Справа № 369/2124/15-к
Провадження № 1-кп/369/107/17
В И Р О К
іменем України
11.05.17 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого

та цивільного позивача - адвоката ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003261 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Давидівка Володарсько-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який має повну середню освіту, одружений, офіційно не працює, мешкає в АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:
29.12.2013 року близько 8.45 водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 2705-22», д/н НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі сполученням вулиця Петрівського вулиця Польова в с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області зі сторони вулиці Петрівського в напрямку вулиці Польової, на нерегульованому перехресті рівнозначних доріг вулиця Петрівського вулиця Польова, проявив неуважність, не слідкував за дорожньою обстановкою та її зміною, не дав дорогу транспортним засобам, що наближались до нього з правого відносно напрямку його руху боку, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Fiat Doblo Cargo Furgone», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , котрий рухався по вулиці Польовій в напрямку перехрестя.

В результаті ДТП водій ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження у вигляді перелому верхівки шилоподібного відростку лівої ліктьової кістки без зміщення відламків, яке, згідно висновку експерта № 338/Д від 31.12.2014 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки для його загоєння необхідно більше 21 дня.

В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_8 порушив вимоги п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), пп. «б» п. 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі), п. 16.12 (на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, п. 16.12 ПДР України стало умовою та причиною виникнення і настання даної ДТП і знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали в результаті ДТП.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України не визнав, при цьому не заперечував сам факт ДТП, але стверджував, що водій ОСОБА_5 ніяких тілесних ушкоджень не отримував, а за те, що 29.12.2013 року ОСОБА_8 порушив правила дорожнього руху він вже притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, у пред`явленому йому обвинуваченні просив виправдати.

Потерпілий ОСОБА_5 суду повідомив, що 29.12.2013 року ДТП сталось за обставин, як це викладено в обвинувальному акті. З ним в автомобілі був малолітній син, який сидів збоку та також отримав травму, проте ОСОБА_9 не викликав швидку та не заявив про травну, оскільки водій ОСОБА_10 зобов`язався покрити всі витрати, також різницю між страховою виплатою на автомобіль та оплатити лікування. Як розуміє ОСОБА_5 , якщо була викликана швидка, то було б складено не адміністративний протокол, а було б зареєстровано кримінальне провадження. Очевидцем ДТП був знайомий ОСОБА_5 , який їхав за ним, зупинився та надав пояснення при оформленні ДТП, а також допоміг ОСОБА_9 накласти пов`язку еластичним бинтом, який був у знайомого в аптечці. ОСОБА_9 знає як це робиться, так як за кваліфікацію лікар. Спочатку був шок, потім почала боліти рука, але він цьому не надав значення. Ввечері цього ж дня, коли ОСОБА_9 перебував біля ОСОБА_11 палацу, відчув нестерпний біль в руці, біль був наростаючий та ниючий, тому звернувся за медичною допомогою до чергового травпункту по вул. Б. Хмельницького, 37 в м. Києві. В травмпункті в нього запитали з чим пов`язана травма. На запитання він відповів, що травму отримав в ДТП, після чого йому роз`яснили наслідки, що зобов`язані повідомити міліцію. З повідомленням в міліцію просив зачекати та вийшов з приміщення травмпункту, щоб набрати обвинуваченого та його представника власника автомобіля, проте вони не відповідали. Після цього ОСОБА_9 прийняв рішення, що необхідно інформувати міліцію, після чого йому зробили ренген-знімок та наклали фіксуючу пов`язку. Коли ОСОБА_9 повернувся додому, близько 21-22 години, ОСОБА_5 зателефонував інспектор, який оформляв ДТП, та повідомив, що цією справою буде займатися він. В подальшому ОСОБА_9 очікував на телефонний дзвінок інспектора та виклик до правоохоронних органів, а також на те, що у зв`язку з реєстрацією тілесних ушкоджень до нього звернеться водій ОСОБА_10 . Час від часу цікавився інформацією в реєстрі судових рішень щодо рішення з приводу водія ОСОБА_10 , проте постанови не знаходив, у зв`язку з чим був впевнений, що справу перекваліфікували. Проте, через півроку на тому ж перехресті сталась аналогічна ситуація, ОСОБА_9 побачив номера тієї ж машини та поїхав до двору, де переговорив з власницею та повідомив, що водій ОСОБА_10 не виходить на зв`язок. Після чого, через деякий час він звернувся з заявою до правоохоронних органів та було зареєстроване кримінальне провадження. ОСОБА_5 прийняв саме таке рішення та наполягав на реєстрації кримінального провадження, оскільки в ДТП постраждав малолітній син, він також отримав тілесні ушкодження, було пошкоджено автомобіль, водій ОСОБА_10 обманув у своїх намірах відшкодувати шкоду. Тому для ОСОБА_5 ця справа стала справою честі, ніяких зисків від цієї справи він не очікує. Після надання допомоги в травмпункті він не відкрив лікарняний лист, лікувався амбулаторно, гіпсову пов`язку зняв самостійно, оскільки має фахову освіту лікаря, лікував себе сам, стаціонару не потребував. Після ДТП вільно пересувався, оскільки була травмована ліва, а не права, рука, на пошкоджену руку самостійно накладав пов`язку. Постанову про притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності не отримував. Автомобіль, який був пошкоджений в ДТП, був застрахований «КАСКО», компанія власник автомобіля отримала відшкодування близько 80000 грн., відшкодування лікування в рамках цього виду страхування не проводиться. Від обвинуваченого до ОСОБА_9 приїжджав власник автомобіля ОСОБА_12 . Харчик розумів, що не повідомляючи про ДТП з тілесними пошкодженнями він йшов на ризик, проте пішов на зустріч водію ОСОБА_10 , щоб не доводити справу до судового порядку. Водій ОСОБА_10 готовий був компенсувати 5000 грн. моральної шкоди. Проте, перемовини були безрезультатними, ні ОСОБА_10 , ні власник автомобіля не відповідали на телефоні дзвінки. До правоохоронних органів ОСОБА_9 звернувся тільки після того, коли зустрів їх випадково та зрозумів, що добровільно ніхто нічого не буде відшкодовувати.
У зв`язку з ДТП, в якому отримав тілесні ушкодження, потерпілий ОСОБА_5 та ТОВ «Калина Компанія з розвитку бізнесу» (власник автомобіля «Fiat Doblo Cargo Furgone», д/н НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_5 ) звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 15000 грн. завданої моральної шкоди, та з ОСОБА_8 на користь ТОВ «Калина Компанія з розвитку бізнесу» 30631,31 грн. завданої матеріальної шкоди, яка є прямими збитками різницею між вартістю автомобілю та страховим відшкодуванням, яке отримало ТОВ «Калина Компанія з розвитку бізнесу» від ПАТ СК «Українська страхова група» на умовах договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2840-13-00252 (КАСКО) (том 1 а.с. 13-16).
З досліджених судом документів слідує, що
дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ 2705-22», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 та автомобіля «Fiat Doblo Cargo Furgone», д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 сталась 29.12.2013 року по вул. Польовій в с. Петрівському Києво-Святошинського району Київської області (аркуш 3 адмінматеріалу).

Відповідно до протоколу серії АГ2 № 140295 29.12.2013 року о 8.45 в с. Петрівське по вул. Польовій водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем ГАЗ, д/н НОМЕР_2 , на перехресті рівнозначних доріг не надав переваги в русі автомобілю «Fiat», д/н НОМЕР_3 , який рухався з правого боку, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (том 1 а.с. 223, аркуш 2 адмінматеріалу).

Кінцеве розташування транспортних засобів після зіткнення та гальмівний шлях автомобіля «Fiat Doblo», д/н НОМЕР_3 , подано в ілюстративній таблиці з фото, зроблених на місці ДТП (том 1 а.с. 235-237).

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення постановою від 08.01.2014 року судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_13 водій ОСОБА_14 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді 340 грн. штрафу (аркуші 9-10 адмінматеріалу, том 1 а.с. 48). Штраф у розмірі 340 грн. водій ОСОБА_8 сплатив 08.01.2014 року (том 1 а.с. 232).

З заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 звернувся 16.10.2014 року (том 2 а.с. 13).

Відповідно до висновку експерта від 16.02.2015 року № 5-01/115 з технічної точки зору в заданій дорожній ситуації водій автомобіля «ГАЗ 2705-22», д/н НОМЕР_2 , повинен був діяти згідно з вимогами п. 16.12 Правил дорожнього руху України, тобто на перехресті нерівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Fiat Doblo», д/н НОМЕР_3 , повинен був діяти згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, тобто у разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу. Питання причинного зв`язку між діями учасників ДТП та настанням цієї ДТП, необхідна юридична (правова) оцінка усіх матеріалів провадження, в тому числі і даного висновку, що виходить за межі компетенції експерта-автотехніка (том 1 а.с. 217-218).
Згідно дублікату довідки № 14, виданого черговим травматологом травматологічного пункту КНП «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м. Києва Філія № 1, ОСОБА_5 звернувся до травмпункту 29.12.2013 року о 19.30 з приводу дорожньо-транспортної травми 29.12.2013 року о 8.45, діагноз перелом шиловидного відростку лівої ліктьової кістки без зміщення уламків, проведено огляд, рентгенографія, гіпсова пов`язка, від видачі лікарняного листка пацієнт відмовився, рекомендації амбулаторне лікування у ортопеда за місцем проживання (том 2 а.с. 11).

Відповідно до інформації, отриманої з Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичного центру» Шевченківського району м. Києва згідно записів в медичній обліковій документації травматологічного пункту філії № 1 КДЦ (журнал реєстрації амбулаторних хворих форми 074/о та журналу обліку потерпілих в наслідок ДТП форми 115/о) ОСОБА_5 , 1983 р. народження, звернувся до травматологічного пункту філії № 1 КДЦ 29.12.2013 року о 19.30 та повідомив чергового лікаря про травмування під час ДТП 29.12.2013 року о 8.45. після огляду та рентгенологічного обстеження ОСОБА_5 черговим лікарем травматологічного пункту філії № 1 КДЦ встановлено діагноз: закритий перелом шилоподібного відростку лівої ліктьової кістки без зміщення відламків. В травматологічному пункті філії № 1 КДЦ ОСОБА_5 надано медичну допомогу, видано довідку з рекомендаціями, направлено на амбулаторне лікування (том 2 а.с. 95-99).

Відповідно до висновку експерта № 338/Д від 16-31.12.2014 року згідно наданій медичній документації та висновку консультанта-рентгенолога КОБ СМЕ у ОСОБА_5 мався перелом верхівки шилоподібного відростку лівої ліктьової кістки без зміщення відламків; описане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого предмету, можливо в термін та за обставин, вказаних в постанові і відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки для його загоєння необхідно більше 21 дня (том 1 а.с. 219).

Відповідно до висновку експерта № 30/Д від 16.02-16.03.2017 року (згідно наданій медичній документації та висновків консультанта-рентгенолога КРБ СМЕ у ОСОБА_5 , мався перелом верхівки шилоподібного відростку лівої ліктьової кістки без зміщенням відламків, який відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для його загоєння необхідно більше 21 дня. Описане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого предмету, можливо за обставин, вказаних в протоколі ДТП серії АГ2 № 140295 від 29.12.2013 року, показах потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні 22.11.2016 року та у висновку експерта № 338/Д від 29.12.2013 року. Враховуючий невеликий об`єм перелому (верхівка шилоподібного відростку лівої ліктьової кістки без зміщенням відламків) ОСОБА_5 міг вчиняти будь-які дії з сприяння оформлення ДТП працівниками міліції безпосередньої після його вчинення. За наявності описаного перелому больовий синдром проявляється одразу після травми; набряк, порушення функції будуть мати місце з 1 дня; біль та набряк будуть наростати протягом 3 днів; гематома в підшкірній ділянці з`явиться через 3-4 дні. Для лікування зазначених травм пов`язка накладається обов`язково, особі із описаним переломом призначається амбулаторне лікування. Судово-медичних даних для визначення точного часу виникнення описаного в межах 8.45 19.30 29.12.2013 року поза дорожньо-транспортною пригодою, немає. Співставлення рентгенологічних даних від 29.12.2013 року та 01.03.2017 року дають підстави вважати, що знімок від 29.12.2013 року належить ОСОБА_5 (том 2 а.с. 103-105).

ОСОБА_5 у 2006 році отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію лікар (том 2 а.с. 64), у 2008 році отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Фармація» та здобув кваліфікацію провізор (том 2 а.с. 65).

Отже, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд визнає, що допитаний судом потерпілий ОСОБА_5 дав суду правдиві послідовні показання, які узгоджуються між собою та підтверджуються письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду кримінального провадження висновками проведених у справі експертиз та доводять, що тілесне ушкодження у вигляді перелому верхівки шилоподібного відростку лівої ліктьової кістки без зміщенням відламків, яке відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, він отримав при ДТП 29.12.2016 року при зіткненні транспортних засобів автомобіля «ГАЗ 2705-22», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який порушив п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, п. 16.12 Правил дорожнього руху України, та автомобіля «Fiat Doblo Cargo Furgone», д/н НОМЕР_3 , яким керував потерпілий ОСОБА_5 .

Сумнів в тому, що потерпілий ОСОБА_5 міг надати собі першу медичну допомогу як за участю сторонніх осіб, так і самостійно, у суду не виникає, оскільки ОСОБА_5 за професією лікар.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 суд розцінює лінією його захисту, оскільки вони повністю спростовуються показами потерпілого та висновками проведених у справі експертиз.

Даних про порушенням ПДР водієм ОСОБА_5 в дорожній ситуації, яка мала місце 29.12.2016 року о 8.45 в с. Петрівському на перехресті рівнозначних доріг вулиць Польової та Петрівської під час судового провадження не здобуто та в матеріалах кримінальної справи відсутні.

За таких обставин, враховуючи встановлені обставини злочину, оцінивши всі докази в сукупності, суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 286 КК України доведена повністю та кваліфікує його дії за вказаною статтею як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Крім того, відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Тому, притягнення водія ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП за порушення ПДР 29.12.2016 року, внаслідок яких транспортні засоби отримали механічні пошкодження, не виключає притягнення водія ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України за порушення ПДР 29.12.2016 року, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості та наслідки вчиненого ним діяння, характеризуючі дані його особи, ставлення до вчиненого, думку потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 286 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, ОСОБА_8 раніше не судимий (том 1 а.с. 244), має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризуються позитивно (том 1 а.с. 245), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 242, 243), опікується матір`ю пенсіонеркою ОСОБА_15 , 1931 р. народження (том 1 а.с. 60-62), обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено, а тому, з урахуванням встановлених судом обставин справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який щирого каяття не виявив, думки потерпілого, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі в межах санкції, передбаченої вказаною статтею, з призначенням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Проте, враховуючи що станом на день закінчення судового провадження закінчились вставлені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності, суд вважає, що від призначено ОСОБА_8 покарання його слід на цій підставі звільнити.

Вирішуючи питання щодо заявлених позовних вимог потерпілим та власником транспортного

засобу суд вважає, що обвинувачений своєї поведінкою після ДТП призвів до негативних емоційних переживань потерпілого, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що є спричиненою моральною шкодою, а тому, виходячи з вимог розумності та справедливості вважає такими, що підлягають задоволенню, вимоги ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_8 7000 грн. завданої моральної шкоди. В решті позовних вимоги потерпілого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди суд відмовляє.

У позовних вимогах ТОВ «Калина Компанія з розвитку бізнесу» про стягнення 30631,31 грн. завданої матеріальної шкоди суд відмовляє за недоведеністю, оскільки з наданих під час судового провадження документів встановлено, що ТОВ «Калина Компанія з розвитку бізнесу» отримала страхове відшкодування у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Fiat Doblo Cargo Furgone», д/н НОМЕР_3 , на умовах договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2840-13-00252 (КАСКО) у ПАТ «Українська страхова група».
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого. Запобіжні заходи не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 127-129, 368 371, 373, 374 КПК України, суд -

засудив:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , який на користь ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 (сім тисяч) грн. завданої моральної шкоди. В решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 відмовити.

У позовних вимогах ТОВ «Калина Компанія з розвитку бізнесу» про стягнення 30631,31 грн. матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0003261 у розмірі 393 (триста дев`яносто три) грн. 12 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1