Провадження № 11-кп/792/421/17
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції із Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» кримінальне провадження №0000551 від 16.07.2015 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 04 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 04 травня 2016 року укладену 04 травня 2016 року між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцем, громадянином України, уродженцем м.Хмельницького, жителем АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, неодруженим, непрацюючим, раніше судимим:

-23.07.2014 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки, -

угоду про примирення затверджено.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн.

На підставі ст.ст.71, 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 до цього покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 23.07.2014 року і остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення волі та штраф в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн., які постановлено виконувати самостійно.

Постановлено рахувати строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі з 4 травня 2016 року, зараховано в цей строк час його попереднього ув`язнення з 24 березня 2016 року по 4 травня 2016 року включно, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 294 грн. 62 коп. процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 12 липня 2015 року близько 23 год., перебуваючи в приміщенні бару «Золушка», що по АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до ОСОБА_9 , який спав за сусіднім столиком та таємно викрав з правої кишені його спортивних штанів належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Nокіа 5530», вартістю 470 грн. 25 коп.
Тобто, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.
В своїй апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 просять вирок місцевого суду щодо обвинуваченого змінити, виключити з нього висновок про остаточне визначення йому покарання у виді 4 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та зазначити про те, що вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 липня 2014 року має виконуватися самостійно.

Вважають, що судом першої інстанції розгляд кримінального провадження проведено з грубим порушенням норм кримінального процесуального закону, допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вказують, що судом першої інстанції обвинуваченому призначено покарання більш суворе, ніж передбачено умовами угоди між потерпілим та обвинуваченим, місцевий суд не дотримався положень ч.5 ст.474 КПК України, невірно визначив невідбуту частину покарання за вироком суду від 23 липня 2014 року, а висновки суду першої інстанції з приводу призначення покарання з застосуванням принципу повного складання покарання невмотивовані судом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора та потерпілого, які проти задоволення апеляційних скарг заперечували, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають за таких підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і не оскаржується будь ким із учасників судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно є вірною.

Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступені тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання судом враховано, що останній повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, є особою молодого віку, сиротою, а також і те, що, оголошувався в розшук у зв`язку з ухиленням від суду, раніше судимий.

Доводи обвинуваченого та його захисника про те, що покарання судом призначене більше, ніж узгоджене сторонами угоди, а також і те, що суд фактично втрутився в попередній вирок, скасувавши іспитовий строк не заслуговують на увагу за таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом затверджено угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 із узгодженим сторонами покаранням за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у вигляді сплати штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Крім того, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», яким передбачено, що якщо підозрюваний чи обвинувачений в період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, в провадженні щодо якого в подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами статей 71, 72 КК України.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.07.2014 р. ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.3, 186 ч.2, 190 ч.1, 70 ч.1 КК України та призначено покарання до 4 років позбавлення волі та відповідно до ст. 71 КК України судом вірно призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі та штрафу, які підлягають самостійному виконанню.

Слід залишити поза увагою і посилання апелянтів про те, що судом безпідставно застосовано принцип складання покарань, а не принцип поглинання, оскільки відповідно до ч.1 ст.71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

За таких обставин підстав до зміни вироку, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 04 травня 2016 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 24 березня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2