Справа № 487/6056/16-к
Провадження № 1-кп/487/408/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003642 від 05.08.2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185, ч.4 ст. 358 КК України.

ВСТАНОВИВ:
04.08.2016 року о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_5 орендував квартиру АДРЕСА_2 , у ОСОБА_4 , надавши їй посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , видане 17.11.2015 року Миколаївським ВРЕВ УДАІ УМВС України в Миколаївській області на ім`я ОСОБА_6 для підтвердження своєї особистості. Дане посвідчення ОСОБА_5 придбав у невстановленої особи.

Згідно висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України №1504 від 26.08.2016 року бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , видане 17.11.2015 року Миколаївським ВРЕВ УДАІ УМВС України в Миколаївській області на ім`я ОСОБА_6 , не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу України.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Крім того, 04.08.2016 року ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна орендував квартиру АДРЕСА_2 , у ОСОБА_4 . В квартирі, яка розташована за вище вказаною адресою ОСОБА_5 побачив плазмовий телевізор марки "Самсунг" чорного кольору.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу, таємно викрав її майно. Після чого ОСОБА_5 утримуючи викрадене майно при собі з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_4 на загальну суму 1999 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний в судовому засіданні обвинуваченй ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушенні визнав в повному обсязі та суду пояснив, що 04.08.2016 року він придбав у наглядно знайомого йому раніше чоловіка посвідчення водія, після чого зателефонував потерпілій, для того щоб орендувати квартиру. Прийшовши до потерпілої, вона передала йому ключі, а він в свою чергу передав їй грошові кошти та підроблене посвідчення водія. У ночі він повернувся до квартири та викрав телевізор. Після чого телевізор продав, та за виручені кошти повернув борг. Цивільний позов обвинувачений визнав в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_5 зателефонував їй з приводу оренди квартири, під час спілкування вони домовились про зустріч 04.08.2016 року о 15-30 годин. У вказаний час на адресу орендованої квартири приїхав ОСОБА_5 , передав ОСОБА_4 грошові кошти за оренду квартири, та посвідчення водія, в свою чергу ОСОБА_4 передала йому ключі від квартири.

Близько 03-00 год. ОСОБА_4 вийшла на балкон своєї квартири, яка розташована двома поверхами вище від орендованої квартири, та побачила, що ОСОБА_5 виносить з під`їзду будинку її телевізор.

За згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_4 та наданими прокурором матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю, і дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ч.4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які віднесено законом до категорії злочинів середньої тяжкості на злочинів невеликої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання провини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше не судимий, на обліку в МОНД не перебуває, на обліку в МОПЛ №1 не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

З урахуванням декількох обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, активна співучасть у розкритті злочину, визнання провини, суд вважає за можливе виправлення засудженого без застосування до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі, та застосувати відносно нього положення ст. 75 КК України, призначивши йому покарання з випробовувальним терміном, та з застосуванням п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Задовольняючи позов потерпілої ОСОБА_4 в частині вимог про стягнення з ОСОБА_5 вартості вкраденого телевізору, суд враховує надану та досліджену в судовому засіданні довіку ФОП " ОСОБА_7 " в якій вказано, що вартість плазмового телевізора марки "Самсунг" 1е29b450c4w станом на 05.08.2016 року становить 1999 гривень.
Таким чином в судовому засіданні факт вартості телевізору 3100 гривень не доведений, тому цивільний позов в частині стягнення суми в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 1999 гривень 00 копійок.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої в частині стягнення суми моральної шкоди, суд виходить з такого.
Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.
У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, роз`яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, не повинен призводити до збагачення особи.

Враховуючи обставини вчинення злочину, характер нанесених потерпілій збитків, фізичних і душевних страждань потерпілої, виходячи із засад виваженості та розумності, суд дійшов висновку, що задоволення позову в частині стягнення з обвинуваченого 1000 грн моральної шкоди відповідатиме принципу справедливості по відношенню, як до обвинуваченого, так і до потерпілої.
Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:
за ч.1 ст. 185 КК України - один рік позбавлення волі;
за ч.4 ст. 358 КК України - один рік обмеження волі.
Згідно ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покараня з випробовувальним терміном строком на 1 рік.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 вимоги п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити без змін - особисте зобов`язання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1999,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України витрати на проведення експертизі в розмірі 703,68 грн.

Речовий доказ, а саме посвідчення водія серійний номер НОМЕР_1 , видане 17.11.2015 року Миколаївським ВРЕВ УДАІ УМВС України в Миколаївській області на ім`я ОСОБА_6 - знищити.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1