У Х В А Л А
Іменем України

07.12.2016 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кислицьке Томашпільського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з повною вищою освітою, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.190 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000552 від 17.06.2015 року,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту встановлено, що 16.10.2008 року приблизно 11-00 год. обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на території колишнього свинокомплексу, який розташований в с.Леляки Жмеринського району Вінницької області, переслідуючи мету заволодіння чужим майном, умисно шляхом обману та зловживання довірою, отримав від ОСОБА_6 21 (двадцять одну) тону фуражного зерна пшениці. За дане зерно, згідно розписки №0142 від 16.10.2008 та накладної №1 від 16.08.2008 ОСОБА_3 мав розрахуватись на протязі трьох банківських днів, сплативши при цьому кошти в сумі 13860 грн., однак з 2008 року та до цього часу свої зобов`язання не виконав та всіляко ухилявся від розрахунку за отримане зерно, переховувався від потерпілої. Своїми умисними діями, ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_6 шкоду на вказану суму.
08.09.2015 року потерпілою ОСОБА_6 було подано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому потерпіла ОСОБА_6 просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь 83004,60 грн. на відшкодування майнової шкоди, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати в розмірі 743,60 грн. Згідно заяви представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_6 від 08.11.2016 року (а.с.5 т.2) від цивільного позову по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України відмовилися, матеріальну шкоду ОСОБА_3 ОСОБА_6 відшкодував.
До початку судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_5 було подано клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності відповідно до ч.4 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, оскільки з моменту вчинення ним злочину ( 16.10.2008 року) пройшло більше трьох років. Незважаючи на переривання перебігу давності, останній злочин ним скоєно 04.04.2012 року, що доводиться приєднаними до провадження довідками про судимість та відповідним вироком. З того часу минуло також більше трьох років. Незважаючи на те, що ОСОБА_3 винним себе в інкримінованому злочині не визнає, він не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.
Прокурор ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_6 не заперечували щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.
Заслухавши сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно обвинувального акту убачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, що інкримінується ОСОБА_3 , було вчинено 16.10.2008 року. Згідно ст. 12 КК України даний злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Відповідно до ч.3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Частиною 4 статті 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
З огляду на те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 було вчинено 16.10.2008 року, строк притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, закінчився 04.04.2015 року, так як із матеріалів кримінального провадження вбачається, що строк перебігу давності переривався, останній злочин ОСОБА_3 скоєно 04.04.2012 року . В той же час, судом роз`яснено ОСОБА_3 що закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, ч.4 ст. 286 КК України, не є реабілітуючою обставиною, та обвинувачений ОСОБА_3 погоджується із цим.
Відповідно до ч.5ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Оскільки процесуальні відносини, пов`язані з відмовою потерпілого від цивільного позову у кримінальному судочинстві нормами КПК України не врегульовані, тому зазначені відносини повинні регулюватись нормами ЦПК України, оскільки це не суперечить засадам кримінального судочинства.
Відповідно до п.3 ч.1ст.205 ЦПК України суд ухвалою закриває провадження по справі, якщо позивач відмовився від позовних вимог і відмова прийнята судом.
Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, дії якої кваліфіковані вірно за даною статтею,у зв`язку з закінченням строків давності по кримінальному провадженню, яке підлягає закриттю та прийняти відмову від цивільного позову який закрити, оскільки це не суперечить вимогам закону та не порушує нічиїх прав та законних інтересів.
Керуючись ст.ст. 284 - 286, 369-372, 375, 376 КПК України, ст.ст. 12, 49 КК України, п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Кримінальне провадження № 0000552 від 17.06.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.190 КК України, закрити.
Прийняти відмову від цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та провадження за цивільним позовом закрити.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя