Дата документу Справа № 329/427/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11сс/778/509/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 329/427/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши 30 травня 2017 року апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 08 травня 2017 року,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 08 травня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Чернігівського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0110 на трактор колісний МТЗ-82.1, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя зазначив, що вилучений трактор не належить безпосередньо особі, яка здійснювала обробіток землі за його допомогою, а причетність до цього діяння власника трактора ОСОБА_9 , матеріалами клопотання не підтверджується, підстав для обмеження власника трактора у користуванні та розпорядженні ним не вбачається. Крім того, слідчим не доведено та не надано доказів, де саме розташовано земельні ділянки, які самовільно зайняли невстановлені особи та вирощують сільськогосподарську продукцію, та яким чином підтверджено, що саме земля в контурі №93, є самовільно зайнятою.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Чернігівського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0110 на трактор колісний МТЗ-82.1, реєстраційний номер НОМЕР_1 та накласти арешт на вищевказане майно.

В обґрунтування доводів зазначає, що слідчим суддею ухвалу винесено з порушенням дводенного терміну, а саме на третій день з дня надходження відповідного клопотання. Трактор колісний МТЗ-82.1 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у власності ОСОБА_9 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Крім того, зазначений об`єкт зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України. Крім того, слідчим в ході досудового розслідування вищевказаний трактор колісний МТЗ-82.1 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у власності ОСОБА_9 , на виконання вимог ст. 98 КПК України визнано речовим доказом, про що винесено відповідну постанову, копію якої долучено до матеріалів клопотання про арешт майна.

Проте слідчим суддею, в порушення вимог КПК України, не враховано під час розгляду клопотання слідчого можливість відчуження ОСОБА_10 трактора МТЗ-82.1, що перебуває у його власності, з метою знищення слідів злочинної діяльності та подальшого уникнення від кримінальної відповідальності. Тобто слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не враховано можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Клопотання слідчого та додані до нього матеріали містять достатньо даних, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, а також відповідають вимогам відповідно до ст. 171 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора на підтримання апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
При розгляді апеляційної скарги прокурора колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст. ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурор звернувся до Чернігівського районного суду Запорізької області з клопотанням про накладення арешту на майно, в якому зазначив, що арешт необхідно застосувати з метою забезпечення доказової бази по кримінальному провадженню, оскільки вказане майно відноситься до предметів, що відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України.

На підтвердження доводів клопотання прокурором наданий витяг з ЄРДР за №0000110 від 28 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, та інші копії документів, якими, на думку прокурора, обґрунтовується клопотання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя послався на те, що слідчим та прокурором не наведено підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно. В клопотанні не наведені ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, не доведено, що саме земельна ділянка № НОМЕР_2 є самовільно зайнятою.

Перевіривши вказані матеріали, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу на те, що прокурором не додано до клопотання відповідних доказів, які у своїй сукупності об`єктивно підтверджували б викладені в цьому клопотанні обставини, та свідчили б про доцільність накладення арешту на вищевказане майно.

Як визначено у нормах законів, на які послався слідчий суддя, арешт майна під час досудового розслідування може застосовуватись виключно щодо майна підозрюваного або особи, що несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, відносно майна юридичної особи, якщо до юридичної особи може бути застосований захід у вигляді конфіскації майна.

Отже, жодній особі в рамках цього кримінального провадження не було повідомлено про підозру, цивільний позов заявлений не був, а санкцією ч. 1 ст. 197-1 КК України не передбачена конфіскація або спеціальна конфіскація.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на майно будь-якої особи за достатності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом по кримінальному провадженню.

Натомість, слідчим та прокурором не було надано будь-яких даних, що зазначене майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вилучений трактор не належить особі, яка здійснювала обробіток землі, а належить на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ОСОБА_9 , причетність якого до вчиненого злочину клопотанням не підтверджується, підстав для обмеження власника в користуванні майном не вбачається.

Також під час апеляційного розгляду апелянтом не додано додаткових доказів на спростування висновків слідчого судді відносно встановлення ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, не встановлено на якій земельній ділянці вчинено кримінальне правопорушення, що саме земельна ділянка № НОМЕР_2 є самовільно зайнятою. Не навів таких доказів прокурор й в апеляційній скарзі.

Отже, на думку колегії суддів, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст. ст. 172, 173, 370, 372 КПК України, порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою її скасування або зміну, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чернігівського районного суду Запорізької області від 08 травня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Чернігівського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0110 на трактор колісний МТЗ-82.1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною, набирає законної сили з дня її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4