Справа № 206/5543/15-к
Провадження № 1-кп/206/18/16
У Х В А Л А
(про зміну запобіжного заходу)
"14" січня 2016 р. м.Дніпропетровськ

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника-адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000669 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України,-
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000669 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного західу з домашнього арешту на тримання під вартою, так як останній постійно порушує умови домашнього арешту, допускає систематичні неявки до суду, а також не перебуває за місцем свого мешкання в період часу визначений ухвалою про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Обвинувачений, думку якого підтримав захисник-адвокат, заперечували проти задоволення клопотання прокурора про міну запобіжного заходу, просили в задоволенні клопотання прокурора відмовити.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши доводи зазначеного клопотання, з додержанням правил, передбачених главою 18 КПК України, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 п. 5 ст. 183 КПК України - тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
Застосовуючи такий запобіжний захід як тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України, обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, який він скоїв не відбувши покарання за вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 21.04.2015 року.
На стадії досудового слідства ОСОБА_4 ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13.08.2015 року, було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Під час судового розгляду запобіжний захід ОСОБА_4 у виді домашнього арешту біло продовжено.
Разом з тим як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_4 , систематично порушує вимогу запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не з"являвся у судові засідання за викликом суду, будучи належним чином повідомлений про дату та час слухання справи під особистий підпис у розписках, які маються в матеріалах справи.
Тривалий час, а саме з 22.12.2015 року по 14.01.2016 року, знаходився у розшуку, що свідчить про неможливість, виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов"язків, а також запобігання ризикам шляхом застосування більш м"яких запобіжних заходів, не повязаних з триманням під вартою.
Крім цього відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов"язків, передбачених цим кодексом, крім випадків передбачених ч. 4 цієї статті. Суд вважає, що в даному випадку слід визначити розмір застави. Відповідно до ч. 5 п.2 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, в розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.
Враховуючи, вищевикладене, та оцінюючи в сукупності всі обставини справи, суд вважає, що клопотання прокурора слід задоволити та застосувати запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.
Виходячи з викладеного, на підставі ст. ст.29,55,62,63,129 Конституції України, керуючись ст. ст.131,132,176-179, 182 -184, 193-194КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Дніпропетровської прокуратури №1 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу на тримання під вартою - задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши під варту із зали суду.
Строк дії ухвали до 11 березня 2016 року включно.
Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 110240 гривень, який достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обовязків, передбачених КПК України.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов"язки:
1) прибувати за кожною вимогою до суду.
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Копію ухвали вручити обвинуваченому і прокурору, та направити начальнику Дніпропетровської УВП №4 - для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1