Справа № 752/4813/17
Провадження №: 1-кп/752/547/17
УХВАЛА

підготовчого судового засідання
19.07.2017 р. м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
провівши підготовче судове засідання за кримінальним провадженням № 0011751 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нижній Новгород, РФ, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,
обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
До Голосіївського районного суду м. Києва передано вищевказаний обвинувальний акт.
Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити справу до судового розгляду.
Обвинувачений підтримав думку прокурора.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, підлягає поверненню прокурору виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити відомості, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, які висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян протии Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у контексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинуваченння (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінські протии Австрії»). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необіхдно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі щодо надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, та, відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Песільє та Сассі протии Франції»).
Так, в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення викладено наступним чином, а саме: ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він будучи раніше судимий за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не став та маючи не зняту і не погашену встановленому порядку судимість, повторно вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обстави, а саме: 09.12.2016 року близько 16.00 пройшовши повз охорону проник до ліцею «Голосіївський» № 241, який розміщений за адресою: м. Київ вул. Голосіївська 12 з метою вчинення крадіжки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 перебуваючи на другому поверсі охоронюваного навчального закладу зайшов до навчальною класу № 230, та переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно викрав чуже майно, а саме ноутбук чорного кольору марки «АSUS» вартістю 4954 гри., який знаходився на столі вчителя. В подальшому вищевказаний ноутбук ОСОБА_3 сховав у свою сумку чорного кольору та швидко покинув приміщення закладу. Покинувши приміщення навчального закладу ОСОБА_3 направився до пл. Деміївської у м. Києві, де за 1200 гри. продав раніше викрадений ноутбук невідомій особі.
За вказаним епізодом дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення.
Відповідно до п. 1 примітки до ст. 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Однак, враховуючи, що при викладенні обвинувачення зазначено, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та має не зняту і не погашену встановленому порядку судимість, при дослідженні даного обвинувального акту судом було встановлено, що у кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України відсутня така кваліфікуюча ознака як вчинення злочину повторно, що є грубим порушенням норм КК України, КПК України та права обвинуваченого на захист.
У зв`язку з викладеним вище, суд вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акта, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

При цьому, суд при поверненні обвинувального акта прокурору враховує також відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді.

Крім того, як вбачається із надісланої на адресу суду заяви потерпілої ОСОБА_5 , остання зазначає про необхідність задоволення її цивільного позову.
Однак, в даному обвинувальному акті всупереч вимог п. 7 ч. 1 ст. 291 КПК України не зазначені відомості про заявлений цивільний позов.
Крім того, всупереч вимог ч. 4 ст. 291 КПК України вищевказаний цивільний позов до даного акту долучено не було.
У зв`язку з чим, переданий до суду обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що вказує на наявність підстав для його повернення прокурору з метою усунення вищезазначених недоліків.
З урахуванням наведеного, оскільки даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: в ньому кваліфікація дій обвинуваченого викладена не повно, а також враховуючи інші вищеперераховані недоліки, суд приходить до висновку, що вони виключають можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду і повинні бути усунуті в порядку, визначеному ст. 314 КПК України.
У зв`язку з чим, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, необхідно повернути прокурору.
Керуючись ст. ст. 291, 303, 314-317 КПК України, суд
У ХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0011751 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 для усунення виявлених недоліків.
Ухвала судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 7 діб з моменту оголошення.
Суддя