Справа № 574/288/17
Провадження № 1-в/574/12/2017
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2017 року Буринський районний суд Сумської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
представника Буринського ВП ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду подання про встановлення адміністративного нагляду у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєрск, Донецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.05.2009 року Каменобродським районним судом м. Луганська за ст.186 ч.3, 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнився 11.08.2010 року відбувши строк покарання,
в с т а н о в и в:
Начальник Буринського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_5 звернувся до суду з поданням про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_4 мотивуючи тим, що останній раніше неодноразово судимий, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, скоює адміністративні правопорушення, на попередження щодо можливого встановлення адміністративного нагляду не реагує.
В судовому засіданні представник Буринського відділення поліції ОСОБА_3 подання підтримав, пояснивши, що ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями і на цьому ґрунті скоює адміністративні правопорушення, на попередження не реагує, просив встановити відносно останнього адміністративний нагляд строком на один рік.
ОСОБА_4 визнав факт вчинення ним адміністративних правопорушень після звільнення з місць позбавлення волі. Пояснив суду, що працівники поліції письмово попереджували його про можливість встановлення адміністративного нагляду, однак він належно не реагував на це. Щодо встановлення адміністративного нагляду відносно нього не заперечував.
Суд, вислухавши доводи представника Буринського ВП ОСОБА_3 , пояснення ОСОБА_4 , дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 02.05.2009 року був засуджений Каменобродським районним судом м. Луганська за ст.186 ч.3, 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнився 11.08.2010 року, відбувши строк покарання, що вбачається з довідки про судимість та копії довідки про звільнення (а.с.3,4).
Після звільнення з місць позбавлення волі останнього було ще двічі засуджено Лисичанським міським судом Луганської області 02.03.2012 року за ст.185 ч.2 КК України до 5 місяців арешту та 06.06.2012 року за ст.185 ч.2, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до 6 місяців арешту (а.с.7). Звільнився 28.08.2012 року у зв`язку з відбуттям строку покарання.
Разом з тим, відповідно до п.5) ст.89 КК України такими що не мають судимості визнаються особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
З врахуванням наведеного та строку звільнення ОСОБА_4 після відбуття покарання, судимість по вирокам Лисичанського міського суду Луганської області від 02.03.2012 року та 06.06.2012 року на день розгляду даного подання є погашена, а вирок Каменобродського районного суду м. Луганська, щодо його засудження за ст.186 ч.3, 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, в матеріалах справи відсутній і суду не наданий.
Суд звернув увагу органів досудового розслідування на вказані обставини, повертаючи 09.02.2017 року аналогічне подання на доопрацювання та належного оформлення, але це не стало предметом належної перевірки.
Відповідно до п. «в» ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі» (далі Закон) адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб засуджених до позбавлення волі за тяжкі, особливо тяжкі злочини або засуджених два і більше разів до позбавлення волі за умисні злочини, якщо вони після відбування покарання або умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, незважаючи на попередження органів внутрішніх справ, систематично порушують громадський порядок і права інших громадян, вчиняють інші правопорушення.
Підставами для встановлення адміністративного нагляду для осіб вищевказаної категорії є матеріали органів внутрішніх справ ( п. «в» ст.4 Закону).
При цьому в поданні мають бути визначені обмеження, які пропонує встановити на підставі статті 10 цього Закону відповідний начальник установи виконання покарань чи начальник органу внутрішніх справ щодо поведінки піднаглядного, та обґрунтування доцільності таких заходів. Разом з поданням до суду надсилаються копія вироку та матеріали, що свідчать про необхідність встановлення адміністративного нагляду за відповідною особою (ст.5 Закону).
Однак при повторному зверненні до суду з цим поданням вказані вимоги закону належними чином не виконанні, оскільки суду не надано вирок Каменобродського районного суду м. Луганська від 15.05.2009 року яким ОСОБА_4 засуджений за ст.186 ч.3, 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.
Суд вважає, що саме вирок суду, який набрав законної сили є належним доказом на підтвердження обставин про засудження особи.
Крім цього, пропонуючи встановити відповідні обмеження щодо ОСОБА_4 , ініціатор подання, в порушення ст.5 Закону не обґрунтував доцільності саме таких заходів.
Сам факт притягнення останнього до адміністративної відповідальності на протязі 2016-2017 років та винесення щодо останнього попереджень про можливість встановлення адміністративного нагляду без встановлення вищевказаних обставин без дотримання вимог ст.5 зазначеного Закону, не може бути підставою для застосування до особи певних обмежень її конституційних прав.
Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Виходячи з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на вирішення інших матеріалів, в яких пропонується обмежити конституційні права та свободи особи.
Таким чином суд приходить до висновку, що встановлення адміністративного нагляду з наведених в поданні обґрунтувань є передчасним і не ґрунтується на засадах верховенства права та суперечить вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.1-6 Закону України Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі ,-
п о с т а н о в и в:
В задоволенні подання начальника Буринського ВП Конотопського ГУ НП в Сумській області ОСОБА_5 про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_4 відмовити.
Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області на протязі семи днів з дня її оголошення.
Головуючий: