У Х В А Л А Справа № 200/1776/17
Провадження № 1-кс/200/1028/17
10 лютого 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії, -
Скаргу обґрунтовує наступним чином. 10 січня 2017 року, на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2016 року, слідчими СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУ НП України в Запорізькій області був проведений обшук в гаражі № НОМЕР_1 ГК «Металург-2», розташованому у м. Запоріжжі, по вул. Діагональній, 9. За наслідком проведеного обшуку слідчим було вилучено майно ТОВ БТК «Таврія». Оскільки в ухвалі слідчого судді на проведення обшуку не було надано дозвіл на вилучення майна ТОВ БТК «Таврія», вилучене майно є тимчасово вилученим. У строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України, слідчий до суду із клопотанням про арешт вилученого майна не звернувся. Спираючись на норми ст.ст. 167-169, 171, 303 КПК України, прохає скаргу задовольнити та повернути тимчасово вилучене майно ТОВ БТК «Таврія».
У судовому засіданні адвокат скаргу підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання. Додатково пояснив, що 02 лютого 2017 року слідчий отримав його письмове клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, однак до теперішнього часу клопотання не розглянуто, відповіді не отримано. Арешт на те майно, яке він прохає повернути, не накладений.
Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Пояснив, що під час обшуку було вилучено понад 50 мішків документації, 10 з яких оброблені та повернені власникам, в тому числі і ТОВ БТК «Таврія», що підтверджується розпискою представника підприємства ОСОБА_6 . Печатки ТОВ БТК «Таврія» серед вилученого майна немає. Вважає, що предмет розгляду скарги відсутній. Прохав відмовити у задоволенні скарги.
Прокурор в судове засідання не з`явився. Адвокат та слідчий не заперечували проти розгляду скаргу за його відсутності. З цих підстав, скаргу розглянуто за відсутності прокурора.
Відповідно до вимог ст.ст. 167, 168, 169 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження. Згідно із вимогами п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання припинити дію.
Розглянувши скаргу та надані до неї додатки, вислухавши пояснення адвоката та слідчого, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2017 року, на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2016 року, слідчими СВ Вознесенівського ВП ДВП ГУ НП України в Запорізькій області був проведений обшук в гаражі № НОМЕР_1 ГК «Металург-2», розташованому у м. Запоріжжі, по вул. Діагональній, 9. За наслідком проведеного обшуку слідчим було вилучено багато документації, в тому числі і тієї, яка є власністю ТОВ БТК «Таврія». Документи ТОВ БТК «Таврія» були повернуті представнику цього підприємства ОСОБА_6 , про що ним написано розписку із зазначенням переліку майна, яке повертається. Оскільки скаржником не зазначається конкретний перелік того майна, яке він вважає не повернутим та прохає повернути, слідчий суддя позбавлений можливості самостійно його визначити та зобов`язати слідчого його повернути. А тому, підстав для задоволення скарги немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 60, 214, 303, 307, 369, 371-372, 395 КПК України, -
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1