Номер провадження: 11-кп/785/501/17
Номер справи місцевого суду: 509/2564/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.07.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 січня 2017 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001573 від 14.07.2016 року, яким

ОСОБА_8 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Овідіополь Одеської області, громадянин України, українець, освіта неповна середня, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-11.07.2008 року за ст.ст.185 ч.3, 75 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

-14.07.2011 року за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 січня 2017 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0001573 від 14.07.2016 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 13 липня 2016 року близько 18:00 години ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, зі спальної кімнати будинку АДРЕСА_3 , таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_9 , а саме: телевізор марки «Шарп», вартістю 1000 грн., ТВ-приймач марки «Стронг», вартістю 400 грн., портативний радіоприймач марки «Оріон», вартістю 500 грн., спричинив тим самим потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1900 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що вважає вирок несправедливим в силу його суворості.

Також обвинувачений в апеляційній скарзі зазначає, що до розгляду справи судом першої інстанції не був залучений захисник, що порушило його права, як обвинуваченого, а твердження суду про те, що він, перебуваючи на підписці про невиїзд, ухилявся від явки до суду є хибними, оскільки він не отримував судових повісток за адресою проживання.

Крім того, ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вказав на те, що потерпіла сторона не має до нього жодних матеріальних претензій, в зв`язку з чим просить скасувати вирок та постановити новий, якім призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав себе винуватим в інкримінованому йому злочині, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, та дослідженням доказів, які характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оскаржуються.

Згідно з розпискою, яка була підписана власноруч обвинуваченим ОСОБА_8 судом першої інстанції йому були роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України, в тому числі щодо обмеження права оскаржувати фактичні обставини справи, які ніким не були заперечені під час розгляду справи судом першої інстанції, в апеляційному порядку (а.с.51).

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 учасниками судового провадження не заперечується, а тому, у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами у їх сукупності, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КПК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Апеляційний суд вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо порушення судом першої інстанції його права на захист, яке виразилось у непредставленні йому захисника, необґрунтованими та такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки, ОСОБА_8 не звертався до суду першої інстанції клопотання про залучення захисника для здійснення захисту його прав.

Також апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , підтримані його захисником ОСОБА_7 , про те, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 було призначено занадто суворе покарання.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання, відповідно до ст.65 КК України та рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_8 характеризується задовільно, його вік, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої, а також обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та обставини, що пом`якшують покарання, такі, як визнання вини та щире каяття.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим ОСОБА_8 буде призначення мінімального покарання у виді позбавлення волі, встановленого санкцією ч. 3 ст.185 КК України.
При цьому доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції безпідставно визнано у якості обставин, що обтяжують покарання його начебто ухилення від явки до суду, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки такі обставини не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .
Апеляційний суд також вважає необґрунтованими доводи захисника ОСОБА_7 , підтримані обвинуваченим ОСОБА_8 про те, що на утриманні обвинуваченого знаходиться малолітня дитина - ОСОБА_10 , 2016 р.н., оскільки обвинувачений ОСОБА_8 не є батьком цієї дитини та, крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 не має роботи, а отже і джерела доходу для утримання себе або своєї родини.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та необхідності зміни або скасування оскаржуваного вироку.
Керуючись ст. ч.3 ст. 349, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419,532КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 січня 2017 року залишити без задоволення.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 січня 2017 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ст.185 ч.3 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4