Дата документу Справа № 335/4086/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 335/4086/17 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/778/395/17 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатыв ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10

розглянула 18 квітня2017року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2017 року про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодар Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України за наступних обставин.

Так, в період з 05.01.2010 року до 03.06.2010 року ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, в складі організованої ним злочинної групи спільно з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 заволоділи шляхом зловживання довірою грошовими коштами ОСОБА_13 в сумі 12 000 доларів США, що еквівалентно на момент скоєння злочину 95820 гривням, які ОСОБА_13 передав ОСОБА_11 і ОСОБА_12 05.01.2010 року під приводом покупки вищевказаної квартири, завдавши тим самим, ОСОБА_13 матеріальний збиток у вищевказаній сумі, що в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є значним розміром.

В період з 09.03.2010 року до 13.04.2010 року ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в складі організованої ним злочинної групи, спільно з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 і за попередньою змовою з ОСОБА_14 шляхом обману та зловживання довірою придбали право власності на квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_15 , мінімальна ринкова вартість якої на момент підписання вищевказаного договору, становила 101 969 гривень, що в 100 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є значним розміром, чим заподіяли ОСОБА_15 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В період з початку серпня до 31.08.2010 року ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в складі організованої ним злочинної групи, спільно з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 шляхом зловживання довірою придбав право власності на квартиру АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_16 , мінімальна ринкова вартість якої на момент підписання вищевказаного договору, становила 128 405 гривень, що в 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є великим розміром.

В період з 28.10.2010 року до 29.11.2010 року ОСОБА_10 , діючи в складі організованої ним злочинної групи, спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за попередньою змовою з ОСОБА_14 , повторно, з корисливих мотивів, придбав шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_17 права розпорядження його квартирою за адресою: АДРЕСА_4 , мінімальна ринкова вартість якої, на час скоєння даного злочину становила 188 556 гривень, що в 250 разів і більше перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є великим розміром, тим самим, заподіявши потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду у великому розмірі на вищевказану суму.

Приблизно в період з жовтня 2010 року до 13.12.2010 року, ОСОБА_10 , діючи в складі організованої ним злочинної групи, спільно з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , за попередньою змовою з ОСОБА_14 , повторно, з корисливих мотивів придбали шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_18 право розпорядження його квартирою за адресою: АДРЕСА_5 , мінімальна ринкова вартість якої на час скоєння даного злочину становить 188913 гривень, що в 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , діючи в складі організованої

ОСОБА_10 злочинної групи заволоділи і придбали право на чуже майно шляхом обману та зловживання довірою, загальна вартість якого становить 703 663 гривні, що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є особливо великим розміром.

30 серпня 2016 року до ЄРДР внесено відомості за №0000235 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190КК України.

22 березня 2017 року відносно ОСОБА_10 було складено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

29 березня 2017 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.
31 березня 2017 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_19 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України, в обґрунтування якого послався на те, що ОСОБА_10 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховатися від органів досудового розслідування й суду; впливати на потерпілих і свідків у даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а також вказав на відсутність можливості запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Відмовляючи у задоволені клопотання про обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовуючи до вказаної особи запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 22.05.2017 року, поклавши на підозрюваного обов`язки - прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження, прокурора та суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду з м. Енергодар; повідомляти про зміну місця проживання слідчого, прокурора, або суд; утриматися від спілкування з потерпілими ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але відсутність доведених підстав, що більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, що виключає застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, вказує на наявність обґрунтованої підозри, доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, особливу тяжкість вчинених злочинів, зазначає, що слідчий суддя безпідставно, без вивчення та оцінки всіх наявних вище зазначених ризиків, відмовив у застосуванні відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , прохаючи про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової про відмову у задоволенні клопотання слідчого, вказує на не аргументованність висновку суду з приводу обґрунтованості висунутої ОСОБА_10 підозри, а певні докази недопустимими, недоведеність існування ризиків щодо негативної поведінки підозрюваного та існування відносно ОСОБА_10 раніше обраного запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд, який не скасовувався. Одночасно апелянт, посилаючись на отримання повного тексту оскаржуваного рішення з запізненням, прохає про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_9 просить відхилити апеляційну скаргу прокурора, вказує на тривалість слідства по даному провадженню, направлення судом справи для проведення додаткового досудового розслідування, наявність численних порушень з боку правоохоронного органу, а надані докази щодо висунутої ОСОБА_10 підозри є очевидно недопустимими.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і висловив заперечення апеляції адвоката, підозрюваного і його адвокатів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 117 КПК України, з урахуванням підтвердження доводів апелянта щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді, судова колегія вважає необхідним поновити пропущений захисником з поважних причин строк на апеляційне оскарження судового рішення відносно ОСОБА_10 .
Стосовно суті прийнятого слідчим суддею рішення апеляційна інстанція виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи до ОСОБА_10 альтернативний запобіжний захід, слідчий суддя виходив з положень ст. 183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_10 під вартою не має, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики, в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення, як зазначив суд, не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.
З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується.
Так, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення обов`язок довести наявність заявлених ризиків та того, що запобігти їм в змозі лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заявлений слідчим у клопотанні ризик вчинення нового кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу психотропних речовин та легалізації отриманих злочинним шляхом доходів, з посиланням на не працевлаштованність підозрюваного, враховуючи контекст висунутої ОСОБА_10 підозри за ч.4 ст. 190 КК України, відомості щодо наявності у останнього місця роботи та відсутність у останнього судимостей, є безпідставним.
При цьому судова колегія знаходить підтвердженим існування ризику впливу на потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 оскільки наведений ризик підтверджується відповідними показаннями вказаних осіб.
Однак, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу не лише констатувати неможливість застосування до підозрюваної особи більш м`якого запобіжного заходу, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов такого висновку з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини.
Натомість, переконливих доказів на підтвердження цієї тези ні слідчий, ні прокурор не надали.
Як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно слідчий не навів вагомих даних, які б виправдовували тримання останнього під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, як за вимогами ст. 178 КПК України, так і усталеної практики Європейського Суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.
Ті дані про особу підозрюваного, на які посилається сторона обвинувачення, не є тими виключними обставинами, які дають підстави для застосування відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу.
Натомість, за матеріалами провадження ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійні місця проживання та роботи.
Таким чином, відповідно до вище наведеного, колегія суддів враховує в сукупності особливу тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється, розмір покарання, який загрожує останньому у разі доведення його винуватості, тривалість розслідування обставин справи, дані про особу підозрюваного, а саме його вік, характер соціальних зв`язків, спосіб життя, а саме те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, працевлаштований, вважає, що обраний слідчим суддею вид запобіжного заходу з покладенням певних обов`язків, в змозі запобігти наявному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Такий запобіжний захід відповідає особі підозрюваного, є співмірним з існуючим ризиком.
У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що ні слідчий в поданому клопотанні, ні прокурор в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанцій, не змогли довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання.
Крім того, поведінка підозрюваного щодо явки до органу слідства та суду, відсутність, за поясненнями прокурора, відомостей щодо негативної поведінки ОСОБА_10 після застосування до останнього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання вказують на незначну ймовірність існування ризику переховування та свідчать на користь прийнятого слідчим суддею рішення.
Разом з тим, колегія суддів, з урахуванням матеріалів органу слідства, вбачає непереконливими твердження сторони захисту щодо недопустимості доказів з приводу висунутої ОСОБА_10 підозри, чому слідчий суддя дав оцінку.
При цьому, судова колегія зауважує, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Слідчий суддя, на даному етапі, цілком слушно оцінив надані органом досудового розслідування докази на підтвердження підозри стосовно ОСОБА_10 , як обґрунтовані.

Після внесення до ЄРДР відомостей щодо кримінального правопорушення, за положеннями п.п. 7, 12 Перехідних Положень КПК 2012 р., досудове розслідування кримінального провадження та, зокрема, процесуальні дії мають здійснюватися за положеннями КПК 2012 р.
За таких обставин, апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2017 року відносно ОСОБА_10 .

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , захисника підозрюваного ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2017 року, якою стосовно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4