Справа №755/3033/16-к
1-кс/755/1138/16

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2016 року слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника ТОВ «НАШ ПРОДУКТ ПЛЮС» - ОСОБА_3 , розглянувши клопотання представника ТОВ «НАШ ПРОДУКТ ПЛЮС» - ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні представник ТОВ «НАШ ПРОДУКТ ПЛЮС» - ОСОБА_3 клопотання підтримала, просилайого задовольнити та зазначила, що 15 лютого 2016 року було задоволено клопотання слідчого Дніпровського управляння поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 та ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ТОВ «НАШ ПРОДУКТ ПЛЮС», що є суттєвим порушенням вимог КПК України, оскільки посадові особи товариства, не є сторонами кримінального провадження в рамках якого було накладено арешт на майно, а тому на даний час відпала потреба у застосуванні цього заходу.
В судове засідання слідчий ОСОБА_4 не з`явивя, про дату та час розгляду клопотання повідомлений належним чином, надіслав до суду письмові заперечення щодо клопотання представника ТОВ «НАШ ПРОДУКТ ПЛЮС» - ОСОБА_3 , а тому слідчий суддя, враховуючи положення ст.174 та ст.ст. 22, 26 КПК України, вважає за можливе розглянути дане клопотання у відсутність слідчого Дніпровського управляння поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 .
Заслухавши пояснення представника ТОВ «НАШ ПРОДУКТ ПЛЮС» - ОСОБА_3 , дослідивши клопотання на відповідність КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.
З положень ст.174 КПК України слідує, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В судому засіданні слідчим суддею встановлено, що арешт було накладено на майно, оскільки воно містить в собі критерії визначені Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.
При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання про арешт майна суперечить вищезазначеним вимогам КПК України та безпосередньо п.п. 1-3 ч.3 ст.132 КПК України.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Так, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.
Однак, у даному випадку слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, тобто було дотримано принципу «законності» і він не був свавільним, саме втручання є пропорційним, адже відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для особи, враховуючи, що особа увесь час має можливість використовувати це майно, враховуючи, що воно перебуває внеї на зберігання та позбавлена лише права його відчуження.
Обставин передбачених ст.174 КПК України, які б слугувати умовою для скасування арешту майна повністю чи частково не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 170-174, 309, 372-376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Слідчий суддя: