Провадження № 1-кс/200/7612/17
07 серпня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю представника скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , представника скаржника ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_8 про скасування постанови слідчого та зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
Виносячи постанову про передачу майна на зберігання, ОСОБА_6 , як на правову норму такої слідчої дії, послався на норми ст. 100 КПК України, якими врегульовано зберігання речових доказів та спеціальну конфіскацію. Однак ні земельна ділянка, ні недобудований будинок речовими доказами не визнано. Це є ще однією підставою вважати постанову ОСОБА_6 від 06 липня 2017 року незаконною. КП «Муніципальна варта», якому ОСОБА_6 передав на зберігання його майно, не є органом, у складі якого існує слідчий підрозділ, а тому не є тим органом, якому, у відповідності до вимог п. 4 Порядку зберігання речових доказів, що затверджений постановою Кабміну України № 1104 від 19 листопада 2012 року, можна передати на зберігання речові докази. Цей факт є ще одним свідченням незаконності зазначеної постанови слідчого ОСОБА_6 . Через те, що постанову від 06 липня 2017 року слідчий ОСОБА_6 , як видно з наведеного аналізу, виніс за межами своєї компетенції та незаконно, вона не підлягає виконанню особами, інтереси яких порушує, тобто ним. Як власника нерухомого майна та користувача земельної ділянки, про прийняті рішення з передачі його майна іншим особам його слідчий ОСОБА_6 не повідомив, чим порушив його права, як власника майна. З цих підстав, спираючись на норми ст.ст. 303, 306-307 КПК України, вважає, що має право на задоволення скарги.
У судовому засіданні представники скаржника скаргу підтримали, прохали задовольнити. Пояснення надали аналогічні її тексту. Додатково пояснили, що ОСОБА_8 не є власником нерухомого майна, що розташовано по АДРЕСА_1 . Також він є власником будівельних матеріалів та будівельної техніки, що знаходяться на огородженій території недобудованого будинку по АДРЕСА_1 . На підтвердження цього надали відеозапис здійснення обшуку, на якому видно, що на цьому будівельному майданчику знаходяться будівельні матеріали та техніка. Через те, що ОСОБА_8 працівники КП «Муніципальна варта» не допускають на ту територію, де знаходяться його будматеріли та техніка, а допускають будь-яких інших сторонніх осіб, його власність руйнується та розкрадається. Крім того, ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва якою накладено арешт на землю та недобудований будинок, не стосується житлових приміщень, тобто квартир, що розташовані у б. АДРЕСА_1 . Власниками чотирьох квартир у цьому будинку є люди, які їх придбали, і права яких порушуються незаконною постановою слідчого ОСОБА_6 .З цих підстав прохали постанову скасувати, а майно передати ОСОБА_11 на зберігання.
Прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав. Представники скаржника та слідчий не заперечували проти розгляду скарги за відсутності прокурора. З цих підстав скаргу, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, розглянуто за відсутності слідчого та прокурора.
Згідно з нормою п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні. Відповідно до вимог п.п. 2, 9 ч. 1 ст. 7 КПК України, однією із засад кримінального провадження, є недоторканість права власності. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Нормою ч. 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу. Згідно з вимогами п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого або прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Згідно з вимогами ч. 3 цієї статті, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Розглянувши скаргу та надані до неї додатки, заслухавши пояснення представників скаржника та слідчого, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 ОСОБА_8 набув на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2016 року, у спорі між ним та ОСОБА_12 . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року це рішення скасовано. На виконання цієї ухвали про скасування рішення з набуття ОСОБА_8 права власності, державними реєстраторами скасовано державну реєстрацію за ним права власності на нерухоме майно у вигляді об`єкта незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 . Таким чином, на даний час, до вирішення спору по суті, ОСОБА_8 не можна вважати власником нерухомого майна у вигляді об`єкта незавершеного будівництва площею 1088,8 кв.м. по АДРЕСА_1 . Через те, що його не можна вважати власником цього нерухомого майна та тому, що власником земельної ділянки, на якій розташовано нерухоме майно, є територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, накладенням арешту на це майно, що зроблено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, його права, як власника, не зачіпаються. Крім того, для вирішення слідчим суддею питання про скасування постанови слідчого при зверненні до суду зі скаргою у відповідності до норми п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, або відмови у її скасуванні, спочатку треба мати рішення слідчого чи прокурора про відмову у задоволенні клопотання. Звертаючись до суду з цією скаргою, ОСОБА_8 попередньо не надав слідчому ОСОБА_6 клопотання про скасування постанови від 06 липня 2017 року про передачу на зберігання до КП «Муніципальна варта» нерухомого майна у вигляді земельної ділянки та розташованого на ній об`єкта незавершеного будівництва площею 1088,8 кв.м. по АДРЕСА_1 . Він не отримав відмови слідчого у задоволенні клопотання у вигляді постанови. Через те, що клопотання ОСОБА_11 до слідчого ОСОБА_6 про скасування постанови, яка, на думку скаржника, винесена незаконно, немає, та відповідно немає відмови з боку слідчого ОСОБА_6 у задоволенні клопотання ОСОБА_11 , відсутній і сам предмет, який має бути розглянутий слідчим суддею постанова про відмову у задоволені клопотання. За відсутності самого предмету оскарження іншого рішення, як про відмову у задоволенні скарги, прийняти неможливо.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 16, 236, 303, 307, 369, 371-372, 395 КПК України, -
Скаргу ОСОБА_8 про скасування постанови слідчого та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні скарги у іншій частині відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1