Справа № 131/176/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2017 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
В складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні залу суду у м. Липовець обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 13.03.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 03.01.2017 року, про обвинувачення неповнолітнього

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, учень 11 класу Жаданівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, виховується у повній сім`ї, неодруженого, перебуває на обліку у кримінальній міліції у справах неповнолітніх з липня 2016 року, раніше судимого Іллінецьким районним судом Вінницької області від 13.07.2016 року із змінами згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 13.10.2016 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4 ,

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
В кінці липня 2016 року, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи повз території колишнього колективного господарства, що в с. Жадани, Іллінецького району, Вінницької області, побачив декілька дикоростучих рослин коноплі, після чого маючи умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, зірвав одну рослину, і тим самим незаконно придбав, після чого поміщену до полімерного пакету рослину коноплі переніс до домогосподарства в якому проживає, та яке розташоване в АДРЕСА_1 , де сховав в підсобному приміщенні і тим самим незаконно зберігав вказаний наркотичний засіб без мети збуту.
У подальшому неповнолітній ОСОБА_3 , висушивши вказану рослину коноплі, руками її подрібнив, і тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб, який помістив до полімерного пакету та з якого взявши частину вжив шляхом куріння через саморобний пристрій для куріння (бульбулятор). Залишки рослини коноплі та насіння неповнолітній ОСОБА_3 зібрав в скляну банку та сховав в підсобному приміщенні (літній кухні), для подальшого використання у власних потребах.
На підставі ухвали слідчого судді Іллінецького районного суду від 16.01.2017 року працівниками Іллінецького відділення поліції проведено обшук в домогосподарстві де проживає неповнолітній ОСОБА_3 , під час якого в підсобному приміщенні в дивані виявлено та вилучено скляну банку, в середині якої знаходилось насіння коноплі та подрібнена речовина з характерним запахом коноплі, яка згідно висновку експерта № 84 від 23.01.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 7.02 г., а насіння, яке надане на дослідження являється насінням роду Коноплі, загальною масою 49,90 г. до наркотичних засобів не відноситься.
Крім цього, в підсобному приміщенні виявлено та вилучено два фрагменти пластикової пляшки та два фрагменти фольгованого паперу за допомогою яких неповнолітній ОСОБА_3 вживав наркотичний засіб.
Відповідно до висновку експерта № 83 від 24.01.2017 року нашарування речовини на внутрішній поверхні фрагмента пластикової пляшки з відсутньою нижньою частиною - містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, масою 0,033 г. у перерахунку на висушену речовину.
Нашарування речовини темно-коричневого кольору на двох фрагментах фольгованого паперу містять особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу, загальною масою 0,018 г. у перерахунку на суху речовину.
Такі умисні дії обвинуваченого органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України, а саме: незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Під час підготовчого судового засідання сторони надали суду угоду про визнання винуватості укладену 13.03.2017 року між начальником Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ч.2 ст.468 КПК України.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України. ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 , а саме: у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання із невідбутою частиною покарання згідно вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.07.2016 року із змінами згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 13.10.2016 року та призначити покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_6 ..

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, тому просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, в обсязі обвинувачення, пояснивши, що права надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, дав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 також просить суд затвердити году укладену між його підзахисним та прокурором, вказуючи на дотримання вимог КК та КПК України при її укладенні.
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 вказала на наявність її згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та її сином.
Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих не має; особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого.
Так, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується задовільно, на даний час не навчається, доброзичливий із сусідами, проживає у повній сім`ї з обома батьками та трьома сестрами, батьки піклуються про сина, умови проживання сім`ї задовільні. ОСОБА_3 перебуває на обліку у кримінальній міліції у справах неповнолітніх з липня 2016 року, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

ОСОБА_3 раніше судимий 13.07.2016 року Іллінецьким районним судом Вінницької області із змінами згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 13.10.2016 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, його звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки та покладено обов`язки визначені ст.76 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.
З огляду на наведене та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд вважає, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується неповнолітній ОСОБА_3 , а саме: незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, а отже його дії вірно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.1 ст.309 КК України.

Суд, переконавшись, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого виду та міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до правил ст.100, 124 КПК України.

Також судом встановлено, що в ході судового розгляду обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, ст.12, 65-67, 395 КК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 13.03.2017 року між начальником Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 03.01.2017 року.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13.03.2017 року покарання, у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.07.2016 року із змінами згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 13.10.2016 року у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази, що зберігаються в кімнаті речових доказів Іллінецького ВП Гайсинського ВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення дослідження наркотичних та психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в сумі 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 40 коп.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Після проголошення вироку його копію негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1