Справа № 368/272/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/602/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 07.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
07 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7 ,

представника Кагарлицької ВК № 115: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в місті Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 17 березня 2017 року, якою засудженому ОСОБА_7 за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2015 року, невідбуту частину строку основного покарання у виді 2 років 196 днів позбавлення волі, замінено на 2 роки 196 днів обмеження волі,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

28 лютого 2017 року до Кагарлицького районного суду Київської області надійшло спільне подання начальника державної установи Кагарлицька виправна колонія №115 підполковника внутрішньої служби ОСОБА_9 та голови спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації ОСОБА_10 про заміну покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 .

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 17 березня 2017 року, вказане спільне подання було задоволено та засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину строку основного покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2015 року у виді 2 років 196 днів позбавлення волі на 2 роки 196 днів обмеження волі.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений станом на 29 січня 2017 року відбув 1/3 частину покарання та став на шлях виправлення, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до висновку, що відносно нього може бути застосована ст. 82 КК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить замінити йому не відбуту частину покарання на громадські роботи, а у випадку неможливості такої заміни скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні подання адміністрації Кагарлицької ВК №115 та голови спостережної комісії Кагарлицької РДА. Вимоги обґрунтовує тим, що перебуваючи у Кагарлицькій ВК №115 він відбув 1/3 строку покарання у виді позбавлення волі, добре працював, має хорошу поведінку, приймає активну участь у громадському житті відділення та установи, має від адміністрації два заохочення стягнень не має. Засуджений вказує, що під час розгляду подання судом першої інстанції не було враховано його клопотання, у якому він заявляв, що просить застосувати щодо нього заміну невідбутої частини покарання більш м`яким а саме громадськими роботами або штрафом. Засуджений не вважає, що обмеження волі щодо нього є пом`якшенням покарання, оскільки він знаходиться в колонії з режимом мінімальної безпеки, працевлаштований, має товаришів, а переїзд до нової установи виконання покарань погіршить його становище.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; представника Кагарлицької ВК №115, який при вирішенні питання за апеляційною скаргою засудженого поклався на розсуд суду; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частиною 3 ст. 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

В ході розгляду провадження встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2015 року за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки /а.п.2-4/.
Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 22 червня 2015 року вирок Здолбунівського районного суду Київської області від 06 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін /а.п. 5-6/.
Початком відбування строку покарання засудженим є 29 вересня 2015 року, кінцем строку 29 січня 2019 року /а.п. 1/.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, проте, за формою вини є необережним злочином.

На момент розгляду клопотання судом першої інстанції засуджений ОСОБА_7 відбув 1/3 строку покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно характеристики від 23 лютого 2017 року, затвердженої начальником державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковником внутрішньої служби ОСОБА_9 , засуджений ОСОБА_7 покарання відбуває з 29 вересня 2015 року. За час перебування в Рівненському СІЗО характеризувався посередньо, вимог режиму утримання не порушував, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав, до праці в СІЗО не залучався. У Кагарлицькій ВК Київської області №115 відбуває покарання з 04 листопада 2015 року; за період перебування в колонії зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня в установі, за що два рази був заохочений. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне ліжко та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Засуджений не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Із рідними та близькими підтримує зв`язок шляхом телефонних розмов, побачень. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Вину у скоєному злочині засуджений визнав, пройшов курс підготовки до звільнення /а.п. 8-9/

Відповідно до довідки про заохочення та дисциплінарні стягнення, засуджений ОСОБА_7 має два заохочення: 26 травня 2016 року подяка начальника ВК за добросовісне відношення до праці на контрагентському об`єкті СПД «Данькевич»; 03 листопада 2016 року подяка виконуючого обов`язки ВК за добросовісне відношення до праці в будівельній бригаді установи; дисциплінарних стягнень не має /а.п. 10/.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину та інші обставини.

Слід відмітити, що до суду першої інстанції засудженим було направлено клопотання, відповідно до якового він просив застосувати щодо нього громадські роботи або штраф /а.п.12/.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Статтею 51 КК України визначено види покарань, зокрема, до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі види покарань: штраф; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу; позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; громадські роботи; виправні роботи; службові обмеження для військовослужбовців; конфіскація майна; арешт; обмеження волі; тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців; позбавлення волі на певний строк; довічне позбавлення волі.

Таким чином, покарання у виді обмеження волі є більш м`яким, порівняно з позбавленням волі.

Частиною 1 статті 61 КК України передбачено, що покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

Штраф, згідно із ч. 1 ст. 53 КК України, є грошовим стягненням, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених Особливою частиною КК України, з урахуванням положень ч. 2 ст. 53 КК України.

Дослідивши обставини провадження, колегія суддів приходить до висновку, що, незважаючи на те, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, заміна невідбутої частини основного покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке, а саме на штраф або громадські роботи, є неспіврозмірним покаранням вчиненому засудженим злочину і суспільно небезпечним наслідкам його вчинення, оскільки внаслідок його діяння загинула людина та злочин ним було вчинено в стані алкогольного сп`яніння.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, засуджений висловив категоричну позицію про відмову від застосування ст. 82 КК України, а саме заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі, а тому суд першої інстанції мав би врахувати думку засудженого ОСОБА_7 щодо відмови від такої заміни у зв`язку з можливим погіршенням його становища.

Враховуючи наведене, на думку колегії суддів, задоволення подання про заміну невідбутої частини строку основного покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2015 року у виді 2 років 196 днів позбавлення волі на 2 роки 196 днів обмеження волі ОСОБА_7 неможливе, оскільки не було враховано позицію засудженого, чим не дотримано гарантованих йому прав, у зв`язку з чим, судом першої інстанції було допущено порушення вимог КПК України, які є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Оскільки ухвала суду підлягає скасуванню, то апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 17 березня 2017 року, якою засудженому ОСОБА_7 за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2015 року невідбуту частину строку основного покарання у виді 2 років 196 днів позбавлення волі замінено на 2 роки 196 днів обмеження волі скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання Кагарлицької виправної колонії №115 Київської області, погодженому із спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 .

С У Д Д І :

_____________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4