Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4958/15-к
Провадження №: 1-в/332/25/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2017 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника органу з питань пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі справу за поданням начальника Заводського районного сектору Запорізького міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про затримання та направлення до місця відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в:
Начальник Заводського районного сектору Запорізького міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації звернувся до суду з поданням про затримання та направлення до місця відбування покарання ОСОБА_5 , засудженого вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2015 р. В обґрунтування вказаного подання зазначено, що ухвалою суду звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням було скасовано. 15.12.2016 р. засудженому було роз`яснено порядок виконання вироку суду, відповідальність за ухилення від відбування покарання та несвоєчасний виїзд до виправного центру, відібрано підписку про ознайомлення з вимогами ст. 57 Кримінально-виконавчого кодексу України та видано припис про виїзд до місця відбування покарання Веселівського виправного центру № 8 до 17.12.2016 р. Але, ОСОБА_5 у встановлений термін не прибув до місця відбування покарання. Для з`ясування причин невиїзду засудженого, органом пробації було зроблено відповідні запити до медичних установ, ГУНП у Запорізькій області, адресно-довідкового підрозділу та органу РАЦС.

Посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 57 Кримінально-виконавчого кодексу України, орган пробації просить суд постановити ухвалу про затримання та направлення засудженого ОСОБА_5 до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Представник відділу з питань пробації у судовому засіданні підтримала вимоги подання та просила суд його задовольнити, оскільки ОСОБА_5 з неповажних причин не виїхав до місця відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 , належним чином тричі повідомлений про місце та час розгляду подання за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 50, 60, 99), до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. На виконання ухвали суду про привід засудженого, працівниками поліції надано рапорти про неможливість здійснення приводу останнього (а.с. 100-101, 103). Суд з урахуванням строку, встановленого ч. 3 ст. 539 КПК України для розгляду подання та відповідно до положень абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності ОСОБА_5 .

Суд, вислухавши пояснення представника відділу з питань пробації, думку прокурора, який вважав за необхідне подання задовольнити, дослідивши надані матеріали особової справи засудженого, вважає за необхідне відмовити у задоволені вказаного подання з таких підстав.

За правилами частини 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Кримінально-виконавчого кодексу України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2015 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України останнього було звільнено від призначеного покарання із встановленням іспитового строку 2 роки та покладанням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України (а.с. 7).

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2016 р., звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням було скасовано, його направлено для відбування покарання у вигляді двох років обмеження волі за зазначеним вище вироком суду (а.с. 5-6).

15.12.2016 р. відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 Кримінально-виконавчого кодексу України, засудженому було роз`яснено порядок виконання вироку суду, відповідальність за ухилення від відбування покарання та несвоєчасний виїзд до виправного центру, відібрано підписку про ознайомлення з вимогами вказаної статті Кримінально-виконавчого кодексу України (а.с. 18) та видано припис про виїзд до місця відбування покарання Веселівського виправного центру № 8 до 17.12.2016 р. (а.с. 20).

Але, згідно з повідомленням № 2-8 від 05.01.2017 р. Веселівського виправного центру № 8, ОСОБА_5 у встановлений термін не прибув до місця відбування покарання (а.с. 23).

Після отримання відповідей з лікувальних закладів м. Запоріжжя відповідей про неперебування ОСОБА_5 на лікуванні (а.с. 26), з відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Заводському районі м. Запоріжжя про відсутність актового запису про смерть засудженого (а.с. 27), з ГУНП України у Запорізькій області про відсутність інших кримінальних проваджень щодо ОСОБА_5 (а.с. 28), посадовими особами органу з питань пробації було зроблено висновок про неповажність причин невиїзду засудженого до місця відбування покарання та направлено до суду вказане подання.

Але, з висновком органу з питань пробації про встановлення неповажності причин невиїзду ОСОБА_5 до місця відбування покарання, суд погодитись не може з таких підстав.

Порядок організації роботи органу з питань пробації щодо направлення осіб, засуджених до покарання у виді обмеження волі до кримінально-виконавчих установ, передбачений розділом V Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійсненні контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарання та Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 року, № 270/1560, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 січня 2004 року за № 16/8615 (далі-Інструкція).

Підпунктом 2.15 пункту 2 розділу V Інструкції передбачено, якщо засуджені особи, які ухиляються від одержання припису про виїзд або не виїхали в установлений строк до місця відбування покарання, за поданням (додаток 51 до цієї Інструкції) інспекції затримуються органом внутрішніх справ для встановлення причин порушення порядку слідування до місця відбування покарання (ч. 4 ст. 57 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Після затримання таких засуджених осіб працівник інспекції встановлює причини ухилення та порушення порядку слідування до місця відбування покарання.

У разі невиїзду осіб, засуджених до обмеження волі, без поважних причин, або ухилення від одержання припису, працівник інспекції надсилає до суду подання (додаток 52 до цієї Інструкції) про направлення таких засуджених осіб до місця відбування покарання в порядку, установленому для осіб, засуджених до позбавлення волі (частина 4 статті 57 Кримінально-виконавчого кодексу України) (пп. 2.16 пункту 2 розділу V Інструкції).

Враховуючи викладене, інспектор відділу з питань пробації після встановлення факту невиїзду засудженого, який отримав відповідний припис, був ознайомлений із порядком виконання вироку та відповідальністю за несвоєчасний виїзд до виправного центру, до місця відбування покарання зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення причини порушення засудженим порядку слідування до місця відбування покарання, шляхом надіслання подання до органу внутрішніх справ, як це передбачено пп. 2.15 п. 2 розділу V Інструкції.

І тільки після встановлення того факту, що засуджений без поважних причин не виїхав до місця відбування покарання, орган пробації звертається до суду із відповідним поданням про направлення такої засудженої особи до місця відбування покарання.

Але, вказаний порядок не був дотриманий органом з питань пробації. Після збору інформації від установ не за місцем проживання засудженого (про відсутність його на лікуванні у медичних закладах м. Запоріжжя та відсутність актового запису про смерть у Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі), посадовими особами органу пробації було зроблено висновок про неповажність причин невиїзду ОСОБА_5 до місця відбування покарання та ініційоване перед судом питання про його затримання та направлення до місця відбування покарання.

Відповідне подання до органу внутрішніх справ про затримання ОСОБА_5 для встановлення причин порушення порядку слідування до місця відбування покарання згідно з вимогами п. 2.15. Інструкції, органом пробації не було ініційоване.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно з пп. 1.2. п. 1 розділу V Інструкції направлення до місця відбування покарання осіб, засуджених до обмеження волі, які на час винесення вироку не перебували під вартою, покладається на підрозділи інспекції за місцем проживання засуджених осіб.

Під час ознайомлення ОСОБА_5 із порядком відбування покарання, отримання ним відповідного припису, засуджений повідомив адресу свого місця проживання, а саме - АДРЕСА_1 (а.с. 19). Факт проживання засудженого за вказаною адресою підтверджується також отриманням ним повісток про виклик до суду за вказаною адресою (а.с. 50, 60, 99).

Згідно з повідомленням адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області відомості про реєстрацію, зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , відсутні (а.с. 59). Враховуючи викладене, зазначення органом пробації у поданні відомостей про реєстрацію засудженого за вказаною вище адресою є безпідставним.

За таких обставин, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що висновок про встановлення неповажності причин невиїзду ОСОБА_5 до місця відбування покарання не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, тому подання начальника Заводського районного сектору Запорізького міськрайонного відділу з питань пробації не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 369-372 КПК України, суд

у х в а л и в:
У задоволені подання начальника Заводського районного сектору Запорізького міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про затримання та направлення до місця відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1