Справа №577/5014/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/444/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Клопотання слідчого, прокурора, сторони кримінального провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП у Сумській області ОСОБА_8 про накладення арешту на мобільний телефон марки «Nomі I507 Spark» належний потерпілому ОСОБА_9 .

Згідно ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого, оскільки виходячи із завдань і мети арешту, збереження речового доказу, яким визнаний телефон, що є предметом злочину у конкретному кримінальному провадженні, може бути забезпечено шляхом передання власнику на відповідальне зберігання, не потребує втручання суду і вирішується безпосередньо слідчим шляхом винесення відповідної постанови, як то визначено ст.100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на мобільний телефон марки «Nomі I507 Spark» належний ОСОБА_9 , який був тимчасово вилучений 28.11.2016 року у підозрюваного ОСОБА_10 , та обмежити право відчужувати, розпоряджатись та користуватись ним. В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги прокурор зазначає, що вказаний мобільний телефон є предметом кримінального правопорушення, а тому підпадає під ознаки речового доказу, що є підставою для накладення на нього арешту. При цьому, прокурор вказує, що незастосування такого засобу забезпечення кримінального провадження може призвести до відчуження, приховування, зміни або знищення мобільного телефону, який необхідний для проведення слідчих та процесуальних дій.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на мобільний телефон, дослідивши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 листопада 2016 року СВ Конотопського ВП ГУНП у Сумській області розпочато досудове розслідування, кримінального провадження за ознаками протиправного заволодіння ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 мобільним телефоном у потерпілого ОСОБА_9 , шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що є ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

28 листопада 2016 року підозрюваний ОСОБА_10 добровільно видав працівникам поліції Конотопського ВП ГУНП в Сумській області мобільний телефон «Nomi I507 Spark» ІМЕІ: НОМЕР_1 , який вони разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відібрали у ОСОБА_9 .

Того ж дня мобільний телефон оглянуто та визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Слідчий СВ Конотопського ВП ГУНП у Сумській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором, звернулася до суду з клопотанням про арешт вказаного майна.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2016 року було у задоволенні цього клопотання, і колегія суддів погоджується з таким судовим рішення виходячи з наступного.

Так, ч. 1 ст. 170 КПК України вказує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, арешт майна, як один із заходів забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про арешт мобільного телефону, слідчий суддя своє рішення правильно мотивував тим, що сторона обвинувачення не довела необхідність арешту, а також, що виходячи із завдань і мети арешту, збереження речового доказу, яким визнаний телефон, що є предметом злочину у конкретному кримінальному провадженні, може бути забезпечено шляхом передання власнику на відповідальне зберігання, що не потребує втручання суду і вирішується безпосередньо слідчим шляхом винесення відповідної постанови, як то визначено ст.100 КПК України.

Таких висновків слідчого судді не спростував і прокурор у своїй апеляційній скарзі, оскільки не навів обґрунтованих підстав вважати, що потерпілий може відчужувати, приховати, змінити або знищити мобільний телефон, з огляду ще й на те, що в судовому засіданні суду першої як потерпілий так і його законний представник пояснювали, що це єдиний засіб зв`язку між ними, який потрібен їм для повсякденного використання та навчання.

Що стосується необхідності проведення експертного дослідження мобільного телефону з метою встановлення його ринкової вартості на час скоєння злочину та у разі виникнення необхідності надання його для ознайомлення підозрюваним при відкритті матеріалів кримінального провадження відповідно до вимог ст.290 КПК України та суду під час судового провадження відповідно до ст.357 КПК України, то знаходження мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_9 не створює перешкод для проведення вказаних слідчих та процесуальних дій.

Крім того, як пояснив в ході апеляційного розгляду прокурор мобільний телефон з 28.11.2016 року знаходиться на експертному дослідженні

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що потерпілий є власником зазначеного телефону, а накладення на нього арешту, тобто обмеження прав потерпілого в даному випадку не відповідає меті і завданням забезпечення кримінального провадження і є не співрозмірним обмеженню права власності.

За таких обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Конотопського ВП ГУНП у Сумській області ОСОБА_8 про накладення арешту на мобільний телефон марки «Nomі I507 Spark» IMEI: НОМЕР_1 , належний ОСОБА_9 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя ОСОБА_2