МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/2381/15-к
Провадження № 1-кп/480/18/17
УХВАЛА
Іменем України
06 липня 2017 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2015 року за № 0000813, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очаків Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04 серпня 2009 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 69, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 162, ст. ст. 70, 72 КК України до трьох років позбавлення волі;

- 16 квітня 2014 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 125, ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі. Звільнено від відбування покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком тривалістю 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:

28 квітня 2016 року з Апеляційного суду Миколаївської області, відповідно до положень ст. 34 КПК України, до Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2015 року за № 0000813 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні представник потерпілого заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, а саме: під час складання обвинувального акта порушено права потерпілого та представника потерпілого на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та недотримано процедуру відкриття матеріалів кримінального провадження та повідомлення у кримінальному провадженні; обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання висунутого обвинувачення та розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а тому в обвинувальному акті безпідставно відсутній факт крадіжки обвинуваченим грошових коштів у сумі 400 гривень та 1300 доларів США; прокурором прийнято рішення про виділення матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0000813, що негативно впливає на повноту досудового розслідування та судового розгляду; безпідставно зазначено про щире каяття обвинуваченого, як на обставину, що пом`якшує відповідальність; невірно вказано статус представника потерпілого; обвинувальний акт не засвідчено гербовою печаткою; містяться неточності у даті складення та затвердження обвинувального акта.

Заслухавши прокурора, який заперечував проти заявленого клопотання, представника потерпілого, обвинуваченого, який не заперечував проти клопотання, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов такого.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 1 статті 290 КПК України передбачено, що визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Частиною 10 статті 290 КПК України встановлено, що сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ. У разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів. Клопотання розглядається слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, не пізніше п`яти днів з дня його надходження до суду з повідомленням сторін кримінального провадження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час проведення судового засідання, не перешкоджає розглядові клопотання.
У судовому засіданні прокурор пояснив суду, що ухвалою слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_5 вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів досудового розслідування, в силу ч. 10 ст. 290 КПК України, а тому твердження представника потерпілого про те, що під час складання обвинувального акта порушено права потерпілого та представника потерпілого на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та недотримано процедуру відкриття матеріалів кримінального провадження та повідомлення у кримінальному провадженні є безпідставними.

Частиною 4 статті 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим статтею 291 цього Кодексу.

Отже, вичерпний перелік відомостей які мають бути зазначені в обвинувальному акті містить ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною 1 статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Девеер проти Бельгії від 17 жовтня 2013 року зазначено, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи.
Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення (рішення у справі «Маттоціа проти Італії від 25 липня 2000 року).
З обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000813 вбачається, що він містить лише виклад фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення за фактом заволодіння мобільного телефону марки Lenovo модель A369i, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті, однак не містить формулювання обвинувачення.
Згідно з положеннями п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
З обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000813 вбачається, що прокурор вважає докази зібрані під час досудового розслідування достатніми для складення обвинувального акта, а тому розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням складає 1620 гривень.
Про вчинення крадіжки, крім мобільного телефону, ще і грошових коштів у обвинувальному акті мова не йде, а тому твердження представника потерпілого про більший розмір фактичної шкоди є безпідставними.
Також, представник потерпілого вказує на те, що у потерпілого ОСОБА_6 поряд з майном зазначеним в обвинувальному акті, також скоєно крадіжку грошових коштів у сумі 400 гривень та 1300 доларів США. За вказаним фактом матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження та жодної слідчої дії спрямованої на з`ясування вказаних обставин не вчинено. Вказує на неправильність виділення в окреме провадження матеріалів досудового розслідування, оскільки це негативно впливає на повноту досудового розслідування та судового розгляду.
Доводи представника суд позбавлений можливості перевірити у підготовчому судовому засіданні, оскільки з реєстру матеріалів кримінального провадження, які є додатком до обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000813 не вбачається існування постанови від 10.12.2015, на яку посилається представник потерпілого, а надання суду інших документів, крім визначених у ч. 4 ст. 291 КПК України, до початку судового розгляду забороняється. Крім того, ч. ч. 5, 6 ст. 217 КПК України передбачно, що рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування приймається прокурором. Рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування не може бути оскаржене.
В обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 0000813 вказано, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , передбачена ст. 66 КК України, є щире каяття.
Доводи захисника про те, що у обвинувальному акті безпідставно зазначено, як обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, у зв`язку з тим, що у діях та показах ОСОБА_4 вбачається спроба ввести в оману орган досудовго слідства, прокуратуру та суд, з метою уникнення відповідальності за свої злочинні дії, в частині викраденого майна та розміру завданої шкоди, є неспроможними з огляду на таке.
Пунктом 6 частини 2 статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.
Отже, зі змісту вказаної норми вбачається, що прокурор зобов`язаний зазначити в обвинувальному акті обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000813 містить зазначення обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, визначені обставини при призначенні покарання, які пом`якшують покарання. У той же час п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України вказує на те, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Отже, врахування тієї чи іншої обставини, яка пом`якшує покарання, а так само і обтяжує є виключно прерогативою суду при призначенні покарання за наслідками судового розгляду кримінального провадження.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування 08.04.2016 підозрюваного ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 повідомлено про завершення досудового розслідування. А вже 14 квітня 2016 року, тобто після завершення досудового розслідування, прокурором Очаківського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 винесено постанову про залучення законного представника потерпілого.
Крім того, суд звертає увагу на безпідставність надання представнику потерпілого ОСОБА_5 статусу законного представника у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КПК України якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, до участі в процесуальній дії разом з нею залучається її законний представник.
У судовому засіданні встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 є повнолітнім. Відомості про те, що ОСОБА_6 визнаний в установленому законом порядку недієздатним чи обмежено дієздатним відсутні.
Посеред іншого, представник потерпілого ОСОБА_5 , як на підставу для повернення обвинувального акта, посилається також на те, що під час затвердження обвинувального акта прокурором не дотримано вимог Інструкції та не посвідчено даний документ гербової печаткою орану прокуратури.
Додаток № 57 до п. 18.2.4 Наказу Генеральної прокуратури України № 103 від 24 лютого 2016 року Про затвердження інструкції з діловодства в органах прокуратури України не включає обвинувальний акт у документи, які затверджуються гербовою печаткою органу прокуратури.
Із вимог ч. 2 ст. 291 КПК України вбачається, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, передбачені п. п. 1-9 цієї частини вказаної статті, у тому числі дату та місце складення та затвердження обвинувального акта.

Частиною 1 статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
З обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000813 вбачається, що обвинувальний акт складений 15 квітня 2016 року, а затверджений прокурором 14 квітня 2016 року. Отже, під час складення обвинувального акта порушено процедуру встановлену законом, яка передбачає, що обвинувальний акт спочатку складається слідчим, а вже потім затверджується прокурором.

Розписка обвинуваченого ОСОБА_4 про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування також не містить дати отримання вказаних матеріалів обвинуваченим.

Однією із засад кримінального провадження є законність, що передбачено ст. 9 КПК України. Недотримання будь-яких імперативних вимог КПК України щодо змісту обвинувального акта та його невід`ємної частини - додатків, в тому числі щодо відомостей, які вони мають містити, є підставою для визнання обвинувального акта таким, що не відповідає вимогам КПК України.

Таким чином, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, то клопотання представника потерпілого підлягає частковому задоволенню, а обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 369-372 КПК України, суд-

постановив:

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000813, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - повернути прокурору.

Ухвалу негайно направити прокурору для усунення зазначених у ній недоліків обвинувального акта.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1

06.07.2017