Справа № 183/5204/14
№ 1-кс/183/505/17

У Х В А Л А
19 червня 2017 року м. Новомосковськ
Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Троїцьке Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянину України, з вищою освітою, не працюючому, розлученому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає (зі слів) за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:
- 04.06.1996 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 229-6 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;
- 05.02.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, з випробуванням, строком на 1 рік,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
Згідно до вимог ст. ст. 176-178 КПК України слідчий Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , згідно якого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що 26 березня 2014 року приблизно о 16.10 годині ОСОБА_8 та її співмешканець ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходились біля свого будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . У вказаний час у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8
26 березня 2014 року приблизно о 16.12 годині ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля зазначеного будинку, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що скоює злочин, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи свою фізичну перевагу над ОСОБА_8 , наніс останній два удари кулаком правої руки в обличчя. Від нанесених ударів ОСОБА_8 впала на бетонне покриття на правий бік. Після чого ОСОБА_7 , доводячи свій злочинний умисел до кінця, в той час, коли ОСОБА_8 лежала на бетонному покритті біля будинку, наніс останній не менше 17 ударів ногами по різним частинам тіла, а саме по животі, тулубу, голові та кінцівкам. Через деякий час ОСОБА_7 припинив свої противоправні злочинні дії.
Своїми противоправними умисними діями, ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді: синців на передній поверхні животу справа, розривів брижі товстого кишечнику та самого товстого кишечнику, у своєї сукупності, по ступеню тяжкості відносяться до тяжких, як небезпечні для життя. Тілесні ушкодження у виді синців на лобі посередині, лівій щоці, в області підборіддя, забитої рани на внутрішній поверхні нижньої губи, струсу головного мозку у своєї сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров`я на строк, перевищуючий 6-ть днів, але не менше 21-го. Тілесні ушкодження у виді синців на передній поверхні шиї, в області правої ключиці, лівої молочної залози і обох передплічь, подряпин на передній поверхні животу, долонній поверхні кисті правої руки відносяться до легкого ступеню тяжкості.
Під час досудового розслідування, а саме 05.08.2014 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
07.08.2014 року підозрюваний ОСОБА_7 був оголошений в розшук та кримінальне провадження зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.
19.06.2017 року досудове розслідування у кримінальному провадженні було відновлене на підставі ч. 1 ст. 282 КПК України у зв`язку з встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 .
Слідчий, згідно клопотання, вважає, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжкого, санкція якого передбачає покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 офіційно не працює, розлучений, на утриманні дітей не має, тобто останній не має стійких соціальних зв`язків, за місцем мешкання характеризується негативно, так як схильний до зловживання спиртними напоями, неодноразово надходили скарги від мешканців с. Голубівка, де він проживав, усвідомлює, що підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачена лише реальна міра покарання переховувався від органів досудового розслідування, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на свободі матиме реальну можливість залякуванням чи іншим способом незаконно впливати на потерпілу та свідка.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисного злочину, підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину під час випробувального терміну, тобто на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний тяжкий злочин, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурор підтримав заявлене слідчим клопотання та просив задовольнити його, оскільки, на його думку, наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а, враховуючи особу підозрюваного, вважає неможливим застосувати інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_5 заперечував проти обрання його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи свою позицію тим, що ОСОБА_7 страждає на хронічне захворювання, яке є небезпечним для життя хворого, потребує постійного нагляду лікаря, періодичного лікування в умовах стаціонару, харчування за строгою дієтою, що неможливо в умовах слідчого ізолятору. Просив обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою мешкання брата ОСОБА_7 , який дав дозвіл на мешкання останнього.
Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного, думку захисника, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який віднесений законом до категорії тяжкого, виходячи з наявних доказів, а саме: протоколу письмової заяви ОСОБА_8 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 ; протоколу додаткового допиту потерпілої ОСОБА_8 ; висновку судово-медичної експертизи № 399/Е; протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 ; висновку додаткової судово-медичної експертизи № 400/Е/Д; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 .
При розгляді письмових доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими, тому існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, обґрунтованою. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно наявний, а саме те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжкого, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, має не погашену судимість, після повідомлення йому у 2014 році про підозру, змінив місце мешкання, не повідомивши про це слідчого та прокурора, у зв`язку з чим був оголошений у розшук у 2014 році, тому слідчий суддя вважає, що ОСОБА_7 , знаходячись на свободі, вже переховувався від органів досудового розслідування та суду, а тому в подальшому матиме таку можливість.
Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_7 раніше судимий за скоєння умисного кримінального правопорушення, маючи не зняту та непогашену судимість, знов підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, в період іспитового строку, тому матиме реальну можливість знову продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.
Слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності наступні обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний розлучений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, ніде не працює, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків у останнього.
Розглядаючи аргументи захисника про наявність у ОСОБА_7 тяжкого хронічного захворювання та неможливості останньому у зв`язку з цим знаходитися в ізоляції в умовах слідчого ізолятору, слідчий суддя вважає, що захисником не надано жодного доказу наявності такого захворювання, документів на підтвердження знаходження ОСОБА_7 на обліку у лікарів та документів, що підтверджують наявності цього захворювання в ступені, що може загрожувати життю останнього. Навпаки, сам підозрюваний ОСОБА_7 повідомив в судовому засіданні про те, що з початку 2014 року, коли він залишив місце свого постійного мешкання, до теперішнього часу він на обліку у лікаря з цим захворювання не перебував, лікування не приймав, консультації від лікарів не отримував, в умовах стаціонару не перебував. Таким чином слідчий суддя вважає, що така інформація про стан здоров`я підозрюваного не може бути врахована у відповідності з вимогами ст.. 178 КПК України, оскільки жодним об`єктивним доказом не підтверджена.
Також слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.
Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним обрати щодо підозрюваного найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.
Крім того, у відповідності з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні. Тому слідчий суддя вважає, що ОСОБА_7 не повинна бути визначена застава у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, слідчий суддя, -
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Троїцьке Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянину України обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17 серпня 2017 року включно, взявши його під варту із зали суду негайно.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та начальнику Дніпропетровської Установи виконання покарань № 4 Управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1