Провадження № 1-кп/592/540/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2016 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0004413 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, виховувався у родині з обома батьками, не одруженого, не працюючого та не навчаючогося, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 10.12.2015 р. Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 104 КК України з іспитовим строком тривалістю 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_7 , -

встановив:

09 жовтня 2016 року ОСОБА_3 , маючи на меті незаконне збагачення, вирішив скоїти крадіжку чужого майна з території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та належного на праві спільної власності ОСОБА_8 , в якому останній проживає разом з родиною. Того ж дня, приблизно о 04 год. 30 хв. ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, маючи при собі гумові рукавички та перебуваючи поряд з цегляним парканом домоволодіння АДРЕСА_2 , заглянув через паркан та у дворі побачив автомобіль «TOYOTA Rav4», сірого кольору д. н. з. НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_8 , при цьому звернув увагу на при відчинене скло передніх пасажирських дверцят, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілим та бажаючи настання таких наслідків, переслідуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне збагачення, переліз через вищевказаний паркан домоволодіння, тим самим проникнув у сховище, та попрямував до вказаного автомобіля. Перебуваючи у дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 підійшов до вказаного автомобіля та, смикнувши за ручку водійських дверцят, відчинив їх і проник до салону автомобіля, вдягнув гумові рукавички, та перевірив вміст бардачку, проте грошей та цінностей не виявив. Після чого ОСОБА_3 пересів на заднє сидіння автомобіля та перебував у його салоні приблизно 10 хвилин. Після цього, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність та реалізуючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вирішив проникнути до житлового будинку АДРЕСА_2 та приблизно о 05 год. 40 хв. виліз з салону автомобіля і попрямував до вхідних дверей будинку, підійшовши до них, він смикнув за ручку, відчинив двері та проник до приміщення коридору будинку, тим самим проникнув у житло. У приміщенні коридору ОСОБА_3 побачив другі двері та, смикнувши за ручку, відчинив і їх. Пройшовши у відчинені двері, він потрапив до другого коридору, де ліворуч від вхідних дверей побачив тумбочку з жіночою сумкою коричневого кольору та наплічною сумкою сіро-зеленого кольору. ОСОБА_3 , маючи на меті незаконне збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілим та бажаючи настання таких наслідків, переслідуючи корисливий мотив, діючи з прямим умислом, взяв вищевказані сумки, в яких знаходились документи та грошові кошти в сумі 1 020 грн. та поклав на підлогу, з метою перевірити їх вміст та в цей момент у коридорі ОСОБА_8 увімкнув світло та ОСОБА_3 був затриманий власником будинку на місці у приміщенні будинку АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_3 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто скоєні незакінченого замаху на крадіжку, кваліфікуючою ознакою якого є крадіжка, поєднана з проникненням у сховище та житло.

Встановлені судом обставини підтверджуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , який свою вину в скоєному за вказаних вище обставинах визнав повністю та підтвердив суду, що дійсно у жовтні 2016 року він, проникнувши у домоволодіння потерпілого, намагався вчинити крадіжку, але злочин не було закінчено, так як його затримав господар будинку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також умови життя та виховання неповнолітнього, вплив на нього дорослих та рівень його розвитку.

ОСОБА_3 скоїв незакінчений замах на вчинення тяжкого злочину.

Обставинами, що пом?якшують покарання, суд визнає щире каяття ОСОБА_3 та вчинення злочину неповнолітнім.
ОСОБА_3 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, яке скоїв під час іспитового строку за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2015 року, визнав повністю; на час вчинення злочину йому було лише 15 років; офіційно ніде не працює та не навчається; за місцем проживання характеризується позитивно; з грудня 2014 року перебуває на профілактичному обліку в наркологічному диспансері з діагнозом: епізодичне вживання канабіноїдів.

Разом з тим, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення злочину особою повторно.

На підставі викладеного, з урахуванням особи винного та вище зазначених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд вважає можливим на підставі ст. 69 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції цієї статті, та призначити покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Прокурором заявлено клопотання про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Суд вважає, що прокурором доведено, що наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор, що в результаті застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде забезпечена належна процесуальна поведінка ОСОБА_3 , а також те, що зазначений запобіжний захід буде запобігати вчиненню обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370, ч. 2, 3 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 грудня 2015 року, а саме: шість місяців позбавлення волі, та за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

Обрати запобіжний захід особисте зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду.

Строк на який покладено обов`язки на обвинуваченого - два місяці.

До вступу вироку в законну силу обрати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази: гумові медичні рукавички, які долучені до матеріалів кримінального провадження знищити, а інші речові докази залишити у ОСОБА_3 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1