Справа № 309/3304/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 23.11.2016 по кримінальному провадженні №11-кп/777159/17, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення. передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, із середньою освітою, одружений, пенсіонер, не судимий, засуджений:

- за ч.2 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн..

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставинах.

Так, ОСОБА_6 , 13.07.2016, приблизно о 18 год., на подвір`ї свого будинку за місцем проживання, за адресою АДРЕСА_1 , під час сварки зі своїм зятем ОСОБА_9 , який зі своєю сім`єю проживає у вказаному будинку, і з яким перебуває в тривалих неприязних відносинах, почав заштовхувати до будинку свою доньку ОСОБА_7 яка, перебуваючи в будинку та почувши галас, вийшла на подвір`я та почала висловлюватися нецензурними словами на адресу ОСОБА_6 , на захист свого чоловіка ОСОБА_9 .. Коли, ОСОБА_7 почала опиратися, то ОСОБА_6 ногою штовхнув її до приміщення будинку, після чого вона хотіла повернутися на подвір`я, а ОСОБА_6 , будучи обуреним її діями, схопив її руками за волосся, почав тягнути та штовхати до будинку, і в зв`язку з тим, що остання опиралася, два рази вдарив її кулаком правої руки по потилиці. У подальшому ОСОБА_6 , взявши у своєї матері ОСОБА_10 , яка знаходилася на подвір`ї біля будинку, дерев`яний ціпок, умисно наніс ним один удар ОСОБА_7 по лівому стегну.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду від 23.11.2016 скасувати, а кримінальне провадження про його обвинувачення за ч.2 ст. 125 КК України - закрити за відсутністю в його діяннях складу злочину. Уважає, що суд першої інстанції підійшов упереджено до розгляду справи, проігнорував повністю його показання та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які є мамою та бабусею

-2-

потерпілої, і які стверджували, що він не наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 .. На його думку суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він перебуває в неприязних відносинах із потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_9 , є однією сім`єю та зацікавлені у вирішенні справи на їх користь, а тому за відсутності інших доказів на підтвердження в його діяннях складу злочину їх покази слід оцінити критично. При розгляді справи просить дати оцінку неодноразовим його заявам у поліцію із приводу неправомірних дій потерпілої та її чоловіка, оскільки суд першої інстанції ці доводи проігнорував.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який уважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, пояснення потерпілої про безпідставність апеляційної скарги, промову прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу, оскільки вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Як установлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування й судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України при обставинах викладених у вироку суду, ґрунтуються на зібраних та досліджених при судовому розгляді доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Кваліфікація діяння обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, є вірною.

Мотивуючи висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 та наявний у матеріалах кримінального провадження висновок судово-медичної експертизи, які судом перевірені під час судового розгляду. Крім того, суд першої інстанції обґрунтував своє рішення щодо оцінки показів свідка ОСОБА_11 матері потерпілої та ОСОБА_10 бабусі потерпілої, як такі, що спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_6 ..

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, така повністю підтверджена доказами, дослідженими під час судового розгляду, які оцінені судом відповідно до вимог статті 94 КПК України.

Зокрема, з показань обвинуваченого ОСОБА_6 , наданих ним у суді першої інстанції вбачається, що потерпіла є його донькою. З нею в нього, його дружини та його матері склались вкрай неприязні стосунки, які періодично виливаються у сварки, а останнім часом і бійки. У провадженні Хустського районного суду знаходиться кримінальне провадження за підозрою його зятя ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. 13.07.2016, він повернувся із суду додому, де його дружина повідомила, що його мама плаче у дворі будинку. Він вийшов у двір, де побачив, що потерпіла зі своїм чоловіком, його зятем кричали біля його мами, яка відбивалась від них палицею.

-3-

На його запитання, як їм не соромно, ОСОБА_9 підставив йому кулак під ніс і сказав, що він буде ще мати проблеми. На ці слова, він сказав йому, щоб той ішов до свого місця проживання в с. Сокирницю, де прописаний і залишив у спокої його сім`ю. Ніяких ударів він не наносив потерпілій і не вважає себе винним.

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 стверджується, що 13.07.2016, після обіду, приблизно о 17 год. повернулась із суду додому. Біля входу в будинок сиділа її бабуся, а чоловік затримався біля автомобіля. Вона зайшла в будинок, і через кілька хвилин почула крики, після чого вибігла у двір, де побачила як обвинувачений б`є кулаком її чоловіка по голові, намагаючись ударити його по обличчі. Вибігаючи з будинку, вона почала кричати, що знову сталося, на що бабуся вдарила її палкою по правому стегну. Обвинувачений, почав її заштовхувати в будинок. Вона чинила опір, не бажала заходити в будинок, і обвинувачений штовхнув її ногою в коридор будинку. Після чого, вона хотіла повернутись, на що обвинувачений схопив її за волосся, і потягнув у будинок. Вона опиралася, після чого обвинувачений два рази вдарив її кулаком у потилицю, тримаючи за волосся, витягнув її у двір, де мати нанесла їй удар зліва у плечі. Обвинувачений, вихопивши від бабусі палку, наніс їй удар по лівому стегну. У результаті чого вона отримала тілесні ушкодження.

Показаннями свідка ОСОБА_9 стверджується, що 13.07.2016, після повернення додому з м. Хуста, бабуся його дружини ОСОБА_10 вдарила його своєю палкою по руці, коли він намагався зайти до будинку, після чого між ними виникла сварка й обвинувачений наніс йому вдар кулаком у потилицю. На крики вийшла потерпіла в той момент, коли обвинувачений наносив йому вдар по голові. Вона стала виясняти, що трапилося, на що обвинувачений почав заштовхувати її до хати. Потерпіла пручалася, після чого обвинувачений ударив її рукою по плечах, і ногою по сідницях. Далі останній наніс потерпілій два удари по голові. Після чого, потерпіла схопилася за стіну, розвернулась, і обвинувачений схопив її за волосся, і почав тягнути її, то в хату, то у двір.

Висновком експерта №423 від 18.08.2016, підтверджується те, що в потерпілої ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження у вигляді синців: середньої третини правого стегна по зовнішній поверхні; середньої третини лівого стегна по зовнішній поверхні; області лівої лопатки. Згідно консультації невропатолога в потерпілої встановлено діагноз: «ЗЧМТ, струс головного мозку». Згідно медичної картки №8628-873 у ОСОБА_7 встановлено діагноз: «Закрита ЧМТ зі струсом головного мозку, остеохондроз поперекового відділу хребта із протрузіями м/х дисків L4-L5, L5-S1 з м`язево - тонічним синдромом, больовим синдромом». Тілесні ушкодження у вигляді: синців середньої третини правого та лівого стегон по зовнішніх поверхнях виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могла бути дерев`яна палка, що діяли по механізму удару. Тілесні ушкодження у вигляді: синця лівої лопатки виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки сторонньої особи, що діяли по механізму удару. Тілесні ушкодження у вигляді: «ЗЧМТ, струс головного мозку» виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути руки сторонньої особи або дерев`яна палка, що діяли по механізму удару. Усі вищевказані тілесні ушкодження спричинені за короткий проміжок часу, один за одним і можуть вкладатися в час події, що мали місце 13.07.2016 року. Тілесні ушкодження у вигляді синців слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності. Тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, слід кваліфікувати як тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

-4-

З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що останній не спричинив та не наносив потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та оцінює їх як спосіб захисту та намір уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки показання потерпілої та свідка ОСОБА_9 є узгодженими, послідовними та підтверджуються висновком експертизи №423 від 18.08.2016.

Апеляційний суд також, відхиляє доводи апеляційної скарги про заяву обвинуваченого до органів поліції щодо неправомірних дій потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 , оскільки вони не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у вказаному кримінальному провадженні щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 , жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції, а отже, не мають жодного значення в даному кримінальному провадженні а тільки свідчать про довготривале існування неприязних стосунків між потерпілою та обвинуваченим.

Таким чином, суд першої інстанції дав вірну, об`єктивну та правильну оцінку, наявним у матеріалах кримінального провадження та перевіреним у судовому засіданні доказам, з урахуванням усіх фактичних обставин кримінального провадження.

Крім того, апеляційним судом не встановлено порушень вимог кримінального процесуального закону при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ..

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.125 КК України суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є злочином невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, зокрема, позитивну характеристику за місцем проживання; відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин та ставлення обвинуваченого до наслідків вчиненого та належним чином вмотивував в цій частині своє рішення.

Решта доводів апеляційної скарги не носять правового характеру, і не впливають на законність та обґрунтованість постановленого в даному кримінальному провадженні судового рішення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміни вироку, перевіркою матеріалів кримінального провадження в апеляційному порядку не встановлено.
Разом із тим, апеляційний суд уважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку щодо ОСОБА_6 посилання на кваліфікуючу ознаку тілесне ушкодження, що спричинило незначну втрату працездатності, оскільки, як убачається з обвинувального акту, така кваліфікуюча ознака злочину при висуненню обвинувачення ОСОБА_6 органом досудового розслідування в провину останньому не ставилася.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 23.11.2016 щодо ОСОБА_6 - без змін.

-5-

Виключити з мотивувальної частини вироку щодо ОСОБА_6 посилання на кваліфікуючу ознаку тілесне ушкодження, що спричинило незначну втрату працездатності.

На ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: