Справа № 161/5415/17 Провадження №11-сс/773/188/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2017 року про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_10 звернулась до слідчого судді Луцького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на майно гр. ОСОБА_9 , вилучене під час огляду місця події від 03.04.2017 року.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 06 квітня 2017 року вказане клопотання задоволено.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, а саме транспортний засіб, посвідчення про реєстрацію транспортного засобу та мобільний телефон.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора та слідчого, які проти задоволення апеляційної скарги заперечили, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Дані вимоги закону слідчим суддею при винесенні ухвали про накладення арешту на майно були в повній мірі дотримані.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 03.04.2017 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000024 про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.201 КК України.
Постановою слідчого від 04.04.2017 року вилучене майно було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, та вказано, що автомобіль марки «PEUGEOT 406» р.н. НОМЕР_1 є знаряддям злочину

Враховуючи викладене суд першої інстанції підставно прийшов до висновку, що вилучене під час огляду майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому відповідно до ст. 170 КПК України підлягає арешту.
З урахуванням вищевикладеного апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, при розгляді клопотання судом з`ясовані всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту і підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених у апеляційній скарзі захисника немає.
Разом з тим в суді апеляційної інстанції встановлено, що автомобіль марки «PEUGEOT 406» р.н. НОМЕР_1 та посвідчення про його реєстрацію № НОМЕР_2 в порушення приписів ухвали слідчого судді від 06.04.2017 року, згідно постанови старшого слідчого СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_10 від 12.04.2017 року, передано на зберігання ОСОБА_9 , що підтверджується актом прийому передачі речових доказів у кримінальному провадженні та розпискою від 12.04.2017 року. Оскільки ОСОБА_9 являється громадянином Республіки Білорусь і фактично користуватиметься арештованим майном поза межами територіальної сфери дії рішення слідчого судді про арешт майна, що надає йому можливість і розпоряджатися останнім, то, відповідно, органом досудового розслідування в даному випадку фактично знівельовано можливість реального виконання оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404-405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2017 року про накладення арешту на майно вилучене - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Судді: