АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
особи, яка подала заяву ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 12 травня 2017 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 12 травня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про повернення майна.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, вважаючи її незаконною.
Зазначає, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , який є її чоловіком, в їх квартирі було проведено обшук, під час якого, крім іншого, вилучено її особисті речі. Проте, вилучені речі, як на стадії досудового розслідування, так і за результатами судового розгляду кримінального провадження, їй не повернуто. Вона зверталася із заявами про повернення майна до органу досудового розслідування та прокурора, проте в задоволенні її заяви відмовлено з тих підстав, що вона не є стороною кримінального провадження.
З огляду на це вона звернулась із заявою про повернення тимчасово вилученого майна до суду, який в задоволенні її заяви відмовив.
В суді апеляційної інстанції уточнила апеляційні вимоги, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та призначити новий судовий розгляд.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу із уточненнями та просила її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, до Оболонського районного суду міста Києва звернулася ОСОБА_6 із заявою про повернення тимчасово вилученого майна. В обґрунтування поданої заяви зазначала, що вироком цього ж суду від 13.01.2017 року засуджено ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, який є її чоловіком. Під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні 24.09.2015 року у її помешканні проведено обшук, під час якого вилучено значну кількість речей, в тому числі її особисті, які не мають відношення до провадження і не визнані речовими доказами. Проте, ні на стадії досудового розслідування, ні за результатами судового розгляду вилучені речі їй не повернуті.
ОСОБА_6 зверталася із заявами про повернення майна до органу досудового розслідування та прокурора, проте в задоволенні її заяви відмовлено з тих підстав, що вона не є стороною кримінального провадження.
З огляду на це ОСОБА_6 звернулась із заявою про повернення тимчасово вилученого майна до суду. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 12 травня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про повернення майна.
Прийняте рішення суду мотивоване тим, що вироком Оболонського районного суду міста Києва від 13.01.2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.185 КК України. Проте, в долучених до матеріалів провадження документах відсутні відомості про визнання цих речей речовими доказами та долучення їх до матеріалів провадження, про місце їх зберігання чи передачі суду. До того ж, як вважає суд, клопотання не містить конкретний перелік речей, які належать ОСОБА_6 , а також доказів на підтвердження права власності на них. Крім цього, нормами КПК України не передбачено порядку ухвалення додаткового судового рішення щодо долі речових доказів, які не були зазначені у вироку суду та які суду не передавались.
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.537, п.4 ч.2 ст.538 КПК України під час виконання вироків суд, який ухвалив вирок, має право вирішувати, крім іншого, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

За приписами ст.368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, поряд з іншим, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Частиною 6 статті 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Незважаючи на відсутність прямого механізму щодо вирішення долі вилучених під час обшуку речей, суд зобов`язаний під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, розглянути таку заяву, керуючись загальними засадами кримінального провадження та діючи з метою захисту прав особи, яка вказує про їх порушення.

Відмова у задоволенні заяви (клопотання) ОСОБА_6 про повернення майна з тих підстав, що провадження розглянуто у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України і судом не досліджувались докази, в долучених до матеріалів провадження документах відсутні відомості про визнання цих речей речовими доказами та долучення їх до матеріалів провадження, про місце їх зберігання чи передачі суду, фактично унеможливлює судовий захист прав особи щодо вирішення питання про повернення майна, яке було вилучено у кримінальному провадженні
Крім цього, судом першої інстанції було порушено встановлений нормами кримінального процесуального Закону порядок розгляду поданої заяви.

Згідно з правилами ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу. У судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності.
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Проте, як вбачається з матеріалів судового провадження, розгляд заяви судом першої інстанції відбувся без участі прокурора, незважаючи на те, що в заяві фактично ставиться питання про повернення вилученого майна, процесуальний статус якого судом не з`ясовано.

З наведених підстав ухвала суду підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 12 травня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про повернення майна, скасувати та призначити у даному кримінальному провадженні новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________________ ________________ _______________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3