Єдиний унікальний номер 722/279/17
Номер провадження 1-в/722/61/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника СВК-67 ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити. При цьому, суду пояснив, що норми виробітку по місцю своєї роботи в повному обсязі він не виконує, оскільки відсутні достатні для цього обсяги робіт, а також постійно виходять з ладу механізми, за допомогою яких засуджені виконують роботи.
Прокурор ОСОБА_3 та представник державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти клопотання та просили у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України «довів своє виправлення». У зв`язку з цим вважають, що умовно-дострокове звільнення засудженого від покарання у виді позбавлення волі є передчасним.
Крім цього, представник державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив доводи засудженого щодо відсутності обсягів робіт, пояснивши при цьому, що саме на гірничій дільниці №1 підприємства установи, де працевлаштований засуджений, в наявності достатній обсяг робіт, необхідних для виконання засудженими в повному об`ємі норм виробітку на 100%. Погодився з тими доводами засудженого, що інколи виходить з ладу та ремонтується каменерізальна машина, однак зазначив, що простій вказаних механізмів не впливає на норми виробітку засуджених, оскільки на гірничій дільниці №1 достатньо інших видів робіт, виконання яких дає змогу засудженим виконувати норми виробітку на 100%.
Голова спостережної комісії ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у якій вирішення клопотання залишив на погляд суду.
Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
Вироком Приморського районного суду міста Одеса від 08.06.2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі із зарахуванням на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення.
Згідно розпорядження суду вирок Приморського районного суду м.Одеса від 08.06.2016 року відносно ОСОБА_5 набрав законної сили 08.07.2016 року.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 за вищевказаним вирок відраховується з 15.02.2016 року.

Таким чином, внаслідок зарахування ОСОБА_5 у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення (з 15.02.2016 року по 08.07.2016 року), кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 22.09.2017 року.
Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

У відповідності до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, за вчинення якого засуджений ОСОБА_5 , відноситься до категорії умисних тяжких злочинів.

Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув 1 рік 5 місяців 28 днів позбавлення волі, що становить більше двох третинстроку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину.
Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання, становить 6 місяців 2 дні.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Із матеріалів особової справи судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 15.02.2016 року. За час перебування в слідчому ізоляторі м.Одеса за злісне порушення вимог режиму утримання в одному випадку був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення по якому в установленому законом порядку погашено, не заохочувався.

В державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67) засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 05.09.2016 року.

Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого, за час відбування покарання в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» засуджений ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності не притягувався та не заохочувався.

Згідно довідки відділу організації та нормування праці державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№67)» від 14.03.2017 року та особової справи встановлено, що по прибуттю засуджений ОСОБА_5 був працевлаштований в якості вибірника-складальника каменю стінового в гірничій дільниці №1 підприємства установи, з поставленими завданнями не справляється, норми виробітку в повному об`ємі не виконує (жовтень - 17,8%, листопад - 9,4%, грудень - 39,4%, січень - 46,8% та лютий - 20%).
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої начальником державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» 14.03.207 року, встановлено, що засуджений ОСОБА_5 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, товаришує із засудженими різної спрямованості; по відношенню до персоналу установи засуджений стриманий, тактовний; намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку;не завжди має охайний вигляд; роботи з благоустрою установи виконує, однак потребує контролю за якістю виконання; відвідує заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні; реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», здобувши робітничу спеціальність «Муляр» в навчальному центрі, що функціонує при установі; в лютому 2017 році написав заяву научасть в програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», проте активної участі в реалізації даної програми не приймає, богослужіння та релігійні заходи, які проводяться в установі відвідує не регулярно; за характером засуджений ОСОБА_5 слабкий, неврівноважений, переважає меланхолічний тип темпераменту; соціально-корисні зв`язки на волі підтримує шляхом побачень, отриманням посилок та передач.
Відповідно до довідки медичної частини №89 від 13.03.2017 року, засуджений ОСОБА_5 працездатний, на даний час стан його здоров`я задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії №62, станом на 13.03.2017 року, виконавчих листів щодо засудженого ОСОБА_5 в установі на виконанні не перебуває.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із виписок з протоколів засідань атестаційної комісії, відносно засудженого ОСОБА_5 зазначені наступні результати атестації з визначення ступеню його виправлення:
-станом на 01.10.2016 року не став на шлях виправлення;
-станом на 12.01.2017 року злісний порушник режиму утримання
-станом на 10.03.2017 року - не став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності та особу засудженого, суд вважає, що як поведінка ОСОБА_5 , так і його відношення до праці протягом всього часу відбування покарання, не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».
При цьому, процес позитивних змін у особистості засудженого ОСОБА_5 на даний час, на думку суду, не відповідає ступеню виправленню, передбаченого ст.81 КК України, який дає підстави дійти висновку про доведеність його виправлення та унеможливить у подальшому вчинення ним умисних злочинів.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотаннязасудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1