Справа № 343/253/17
Провадження № 11-кп/779/237/2017
Категорія .2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою (далі АС) заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_8 , на вирок Долинського районного суду від 24 березня 2017 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), предбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, з неповною середньою освітою, одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей немає, непрацюючий, раніше судимий, громадянин України,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст. 185 КК і призначено покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.3 ст.72 КК, покарання у виді штрафу у розмірі 1020,00 гривень, призначене вироком Долинського районного суду від 09.02.2017 року, постановлено виконувати самостійно.

Час перебування ОСОБА_7 під вартою з 15 лютого 2017 року по день набрання вироком законної сили зараховано йому в строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК, в розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередньо обраний тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, повторно.

Так, 26.01.2017 року близько 18 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки, зайшов у приміщення магазину ПП ОСОБА_9 «Німфа», що знаходиться в АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з полички таємно викрав акустичну систему марки «GEAR», яку заховав під куртку, та вийшов з приміщення, чим спричинив матеріальну шкоду на суму 499 гривень.

Крім цього, обвинувачений 07.02.2017 року о 14.56 год. зайшов в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ПП ОСОБА_10 , що знаходиться АДРЕСА_3 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення крадіжки, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з полички таємно викрав провід «ПВЗ 2,5 ЗЗЦМ» довжиною 66,5 м.п. вартістю 598,50 гривень, який заховав в сумку, та вийшов з приміщення магазину, спричинивши ПП ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

У своїй апеляційній скарзі (далі АС) прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, вважає вироку суду щодо ОСОБА_7 незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК, у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК, ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та штрафу в розмірі 1020 грн. призначеного вироком Долинського районного суду від 09.02.2017 року.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК, покарання за новим вироком у виді 2 років позбавлення волі та покарання у виді штрафу у розмірі 1020 грн., призначене вироком Долинського районного суду від 09.02.2017 року, виконувати самостійно.

В решті вирок просить залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала подану прокурором АС, просить вирок суду скасувати та задовольнити апеляційні вимоги прокурора; пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який погодився з доводами АС прокурора, просить вирок суду змінити; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення (злочину) та кваліфікація його неправомірних дій за ч.2 ст. 185 КК, відповідають встановленим судом фактичним обставинам, і це в АС не оспорюється. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви ОСОБА_7 від 13.03. 2017 року, він, в порядку ч.3 ст.349 КПК, правильно зрозумів зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили. Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, апеляційним судом не перевірялися.

Стосовно покликань прокурора на незаконність вироку щодо ОСОБА_7 , в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, то вони є слушними. Як вбачається із матеріалів даного кримінального провадження, 09 лютого 2017 року Долинським районним судом ОСОБА_7 був засуджений за ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК, до штрафу в розмірі 1020 грн. За новим вироком ОСОБА_7 засуджений за злочини, які він вчинив в період часу з 26.01.2017 по 07.02.2017 року, тобто до постановлення попереднього вироку. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК, за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 72 КК, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. Однак, Долинський районний суд, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК, остаточне покарання, з урахуванням вироку Долинського районного суду від 09.02.2017 року, визначив без посилання на ч. 4 ст. 70 КК. Таким чином, суд першої інстанції припустився помилки, не виконав вимоги ч. 4 ст. 70 КК, а тому АС прокурора слід задовольнити частково. У ст. 420 КПК, наведений вичерпний перелік підстав, за яких суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок. Тому таке порушення судом вимог КПК, колегія суддів має право усунути шляхом зміни вироку.

З урахуванням вищевикладеного, АС прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок щодо ОСОБА_7 слід змінити в частині призначеного йому покарання, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Визнати ОСОБА_7 винуватим за ч.2 ст. 185 КК, і призначити йому покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК, ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та штрафу в розмірі 1020 грн. призначеного вироком Долинського районного суду від 09.02.2017 року.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК, покарання за новим вироком у виді 2 років позбавлення волі та покарання у виді штрафу у розмірі 1020 грн., призначене вироком Долинського районного суду від 09.02.2017 року, виконувати самостійно.

Час перебування ОСОБА_7 під вартою з 15 лютого 2017 року по 23 травня 2017 року зарахувати йому в строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК, в розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

В решті вирок Долинського районного суду від 24 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4