Справа № 296/7/12-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/311/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 23 14.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
14 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

засудженого ОСОБА_5 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2016 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2013 року, винесеної щодо ОСОБА_7 , та вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року, ухваленого відносно ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року ОСОБА_5 визнано винним за ч.5 ст.191 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки, з конфіскацією 1/2 майна, яке є власністю ОСОБА_5 . Цим же вироком ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст.366, ч.2 ст.366, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України та звільнений від покарання на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Також, зазначеним вироком суду провадження в справі в частині обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.364 КК України на підставі ч.2 ст.6 КПК України (в редакції 1960 року), ст.5 КК України закрито у зв`язку з декриміналізацією злочинного діяння.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 03 липня 2014 року вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року, ухвалений відносно ОСОБА_5 змінено в частині призначеного покарання: застосовано ст.75 КК України та звільнено ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом першої інстанції за ч.5 ст.191 КК України, з випробуванням та іспитовим строком на два роки з покладенням відповідних обов`язків, згідно із ст. 76 КК України.

При цьому, постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2013 року в частині обвинувачення іншого підсудного ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України кримінальну справу закрито на підставі п.8 ст.6 КПК України (в редакції 1960 року) у зв`язку зі смертю підсудного.

У квітні 2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2013 року, винесеної щодо ОСОБА_7 , та вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року, ухваленого відносно ОСОБА_5 . На думку засудженого, нововиявленими є ті обставини, що під час досудового слідства та тривалого судового розгляду кримінальної справи він та підсудний ОСОБА_7 послідовно не визнавали себе винними у вчинені інкримінованих їм злочинів та давали детальні показання про непричетність до вчинення будь-яких злочинів. Зокрема, ОСОБА_7 у травні 2011 року звертався до суду першої інстанції з письмовим клопотанням про закриття відносно нього кримінальної справи за відсутністю в його діях складу інкримінованих злочинів, однак зазначене клопотання судом вирішено не було. Крім того, у своїй заяві про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, ОСОБА_5 посилається на порушення КПК України, які, на його думку, допустив суд першої інстанції, відмовивши йому у прийнятті апеляційної скарги на постанову про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_7 з нереабілітуючих підстав. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2016 року заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року, ухваленого відносно ОСОБА_5 , та постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2013 року про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_7 залишено без задоволення. Як зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції, жодна із підстав, зазначених у заяві ОСОБА_5 , не є нововиявленою в розумінні ч.2 ст.459 КПК України.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2016 року та прийняти нову ухвалу, якою скасувати вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року та постанову цього ж суду від 15 січня 2013 року про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_7 . На обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 посилається на те, що постанова Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2013 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за нереабілітуючих підстав є нічим іншим, як штучним створенням доказів його винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів. Крім того, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі стверджує про те, що зазначені в його заяві про перегляд судових рішень обставини є нововиявленими.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Ст. 460 КПК України передбачено право учасників судового провадження на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили. Частиною 2 ст.459 зазначеного Кодексу визначений перелік обставин, що визнаються нововиявленими та є підставами для перегляду судових рішень.

Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_5 про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами було дотримано вимоги Глави 34 КПК України, При цьому, судом було заслухано самого заявника, перевірено доводи його заяви та прийнято судове рішення, передбачене ст.467 КПК України. Будь-яких порушень процесуального закону при розгляді заяви ОСОБА_5 колегією суддів не встановлено.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року, ухваленого відносно ОСОБА_5 , та постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2013 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_7 на підставі п.8 ст.6 КПК України (в редакції 1960 року), так як обставини, на які посилається засуджений у своїй заяві, не є нововиявленими в розумінні ч.2 ст.459 КПК України.

Більше того, вказані обставини були предметом перевірки та отримали відповідну оцінку як судом першої інстанції при постановленні вироку щодо ОСОБА_5 , так і при перегляді цього ж вироку судом апеляційної інстанції за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та його захисника.

Посилання заявника на те, що постанова Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2013 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_7 у зв`язку з його смертю, тобто за нереабілітуючих підстав, є штучним створенням доказів його ( ОСОБА_5 ) винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів, є неспроможними. Як вбачається зі змісту постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2013 року, закриваючи кримінальну справу на підставі п.8 ст.6 КПК України (в редакції 1960 року), суд першої інстанції питання винуватості ОСОБА_5 взагалі не вирішував та у вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року на вказану постанову, як на підтвердження вини ОСОБА_5 не посилався.

Також, на думку колегії суддів, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що окрема думка судді Апеляційного суду Житомирської області, висловлена ним при прийнятті рішення за результатами розгляду апеляцій засудженого та його захисника, не є нововиявленою обставиною та підставою для скасування судових рішень, про які ставить питання ОСОБА_5 у своїй заяві. Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала Корольовського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2016 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, правових підстав для її скасування з підстав, зазначених в апеляційній скарзі ОСОБА_5 , не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 28 вересня 2016 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_5 про перегляд постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 15 січня 2013 року та вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами залишити без змін.

Судді:

_________________ __________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4