АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1298/2017 Категорія КК: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001763 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Середина-Буда, Середино-Будського району, Сумської області, українця, громадянина України, який не працює, з середньою освітою, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2007 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

2) вироком Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2008 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 16 лютого 2011 року звільнений на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково з не відбутим терміном покарання 1 рік 3 місяці 14 днів;

3) 22 лютого 2017 року повідомлений Оболонським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 4 місяців арешту.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Як зазначено у вироку, судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 09 лютого 2017 року о 13 год. 40 хв. перебував у приміщенні магазину «Ашан», розташованого за адресою: м. Київ, пр. Ватутіна, 2-Т.

В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, та він обрав об`єктом свого злочинного посягання філе форелі, вагою 1,096 кг, загальною закупівельною вартістю 500 грн. 95 коп., що належить ТОВ «АШАН Україна Гіпермаркет».

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ОСОБА_7 взяв філе форелі, вагою 1,096 кг, і сховав собі під верхній одяг.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та не маючи наміру оплачувати вказаний товар, пройшов через касу та намагався вийти з приміщення магазину.

Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був затриманий працівником охорони даного магазину.

Не оспорюючи обставини вчинення кримінального правопорушення, визнаних судом доведеними та кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, відповідно до якого призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 років 6 місяців позбавлення волі.

Вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що в свою чергу потягло собою призначення покарання у вигляді арешту, що є несправедливим через м`якість.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що характеризуючи дані, встановлені судом щодо ОСОБА_7 , не дозволяють суду зробити обґрунтоване припущення, що призначення покарання у вигляді арешту буде необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Так, ОСОБА_7 вчинив умисний злочин, будучи раніше неодноразово судимим за аналогічні корисливі злочини а саме: 29.11.2007 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком рік та 26.02.2008 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. S6, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Крім того, 22 лютого 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Отже, можна вважати , що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став на висновків для себе не зробив.

Також, судом не враховано позицію прокурора у справі стосовно призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі із реальним відбуванням покарання у місцях позбавлення волі.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та фактичні обставини провадження ніким не оспорюються і згідно ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції вирок суду в цій частині не переглядається.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив фактичні обставини справи, у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України керуючись законом оцінив зібрані у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності, взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за наявності суперечливих доказів зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, і призначенні йому покарання вказані вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані. Керуючись законом суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого і з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, його відношення до скоєного, який визнав свою вину та щиро розкаявся, фактичних обставин провадження, характер вчиненого правопорушення, яке є незакінченим злочином, а також відсутність завданої шкоди, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді 4 місяців арешту, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування вироку суду та ухвалення нового вироку є безпідставними та не підтверджені належними доказами, оскільки враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 .

Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Як передбачено ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає за необхідне в порядку ст. 404 КПК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту, та звільнити його від подальшого відбування покарання в зв`язку з його повним відбуттям, запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України без змін.

На підставі ч. ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05 квітня 2017 року по 20 червня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.

Звільнити ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання у зв`язку з повним відбуттям покарання, призначеного вироком суду першої інстанції.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в даному кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4