Ухвала
іменем україни

11 липня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_4 , на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 та обвинуваченим ОСОБА_5 до покарання у виді арешту строком на 1 місяць.
Апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою від 02 червня 2017 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на вказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 . Своє рішення мотивував тим, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вказану ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляді у цьому суді. Вказує на порушення права на захист засудженого ОСОБА_5 при затвердженні судом першої інстанції угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, оскільки суд розглянув справу без участі захисника. Крім того, районний суд не перевірив угоду на відповідність вимогам КПК, не відмовив у затвердженні такої угоди, чим порушив ч. 7 ст. 474 цього Кодексу. В свою чергу апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою прокурора на вказаний вирок.
Розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі, та перевіривши надану до скарги копію судового рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Виходячи із засад диспозитивності і правової значеності, в обмеженому обсязі підлягає оскарженню вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурор та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку, прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Частиною 4 ст. 469 КПК передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії судового рішення, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку по суті не переглядався, а тому доводи прокурора в частині незаконності вироку місцевого суду не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Разом з тим, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скарго заступника прокурора області на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року, суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що зазначений вирок суду відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК не може бути оскаржений прокурором з підстав, зазначених у його апеляційній скарзі.
Як вбачається із судового рішення прокурор оскаржив вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема порушення права на захист ОСОБА_5 , що не узгоджується з положеннями ст. 394 КПК. Вирок по суті в суді апеляційної інстанції не переглядався.
Згідно з ч. 4 ст. 399 КПКсуддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, зазначений вирок місцевого суду апеляційному оскарженню з підстав, наведених заступником прокурора у своїй скарзі, не підлягає, а тому оскаржувана ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження є законною, обґрунтованою, винесеною у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, з чим погоджується і колегія суддів.
Таким чином, у касаційній скарзі прокурор не навів переконливих аргументів щодо необхідності перевірки матеріалів кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2017 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3