Справа № 366/3424/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/588/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 06.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
06 грудня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 22 листопада 2016р. про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на автомобіль шляхом заборони його відчуження в цілому чи запасними частинами, до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000791, передавши його особі у якої вилучено, ОСОБА_8 ., -

В С Т А Н О В И Л А :
Як вбачається із матеріалів справи, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна автомобіля марки Peugeot, моделі 406, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , жительці АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що 19 листопада 2016 року приблизно 10 год. інспекторами взводу №2 РЗС ГУ НП в Київській області біля господарства №15, по вул.Лесі Українки в смт.Іванків Іванківського району Київської області було зупинено автомобіль марки Peugeot, моделі 406, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 , який пред`явив свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Під час перевірки документів та агрегатів автомобіля було встановлено факт розбіжності номерів кузова в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та фактичного номера кузова. Автомобіль вилучено до Іванківського ВП.

Вилучений автомобіль має значення для досудового розслідування, оскільки є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, з яким необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій та судових експертиз, які мають дати відповідь чи є номер підробленим,, а тому слідчий просить накласти арешт на цей автомобіль. Незастосування такого заходу забезпечення є невиправданим ризиком і може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження автомобіля.

Ухвалою слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 22 листопада 2016р., клопотання слідчого задоволено частково. Накладено арешт на автомобіль марки Peugeot, моделі 406, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , жительці АДРЕСА_1 , і є речовим доказом у кримінальному провадженні, шляхом заборони його відчуження в цілому чи запасними частинами, до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, передавши його особі у якої вилучено, ОСОБА_8 .

Слідчий суддя зазначив, що враховуючи наслідки арешту майна для третіх осіб (в даному випадку фактичного володільця автомобіля), майно має перебувати у володінні особи, у якої воно вилучене (повернуте їй), а останній відповідно до ч.2 ст.100 КПК зобов`язаний зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 22 листопада 2016р. скасувати та ухвалити нову ухвалу якою:

- накласти арешт на тимчасово вилучений автомобіль марки Peugeot, моделі 406, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 .

2. Вказаний автомобіль залишити для зберігання на території Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області.

3. Відповідальність за зберігання даного автомобіля покласти на посадових осіб Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області відповідальних за збереження речових доказів та слідчого ОСОБА_10 .

Вимоги обґрунтовує тим що, передача тимчасово вилученого автомобіля на відповідальне зберігання власнику чи особі у користуванні якої він перебуває не забезпечить його належної схоронності від таких випадків як крадіжка, пошкодження, знищення, інших негативних обставин, які не залежать від волі осіб, яким вони будуть передані на зберігання, що призведе до втрати слідової інформації та неможливість встановити об`єктивну істину у справі.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Проте, відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, серед іншого повинен враховувати,: 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя, врахувавши зазначені норми та наслідки арешту, задовольнив клопотання слідчого частково, а саме наклав арешт на зазначене у клопотанні майно автомобіль, який є речовим доказом, передав його у володіння особи, у якої він був вилучений.

Твердження прокурора про те, що передача тимчасово вилученого автомобіля на відповідальне зберігання власнику чи особі у користуванні якої він перебуває не забезпечить його належної схоронності є необґрунтованим та таким, що не підтверджуються належними доказами.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею доцільно враховано положення п.5 ч.2 ст.173 КПК, а саме розумність та співрозмірність обмеження права власності.

В матеріалах справи немає відомостей, що підтверджували б можливість настання таких ризиків як крадіжка, пошкодження, знищення автомобіля, або інших негативних обставин.

Таким чином, слідчий суддя законно застосував обмеження на розпорядження майном та визначив, що дане майно на час досудового розслідування має перебувати у володінні особи, у якої воно вилучене (повернуте їй). А останній в силу ч.2 ст.100 КПК зобов`язаний зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що завдання засобу забезпечення кримінального провадження арешту майна буде досягнуто і без обмеження у праві користування майном особи у якої воно було вилучене, тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.407ч.3, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 22 листопада 2016р. залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

______(підпис)______ ______(підпис)______ ______(підпис)______