Справа №718/537/17
Провадження №1-кп/718/34/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючої-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000248, внесене 05.08.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 в кінці липня 2016 року, маючи умисел на викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправне значення своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, шляхом пошкодження огорожі, проник на територію не функціонуючого Асфальтно-бетонного заводу, розташованого в с. Юрківці, Заставнівського району, Чернівецької області, звідки власним автомобілем марки «Опель Омега» чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , таємно викрав токарний станок, вартістю 8000 гривень, який того ж дня здав на пункт прийому металобрухту в АДРЕСА_2 .
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 01.08.2016 року біля 15 год., маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, повторно проник на територію Асфальтно-бетонного заводу, розташованого в с. Юрківці, Заставнівського району, звідки таємно викрав двигун від автобуса марки ТС 3965 оранжевого кольору вартістю 10000 гривень. Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 18000 гривень.
Відтак, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. У вчиненому щиро розкаявся, завдану матеріальну шкоду відшкодував частково в сумі 6000 гривень, зобов`язується відшкодувати 12000 грн. завданої майнової шкоди у найкоротший термін.
Потерпілий ОСОБА_5 суду надав покази, про те, що дійсно із території не функціонуючого Асфальтно-бетонного заводу, що в с.Юрківці, Заставнівського району, викрадено майна в липні та на початку серпня 2016 року на загальну суму 18000 гривень. Просив обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не карати. Оскільки обвинувачений перерахував кошти в сумі 6000 гривень, наполягав на повному відшкодуванні шкоди підприємству, завдану діями ОСОБА_6 ще в сумі 12000 грн.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст. 349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України є правильною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднану з проникненням в інше приміщення, вчинену повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року), під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.3 згаданої Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року , визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст..12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_4 відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, часткове відшкодування завданої майнової шкоди потерпілому. При цьому обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язувався в найкоротші терміни погасити решту 12000 гривень, спричиненої ним майнової коди потерпілому, які визнав в повному обсязі.

Також судом враховуються фактичні обставини та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме те, що він по місцю проживання характеризується позитивно, його майновий стан, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, частково відшкодував завдані збитки, зобов`язувався погасити несплачену суму майнової шкоди в найкоротші строки, думку потерпілого, який просив суворо не карати ОСОБА_4 , а тому на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України та з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України. При цьому, суд рахує правильним застосувати ст. 69 КК України, тобто призначити більш м`яке покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 статті 185 КК України.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 12, 65-67, 69, 75, 76 КК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1