уваги, оскільки дані покази спростовуються не тільки показами потерпілого ОСОБА_4 , а і показами вищевказаних свідків ОСОБА_11 та Незять ОСОБА_20 .
Про пошкодження на автомобілі ОСОБА_4 свідчить протокол огляду від 21.02.2015 року, яким зафіксовано наявність подряпин та незначних вмятин на автомобілі ОСОБА_4 ( том 1 а.с.1112)

При цьому, до показів свідка ОСОБА_16 , який в суді пояснив, що на відстані 15 метрів бачив як троє чоловіків намагалися витягти іншого з кабіни автомобіля, й коли прозвучав звук пострілу, двоє чоловіків розбіглося в різні сторони, а інший, схожий на ОСОБА_4 , впав на землю й кричав, суд відноситься критично, так як дані покази є суперечливими та неконкретними, при цьому даний свідок знаходився на достатній відстані від конфлікту, який в той же час відбувався вже в темну пору доби.
Крім цього, покази свідка ОСОБА_16 спростовуються і показами інших допитаних в суді свідків та потерпілого ОСОБА_4 , в зв`язку з чим доводи обвинуваченого щодо наявності на місці злочину, окрім потерпілого ще двох осіб, є надуманою.
Також, під час судового розгляду не встановлено, і в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які дані, що з боку потерпілого ОСОБА_4 по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_7 були агресивні дії та вчинено суспільно-небезпечне посягання, яке б загрожувало його життю чи здоров`ю, про наявність в руках потерпілого зброї, або спричинення ним якихось пошкоджень обвинуваченому ОСОБА_7 .
Таким чином, суд вважає, що обвинувачений мав об`єктивну можливість уникнути продовження спілкування з потерпілим ОСОБА_4 та умисного заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, оскільки у діях потерпілого ОСОБА_4 суд не вбачає суспільно небезпечного посягання, у т.ч. наміру потерпілого застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 фізичне насильство, що б слугувало законною підставою обвинуваченому ОСОБА_7 для вчинення ним дій, передбачених ст.36 КК України, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_7 під час подій 21 лютого 2015 року свідчать про спричинення ним потерпілому тяжких тілесних ушкоджень не в стані самооборони та не при перевищенні її меж, а тому доводи обвинуваченого та його захисника, в цій частині, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.
Також безпідставною є посилання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на відсутність в діях обвинуваченого умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень та спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому з необережності ( ст.128 КК України).
Про умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 свідчать обставини вчиненого діяння обвинуваченим ОСОБА_7 , зокрема, спосіб вчинення злочину, характер та локалізація тілесних ушкоджень, які були завдані ним з незначної відстані із застосуванням зброї й здійсненням пострілу саме в обличчя потерпілого, що призвело допроникаючого корнеосклерального поранення правого ока з випадінням оболонок, травматичної катаракти, артифакції, іридоцикліту, офтальмогіпертензії, гемофтальму правого ока, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, за ознакою стійкої втрати працездатності не менш ніж на 1/3.

Також про дану обставину свідчить поведінка та попередні взаємовідносини ОСОБА_7 та потерпілого, що передували події. Про наявність між ними конфлікту з приводу пошкодження автомобіля вказав потерпілий ОСОБА_4 , підтвердили свідки ОСОБА_11 та Незять ОСОБА_14 , даних обставин не заперечував і сам обвинувачений, а тому вчинення обвинуваченим злочину внаслідок даного конфлікту саме на ґрунті раптових неприязних стосунків, що виникли між ними, й також підтверджує наявність умислу ОСОБА_7 на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а позиція обвинуваченого, що мали місце необережні дії по заподіянню потерпілому тяжких тілесних ушкоджень розцінюються судом як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намагання уникнути відповідальності за фактично вчинений злочин.
Доводи обвинуваченого та захисника про відсутність в матеріалах справи підтверджень дорожньо-транспортної пригоди 21.02.2015 року між обвинуваченим та ОСОБА_4 не є обставиною, що виключає винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому злочині, оскільки дані претензії з боку ОСОБА_4 щодо пошкодження автомобіля потерпілого були причиною конфлікту, внаслідок чого у ОСОБА_7 виник раптовий умисел на спричинення тілесних ушкоджень.
Крім того, за наданими до суду матеріалами кримінального провадження, чого не заперечував обвинувачений, 23.02.2015 року ним був виданий для огляду револьвер моделі«ROHM RG 89» серії «KF», № НОМЕР_2 , саме дана зброя була направлена на балістичне дослідження, а також оглянута під час судового розгляду.
При цьому, у суді обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово наполягав, що під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_4 , коли він зрозумів, що йому ніхто не допоможе, дістав із кобури газовий пістолет та попередив чоловіків, що буде стріляти, на що останні не перестали вчиняли свої дії, а цієї заявою він їх лише розізлив. Далі він вирішив увімкнути двигун автомобіля, щоб чоловіки в процесі руху випали із кабіни, при цьому лівою рукою тримався за кермо, в правій тримав пістолет, палець знаходився на спусковому гачку, курок зведений. Коли чоловіки та ОСОБА_4 тягнули його з кабіни, відбувся мимовільний постріл в обличчя ОСОБА_4 .
Згідно з наданими до суду матеріалами кримінального провадження, чого не заперечував обвинувачений, 23.02.2015 року ним був виданий для огляду револьвер моделі «ROHM RG 89» серії « НОМЕР_5 », № НОМЕР_2 , саме дана зброя була направлена на балістичне дослідження, а також оглянута під час судового розгляду.
Втім, проведеною судовою балістичної експертизою №08/3.1/3.3-404 від 29.08.2016 року встановлено, що постріли без натискання на спусковий гачок з револьверу моделі «ROHM RG 89» серії «KF», № НОМЕР_2 , при падінні револьвера, при ударах по частинах револьвера, при його струсу під час тримання в руці (як з курком поставленим на бойовий взвод так і при спущеному курку) не відбувались.
Водночас, експертом ОСОБА_19 приведена ситуація, при якій міг відбутися постріл, про що казав обвинувачений, а саме при таких обставинах, коли ОСОБА_7 сидів у кабіні автомобіля, в правій руці він тримав револьвер зі зведеним курком, вказівний палець правої руки при цьому знаходився на спусковому гачку револьвера. Ліва рука ОСОБА_7 охоплювала ліву сторону рульового колеса через обід і кистю руки фіксувала праву руку. Як вказував обвинувачений, коли потерпілий ОСОБА_4 намагався витягти ОСОБА_7 з кабіни автомобіля, вказівний палець правої руки ОСОБА_7 міг натикнутись на обід рульового колеса і внаслідок даної дії відбулось натискання на спусковий гачок.
Однак, дана обставина не може свідчити про відсутність умислу на спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 .
Так, як вказав експерт ОСОБА_19 під час судового розгляду і огляду цього револьверу, що також зазначено у висновку ( том 3 а.с.15-21) : мимовільним (випадковим) пострілом називається такий постріл, який відбувається по мимо бажання ( по мимо волі) стрілка. Даний термін юридичний, а не технічний і визначення, чи відбувався постріл мимовільно ( випадково) або ж навмисно, не входить в компетенцію експерта з судової балістики, оскільки предметом дослідження експерта є зброя та сліди її складових деталей.

Експерт ОСОБА_19 під час судового розгляду зазначав, що необхідно розмежувати мимовільні ( випадкові) постріли в результаті натискання на спусковий гачок при нормальній взаємодії частин зброї і мимовільні (випадкові) постріли, що відбуваються без натискання на спусковий гачок.

За експертним дослідженням ( том 3 а.с.15-21), мимовільні (випадкові) постріли при нормальній взаємодії частин зброї з експертної точки зору, можливо розділити на три групи:

-до першої групи відносяться мимовільні постріли, при яких здійснювалось натискання на спусковий гачок, але на відміну від нормального пострілу наявні несправності ударно-спускового механізму (слабкий спуск, неправильна відладка ударно-спусковому механізму, та інші);

-до другої групи відносяться мимовільні постріли при яких натискання на спусковий гачок відбувається без участі зусилля руки ( дія на спусковий гачок стороннього предмета);

-до третьої групи відносяться постріли, при яких натискання на спусковий гачок відбувається навмисно, але стрілець впевнений, що пострілу не відбудеться (вважає, що зброя розряджена, або впевнений в несправності зброї).

В даному випадку, дослідженням встановлено, що постріли з досліджуваного револьвера, без натискання на спусковий гачок, при ударах по зброї, при струсу зброї, при падінні зброї, навіть при курку поставленому на бойовий взвод не відбуваються. Ударно-спусковий механізм револьвера «ROHM RG 89», знаходиться в справному стані.

Експерт ОСОБА_19 в суді вказав, що наданий на дослідження револьвер - це зброя, яка має подвижний патронник у вигляді барабану. Особливість револьверів така, що вони завжди готові до стрільби, тобто не потрібно вмикати додаткові запобіжники, якщо патрони знаходяться в барабані. Як правило, вони лише двох видів: з ударно-спусковим механізмом одинарної дії, тобто коли потрібно звезти курок вручну і потім натиснути спусковий гачок та подвійної дії, коли можливо вручну звезти курок, поставити на бойовий взвод, нажати, а можливо просте натискання на спусковий гачок тільки з більшим фізичним зусиллям, після чого автоматично натискається курок, повертається барабан та відбувається постріл. Особливість револьверів така, що вони готові до пострілу. Якщо патрони були в барабаннику, то револьвер готовий до пострілів. Наданий на дослідження револьвер був з патронами, а отже готовий до стрільби.

В судовому засіданні встановлено, чого не заперечував і сам обвинувачений ОСОБА_7 , під час конфлікту із потерпілим ОСОБА_4 , він дістав пістолет із кобури, при цьому його палець знаходився на спусковому гачку, курок був зведений.
З огляду на проведене балістичне дослідження револьвера та з урахуванням показів експерта ОСОБА_19 , судом встановлено, що постріл з даного револьвера не можливий без зведення вручну курката приведення, таким чином даної зброї в бойову готовність, або шляхом натискання спускового гачка зі значною фізичною силою.
Як зазначив експерт ОСОБА_19 , обставини здійснення пострілу, на які посилався обвинувачений, можливе лише при взведеному курку, коли вказівний палець правої руки обвинуваченого знаходиться на спусковому гачку і при подальшому натискання на обід рульового колеса, відбулось натискання на спусковий гачок.
Але дані обставини, покази обвинуваченого ОСОБА_7 щодо наявності у нього в руці револьверу зі взведеним курком, свідчать про те що обвинувачений в цей момент діяв умисно, оскільки зведення курка відбувається лише вручну, а не автоматично, й про такі особливості зброї обвинуваченому ОСОБА_7 було достеменно відомо, т.я. згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 має дозвіл на зберігання вищеозначеного револьверу з 07.07.2000 року (том 1 а.с.64-65), тобто має досвід поводження зі зброєю та обізнаний з правилами її використанням (том 1 а.с.66-72).
А тому, обвинувачений ОСОБА_7 утримуючи в руці пістолет, достовірно знаючи про те, що курок взведений, а в барабані є патрони, тобто зброя приведена в повну бойову готовність, маючи реальну можливість залишити місце скоєння злочину, навмисно здійснив постріл в область голови потерпілого, внаслідок чого пошкодив праве око, й після чого, не надавши допомогу останньому, покинув місце скоєння злочину.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, свідчать саме при умисне спричинення тілесних ушкоджень, а не мимовільного, тобто випадкового пострілу в обличчя потерпілого ОСОБА_4 .

Доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо недопустимості як доказу протоколу огляду від 21.02.2015 року ( том 1 а.с.11-12), судом не приймаються, оскільки даний протокол складений слідчим в присутності понятих, має фототаблицю і складений у відповідності за ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення відразу після подій злочину в період часу з 18.30 18.50 21 лютого 2015 року. При цьому, даним протоколом та фототаблицею зафіксоване не тільки місце події, а також і розташування автомобіля «Мерседес Бенц» держномер НОМЕР_3 , який на лівому боці зі сторони дороги має царапини та незначні вм`ятини. Доводи сторони захисту щодо відсутності, на їх думку, понятих під час здійснення даної процесуальної дії, судом не приймається як підстава визнання даного доказу недопустимим, оскільки посилання сторони захисту на покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_21 не можуть свідчити про дані події, оскільки дані свідки були очевидцями події скоєного злочину, а не оформлення процесуальної дії слідчим, при цьому конкретно повідомити про відсутність понятих під час оформлення даного документу не могли.

Також суд вважає, що не відповідність аркушів справи по протоколу огляду з фототаблицею від 21.02.2015 року ( а.с. 11-12, а.с.11) з наявним в матеріалах описом матеріалів, де визначено, що на а.с.11-12 міститься протокол огляду місця події, а на а.с. 13-14 фототаблиця, суд вважає не є грубим процесуальним порушенням, який тягне за собою визнання даного документу недопустимим.

Також суд вважає технічною опискою викладені в фабулі обвинувального акту дані потерпілого як ОСОБА_15 , т.я відповідно до анкетних даних потерпілого останній є ОСОБА_4 , дані щодо особи якого були встановлені під час судового розгляду.

З приводу тверджень захисника щодо визнання недопустимим доказом протоколу допиту потерпілого ОСОБА_4 , який не розумів української мови та був допитаний без представника, суд вважає дану заяву не обгрунтованою, оскільки під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_4 та його представник будь -яких заяв з приводу неправильного ведення досудового розслідування та порушень прав потерпілого не заявляли, а тому суттєвих порушень кримінального- процесуального законодавства суд не вбачає.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, які виразилися в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, яке призвело до стійкої втрати працездатності не менш ніж на 1/3, вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є умисним, закінченим, тяжким, є злочином проти життя і здоров`я людини, внаслідок якого потерпілому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили розлад здоров`я, поєднаний із стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину , що дане поранення було нанесено потерпілому в ділянку ока як життєво важливий орган людини, що являє собою підвищену суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, виключно позитивно характеризується за місцем роботи та реєстрації, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, частково відшкодував потерпілому завдані збитки в розмірі 20 000 ( двадцять тисяч) гривень.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд відносить часткове відшкодування шкоди потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у межах мінімального строку, визначеного санкцією частини 1 статті 121 Кримінального кодексу України.

Таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі, заявлений потерпілим ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 суми завданих матеріальних збитків, суд вважає за необхідним задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, статтею 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Вирішуючи питання по цивільному позову потерпілого ОСОБА_4 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування майнової шкоди в сумі 40 707 грн. 09 коп., то оскільки в матеріалах справи наявні документи щодо понесених витрат потерпілим - товарні чеки, квитанції, видаткові накладні ( том 2 а.с.105-106, том 2 а.с. 101-104 ), та з урахуванням відшкодованих обвинуваченим 20 000 грн., суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 20 706 грн. 09 коп. спричинених матеріальних збитків.
Щодо посилань потерпілого ОСОБА_4 щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд вважає дані вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до ст. 118 КПК України, процесуальні витрати, в тому числі складаються з витрат пов`язаних на правову допомогу. При цьому, за статтею 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Як свідчать надані матеріали кримінального провадження, між потерпілим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 був заключений договір на надання юридичних послуг (том 1 а.с. 34), постановою від 27 лютого 2015 року ( том 1 а.с. 36), даний захисник був залучений як представник потерпілого до участі в зазначеному кримінальному провадженні. Згідно з актом виконаних робіт, станом на 01 березня 2017 року вартість правової допомоги за даним договором склала 15 300 гривень ( том 3 а.с. 60 ), а тому дані витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, повинні бути компенсовані потерпілому ОСОБА_4 в розмірі 15300 гривень.
Водночас, розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 завданих моральних збитків в розмірі 100 000 гривень, суд приходить до висновку про їх часткове задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_4 , судом враховується характер злочину, глибина фізичних та душевних страждань потерпілого, який він переніс під час вчинення злочину та в результаті лікування отриманих тілесних ушкоджень, також судом враховується характер отриманої потерпілим травми, а тому виходячи із вимог розумності та справедливості, суд вважає, що розмір заявленого потерпілим грошового відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню та стягненню з обвинуваченого 70 000 гривень.

Керуючись ст. ст. 126-128, 369-371, 373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину за ч.1 ст.121 КК України.

Призначити ОСОБА_22 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з відбуттям покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

Міру запобіжного заходу, обраного ОСОБА_23 , у вигляді домашнього арешту залишити без змін, до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття призначеного судом покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 .
Речові докази газовий револьвер моделі «ROHM RG 89» серії «KF», № НОМЕР_2 , з газовим патронами , пристрою, що вкручується з боку дулового зрізу відстрілу сигнальних ракет ( том 1 а.с.158-160) повернути власнику.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати Дніпропетровського НДЕКЦ при ГУМВС України у Дніпропетровській області при проведенні експертизи у сумі 613 гривень 80 копійок, перерахувавши вказану суму на розрахунковий рахунок 0009, МФО 805012, , отримувач УДКСУ у Ленінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області/24060300, призначення платежу на експертизу № 67/07-88 від 27.02.2015 року.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України при проведенні експертизи у сумі 2 641 гривень 20 копійок, перерахувавши вказану суму на розрахунковий рахунок 0004, МФО 805012, , отримувач УДКСУ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Дніпропетровської області, призначення платежу на експертизу № 08/3.1/3.3-404 від 29.08.2016 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_4 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 20 706 грн. 09 коп. та 15 300 гривень процесуальних витрат, пов`язаних з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_4 розмір моральної шкоди в сумі 70 000 грн.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1