Справа № 148/191/17
Провадження №1-кп/148/90/17
15 березня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту - обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за участю потерпілого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
13 січня 2017 року близько 21:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території домогосподарства АДРЕСА_2 , безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок в частині спокійних умов відпочинку людей, проявляючи явну неповагу до суспільства, яка виразилась в ігноруванні елементарних правил поведінки, моральності та добропристойності, з метою самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, в присутності сторонніх людей, використовуючи нікчемний привід, а саме те, що ОСОБА_5 ., ІНФОРМАЦІЯ_2 зробив йому зауваження з приводу непристойної поведінки, з особливою зухвалістю наніс останньому два удари кулаком правої руки в область носу та один удар правою ногою знизу в область пахової ділянки, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу, крововиливів під білкову оболонку правого ока, забою м`яких тканин, садни, синців в область обличчя, та паховій ділянці зліва. Згідно висновку судово-медичного експерта № 2 від 17.01.2017 року тілесні ушкодження, які мали місце у ОСОБА_5 , відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав за обставин, викладених в обвинувальному акті. Суду пояснив, що 13.01.2017 року він зайшов на подвіря до свого сусіда ОСОБА_6 , який проживає по АДРЕСА_2 . Між ними виникла суперечка, в ході якої він вибив кулаком шибку у вікні та пішов до себе додому. Побачивши, що до ОСОБА_7 на автомобілі приїхав його батько ОСОБА_5 , він повернувся на подвіря до ОСОБА_7 , де почав безпричинно нецензурно висловлюватися на адресу його батька ОСОБА_8 . Останній зробив йому з цього приводу зауваження, на що він наніс йому кулаком два удари в обличчя та ногою в пах. Розкаявся у вчиненому, пояснивши, що розуміє неправомірність своєї поведінки по відношенню до потерпілого, попросив у останнього вибачення. Просив суворо його не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що дійсно 13.01.2017 року близько 21.00 год. на подвірї домогосподарства АДРЕСА_2 , де проживає його син ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_4 почав висловлюватися в його адресу нецензурною лексикоюм, на що він зробив йому зауваження. Однак ОСОБА_4 в присутності інших осіб відреагував на це тим, що наніс йому кулаком два удари в область обличчя та ногою в пах, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження. Зазначив, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має, вважає, що покарання йому має бути призначене таке, щоб він зробив для себе відповідні висновки.
Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь - які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд розцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 як належний, допустимий та достатній доказ вини обвинуваченого, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини злочину, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та особливу зухвалість вчиненого.
При встановлених обставинах та досліджених доказах у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.
Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що їх слід кваліфікувати за ч.1 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, який у відповідності зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, посередньо характеризується за місцем проживання, у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, має непогашену судимість.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає повне визнання вини та щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що покаранням необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах ч.1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі.
Разом з цим, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 наявність пом`якшуючих покарання обставини у виді визнання винуватості та щирого каяття, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню. Саме таке рішення, на думку суду, в даному випадку буде гуманним та справедливим.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_4 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнитиОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя ОСОБА_1