Справа № 592/9468/17
Провадження № 1-кп/592/494/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м.Сум

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі Ковпаківського районного суду м.Суми кримінальне провадження №0002350 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с.Штепівка Лебединського району Сумської області, громадянина України, освіта середньо-

спеціальна, не одружений, не працює, зареєстрований в

АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не

судимий

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2017 року під час спільного відпочинку ОСОБА_5 помітив, що у ОСОБА_4 мається банківська картка «ПриватБанк» і в цей час у нього виник злочинний умисел на вчинення крадіжки грошових коштів з її рахунку. 03.06.2017 року, близько 23 год. 47 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в гуртожитку, який знаходиться в м. Суми по вул. Івана Мазепи № 2, при цьому не маючи дозволу власника, взяв банківську картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_4 . За допомогою програми «Приват 24» перевірив залишок кредитного ліміту на вище зазначеній банківській картці та пересвідчившись, що на ній маються грошові кошти, він остаточно вирішив вчинити їх крадіжку. Реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення крадіжки грошей з карткового рахунку банківської картки «ПриватБанк», виданої на ім`я ОСОБА_4 , при цьому усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння власнику майна матеріальної шкоди та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи з прямим умислом, переконавшись, що за його протиправними діями не спостерігають сторонні особи, тобто таємно, переслідуючи корисливий мотив та мету протиправного збагачення, ОСОБА_5 перерахував на банківську картку № НОМЕР_2 , видану на ім`я його брата - ОСОБА_7 , яка в той час була в його розпорядженні, грошові кошти в сумі 2 500 грн. Після чого викраденими грошима розпорядився на власний розсуд, а банківську картку таємно повернув потерпілому. Згідно виписки по банківській картці «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_4 , 03 червня 2017 року о 23 год. 47 хв. на банківську картку № НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_7 перераховані грошові кошти в сумі 2500грн., тобто ОСОБА_5 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 на суму 2500 грн.

В підготовче судове засідання обвинувачений ОСОБА_5 , потерпілий ОСОБА_4 подали угоду про примирення від 30.08.2017 року, укладену відповідно до ст.471 КПК України. Згідно з цією угодою обвинувачений ОСОБА_5 і потерпілий ОСОБА_4 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України. ОСОБА_5 в повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. ОСОБА_5 повністю відшкодував завдані збитки. Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850грн. Отримана згода ОСОБА_5 на призначення такого покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ч.5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину за ч.1 ст.185 КК України, який є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_5 і потерпілий ОСОБА_4 суду заявили, що вони розуміють наслідки укладення угоди про примирення.

З`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 цього Кодексу; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом (ч.5 ст. 474 КПК України). Потерпілий ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди про примирення, що визначені у п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, а саме, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для потерпілого, є: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення, тобто, що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він скоїв умисні дії, які виразилися в таємному викраденні майна ОСОБА_4 , а саме грошей в сумі 2500грн. з банківської картки «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_4 .

Узгоджені сторонами вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого. Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено. Обвинувачений ОСОБА_5 є особою раніше не судимою. Умови угоди про примирення відповідають вимогам чинного кримінально-процесуального, матеріального законодавства та особі обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди від 30 серпня 2017 року про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 та погодився із запропонованим угодою покаранням обвинуваченому.

При таких обставинах суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 30.08.2017 року та призначити узгоджену сторонами міру покарання обвинуваченому. Підстави для відмови в затвердженні наданої суду угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

Керуючись ст.ст.94, 370-371, 373-374, 473-476 КПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 30.08.2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002350.

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України і призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850грн.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статгі 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1